ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3101/21 Справа № 185/8007/20 Суддя у 1-й інстанції - Гаврилов В. А. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства Кредобанк на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2020 року по справі за позовом акціонерного товариства Кредобанк до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2020 року акціонерного товариства Кредобанк звернулись до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Крім того, представник позивача АТ «Кредобанк» - Павленко С.В. звернувся до суду з заявою про забезпечення позову по справі шляхом: накладення арешту на рухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , зокрема на: транспортний засіб ЗАЗ-DAEWOO, модель Т13110, рік випуску 2005, дата реєстрації 26.04.2017 року, об`єм двигуна 1299.

Мотивував заяву тим, що відповідач навмисно не здійснює виконання зобов`язань за кредитним договором щодо погашення суми боргу, процентів за його користування. Дані обставини свідчать про бажання відповідача уникнути відповідальності за кредитним договором.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2020 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що судом не встановлено реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення у разі невжиття заходів забезпечення.

В апеляційній скарзі АТ «Кредобанк» просять ухвалу суду скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції щодо неможливості забезпечення позову майнового характеру шляхом накладення арешту на траспортний засіб відповідача, є помилковим та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства та обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені заявником обставини, що викладені у заяві про забезпечення позову, не обґрунтовують необхідності в застосуванні даного виду забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , зокрема на: транспортний засіб ЗАЗ-DAEWOO, модель Т13110, рік випуску 2005, дата реєстрації 26.04.2017 року, об`єм двигуна 1299. Також, позивачем не надано доказів, що існує реальна загроза відчуження вказаного майна, або невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, у даній справі позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, а не заявлено позовні вимоги про спір щодо вищезазначеного рухомого майна.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного спору є стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 3231/2016 від 25 серпня 2016 року у розмірі 418 484, 62 грн. тобто, позов є майновим, тоді як за позовами майнового характеру дозволяється забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу.

А тому, враховуючи наявність спору, ціну позову та обставин, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, з метою недопущення відчуження майна на користь третіх осіб, колегія суддів вважає за необхідне накласти арешт на майно ОСОБА_1 а саме на: транспортний засіб ЗАЗ-DAEWOO , модель Т13110, 2005 року виготовлення, дата реєстрації 26 квітня 2017 року, об`єм двигуна 1299, номерний знак НОМЕР_1 .

Колегія суддів вважає, що обраний вид забезпечення позову є цілком співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки між сторонами дійсно існує спір майнового характеру.

При цьому, колегією суддів не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасно омилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала як така, що суперечить нормам процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Кредобанк задовольнити.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2020 року- скасувати.

Заяву акціонерного товариства Кредобанк про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) а саме на: транспортний засіб ЗАЗ-DAEWOO , модель Т13110, 2005 року виготовлення, дата реєстрації 26 квітня 2017 року, об`єм двигуна 1299, номерний знак НОМЕР_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко