ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1818/21
провадження № 4-с/753/70/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Котвицького В.Л.

при секретарі: Степанишиної Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката Новак Наталії Юріївни в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дарницький районний відділ державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві, державний виконавець відділу примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бялий Максим Глібович, на бездіяльність, дії та рішення державного виконавця, суд,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року до Дарницького районного суду м. Києва звернулася адвокат Новак Н.Ю. в інтересах ОСОБА_1 зі скаргою на бездіяльнсть, дії та рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бялого М.Г.

Посилалась на те, що вона звернулась до відділу примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про відкриття виконавчого провадження, долучивши до неї завірену судом копію рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15.07.2020 року по цивільній справі №753/21557/19 та виконавчий лист (оригінал) від 16.12.2020 року №753/21557/19.

15.01.2021 р. на адресу стягувача надійшло повідомлення державного виконавця відділу примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бялого М.Г. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

В обґрунтування постановленого рішення державний виконавець послався на те, що рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15.07.2020 р. по цивільній справі №753/21557/19, на підставі якого виданий виконавчий документ, - є встановлення юридичного факту та не містить заходів примусового виконання рішень, відтак відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження.

Вважаючи зазначене рішення виконавця про повернення виконавчого листа від 16.12.2020 р. № 753/21557/19 незаконним, просила його скасувати та зобов`язати відділ примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 16.12.2020 р. № 753/21557/19.

До суду скаржник не з`явився, однак її представник подала до суду заяву у якій просила розглянути справу без її присутності, вимоги скарги підтримала та просила задовольнити.

До суду боржник не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений згідно норм процесуального законодавства. Заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин не подавав.

До суду суб`єкт оскарження не з`явився, про день та час місце розгляду справи повідомлений згідно норм процесуального законодавства. Заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин не подавав.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 15.07.2020 р. по цивільній справі №753/21557/19, що набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_1 (далі - Стягувач) до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Боржник) про зняття арешту з майна.

Цим судовим рішенням знято арешт на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 1362258, власник - ОСОБА_1 та виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис, зареєстрований 07.10.2004 р. за №1362258 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , Власник ОСОБА_1 .

Рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося, 17.08.2020 р. набрало законної сили.

28.11.2020 р. адвокат Новак Н.Ю., яка діяла в інтересах Стягувача, звернулася до Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з нерухомого майна, до якої долучила копію рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15.07.2020 р. по справі №753/21557/19.

Проте повідомленням від 04.12.2020 р. №63799475 про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання згадане рішення повернуто без виконання з посиланням на те, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю, а також відсутній виконавчий документ.

16.12.2020 р. Стягувач, в інтересах якого діяв адвокат Новак Н.Ю., отримав в Дарницькому районному суді міста Києва виконавчий лист з примусового виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 липня 2020 року по цивільній справі №753/21557/19 та звернувся до відділу примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про відкриття виконавчого провадження, долучивши до неї копію рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15.07.2020 р. по цивільній справі №753/21557/19 з відміткою про повернення та виконавчий лист від 16.12.2020 р. №753/21557/19.

15.01.2021 р. на адресу Стягувача засобами поштового зв`язку надійшло повідомлення державного виконавця відділу примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бялого М.Г. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, який виконавчий лист від 16.12.2020 р. №753/21557/19 повернув Стягувачу без прийняття до виконання.

В обґрунтування постановленого рішення державний виконавець послався на те, що рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15.07.2020 р. по цивільній справі №753/21557/19, на підставі якого виданий виконавчий документ, - є встановлення юридичного факту та не містить заходів примусового виконання рішень, відтак відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладається на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Стаття 8 Закону України «Про державну виконавчу службу» встановлює обов`язок державного виконавця сумлінно виконувати службові обов`язки, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі ст.8 Основного Закону України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Наведене свідчить, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна вчинити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст.8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи договірних держав допускали, щоб остаточні та обов?язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (див. п.40 рішення від 19.03.97 у справі «Hornsby v. Greece»). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (див. п.66 рішення у справі «Immobiliare Saffi v. Italy»).

ЄСПЛ зауважив, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вимог конвенції (рішення від 27.07.2004 у справі «Ромашов проти України»; від 11.01.2005 у справі «Дубенко проти України» та від 7.12.2006 у справі «Козачек проти України»).

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (див. рішення від 26.04.2005 у справі «Сокур проти України» і від 19.02.2009 у справі «Крищук проти України»).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною першою статті 1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої ст. 18 Закону).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою статті 26 Закону визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання винесено державним виконавцем на підставі пункту 7 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Так статтею 4 цього Закону встановлені вимоги до виконавчого документа.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

Аналіз положень частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначені обов`язкові реквізити виконавчого документа, у взаємозв`язку з частиною четвертою цієї статті, якою визначені підстави для повернення без виконання виконавчого документа, свідчить, що органи державної виконавчої служби та в окремих випадках приватні виконавці здійснюють примусове виконання виключно тих судових рішень, резолютивна частина яких містить зобов`язання, що може бути виконане внаслідок застосування одного із заходів примусового виконання рішення.

До таких заходів примусового виконання рішення стаття 10 Закону відносить: (1) звернення стягнення на майно; (2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; (3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборону боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем.

Водночас, наведений перелік не є вичерпним. У залежності від змісту зобов`язання до боржника можуть застосовуватися й інші заходи примусового виконання рішення, що забезпечують досягнення мети виконавчого провадження.

Виконавчий лист №753/21557/19 від 16 грудня 2020 року виданий на підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 липня 2020 року в справі №753/21557/19 за позовом ОСОБА_1 до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна, яким: знято арешт на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 1362258, власник - ОСОБА_1 та виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис, зареєстрований 07.10.2004 року за №1362258 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , Власник ОСОБА_1 .

Водночас, згідно Відомостей з реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна підставою накладення арешту є постанова АА 897045 від 11.01.2003 року відділу державної виконавчої служби у Дарницькому районі.

Отже, за рішенням суду відповідача - Дарницький районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві зобов`язано зняти накладений ним арешт на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 1362258, власник - ОСОБА_1 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис, зареєстрований 07.10.2004 року за №1362258 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , Власник ОСОБА_1 .

Таким чином, резолютивна частина рішення суду про зняття арешту та виключення запису про арешт установлює імперативний обов`язок боржника вчинити конкретні дії, що в розумінні статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» є одним із заходів примусового виконання рішення.

З урахуванням викладеного, висновок державного виконавця, що рішення суду в справі №753/21557/19 не передбачає заходів примусового виконання рішень і щодо неможливості його примусового виконання - є помилковим.

Враховуючи викладені обставини, та норми законодавства, суд вважає, що скарга є обґрунтованою.

Як встановлено судом, Дарницький районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві повідомленням від 04.12.2020 р. повернув рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15.07.2020 р. в справі №753/21557/19 без виконання на підставі п.10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки будучі боржником не може одночасно виконувати згадане рішення.

Відтак саме Відділ примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) є тим органом державної виконавчої служби, який Законом уповноважений відкрити виконавче провадження з примусового виконання рішення суду, у якому у якості боржника вказаний місцевий орган державної виконавчої служби, та вчинити всі необхідні дії з забезпечення виконання цього рішення суду. Оскільки, в цьому провадженні розглядається скарга на рішення конкретної особи, а саме: державного виконавця відділу примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бялого М.Г., суд приходить до висновку про покладення зобов`язання повторно розглянути питання щодо відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа від 16.12.2020 р. № 753/21557/19, виданого Дарницьким районним судом м. Києва на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2020 р. по цивільній справі № 753/21557/19, саме на нього, або, у випадку неможливості ним розглянути звернення Стягувача, іншу уповноважену особу відділу примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Державний виконавець доказів на спростування доводів скаржника не надав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, вивчивши обґрунтування скаржника, надані документи, та проаналізувавши законодавство України, суд дійшов висновку, що доводи скаржника є обґрунтовані та доведені, а тому подана скарга підлягає задоволенню в частині визнання незаконними дій державного виконавця відділу примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бялого М.Г., скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачеві без прийняття його до виконання від 12.01.2021 р. № 64051955 та зобов`язання вирішити питання рішення щодо відкриття виконавчого провадження за зверненням Стягувача.

Водночас суд відхиляє вимогу Скаржника щодо визнання протиправною бездіяльності державного виконавця відділу примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бялого М.Г. щодо відмови у прийнятті до виконання виконавчого листа від 16.12.2020 р. № 753/21557/19, виданого Дарницьким районним судом м. Києва на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2020 р. по цивільній справі № 753/21557/19, оскільки фактичним предметом скарги є саме рішення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачеві, а не відсутність дій виконавця по його не/виконанню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 18, 76-89, 258, 259, 260, 353, 354, 447-451, 453 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката Новак Наталії Юріївни в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дарницький районний відділ державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві, державний виконавець відділу примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бялий Максим Глібович, на бездіяльність, дії та рішення державного виконавця - задовольнити частково.

Визнати незаконними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бялого Максима Глібовича щодо складання повідомлення від 12.01.2021 р. № 64051955 про повернення виконавчого документу стягувачеві без прийняття його до виконання.

Скасувати повідомлення державного виконавця відділу примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бялого Максима Глібовича про повернення виконавчого документу стягувачеві без прийняття його до виконання від 12.01.2021 р. № 64051955.

Зобов`язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бялого Максима Глібовича або, за його відсутності, іншу уповноважену особу Відділу примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), вирішити питання про прийняття рішення щодо відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа від 16.12.2020 р. № 753/21557/19, виданого Дарницьким районним судом м. Києва на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2020 р. по цивільній справі № 753/21557/19.

В задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Л. Котвицький