печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі - Шевчук А.В.

за участю:

представника скаржника: ОСОБА_2

приватного виконавця: Крайчинського С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Крайчинського Сергія Станіславовича,-

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2021 року заявник - ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця.

В обґрунтування скарги позивач вказувала на те, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Крайчинського С.С. перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2013 року в справі №2-595,12 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 3 926 547,95 грн, 2387,88 грн за проведення експертизи, 3400 грн витрат по сплаті судового збору та виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 25 липня 2018 року в справі №757/43442/16-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відсотків за договором позики від 22 березня 2007 року в сумі 10 565 922,26 грн, інфляційних втрат в сумі 3 583 247,75 грн, судові витрати в сумі 6890 грн.

Станом на час подання зазначеної скарги виконавчі документи не виконані.

Так, 18 грудня 2019 року приватний виконавець виніс постанови за ВП №60902666 та ВП №60903601, якими накладено арешт на майно боржника та кошти, що містяться на рахунках у банківських та фінансових установах, що належать ОСОБА_3 у межах суми звернення стягнення в сумі 24 292 579,34 грн.

Цього ж дня приватний виконавець виніс постанову про об`єднання виконавчих проваджень, якому присвоєно номер №60909212.

Боржнику ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_1 .

У вказаній квартирі, крім боржника також зареєстровані її племінники ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

28 січня 2020 року приватний виконавець звернувся із запитом до Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, з проханням надати дозвіл на примусову реалізацію квартири, у якій зареєстровані діти.

03 лютого 2020 року приватний виконавець отримав відповідь від Печерської районної в м. Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування №105/01-522/1, в якій зазначено про те, що згідно з нормами чинного законодавства інтереси дітей представляють батьки, а не державні органи і без звернення батьків вирішення питання продажу спірної квартири, право користування якою мають діти по суті неможливо.

29 жовтня 2020 року приватний виконавець здійснив вихід за адресою реєстрації боржника, в результаті чого проведено огляд квартири та винесено постанову від 29 жовтня 2020 року про опис і арешт майна (коштів) боржника.

04 листопада 2021 року представник стягувача ОСОБА_2 звернулася до приватного виконавця із заявою з проханням провести оцінку нерухомого майна - спірної квартири та передати в межах зведеного виконавчого провадження квартиру на реалізацію організатору електронних торгів ДП «Сетам».

У відповідь на заяву, приватний виконавець вказав на те, що для передачі на реалізацію нерухомого майна, в якому зареєстровані діти, необхідно отримати дозвіл органу опіки та піклування. Проте, такого дозволу орган опіки та піклування приватному виконавцю не надав. При цьому, для передачі на примусову реалізацію квартири боржника приватному виконавцю потрібне вмотивоване рішення суду.

На час підготовки скарги на бездіяльність приватного виконавця у стягувача Савченко І.І. відсутні відомості про вчинення приватним виконавцем дій, спрямованих на проведення оцінки квартири боржника, підготовки проекту заявки на реалізацію арештованої квартири боржника та передачі її на примусову реалізацію організатору торгів.

Таким чином, приватним виконавцем допущено протиправну бездіяльність у рамках зведеного виконавчого провадження №60909212, оскільки чинне законодавство не вимагає отримання приватним виконавцем дозволу органу опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна, у разі, якщо зареєстровані в квартирі діти не є дітьми боржника та боржник не є особою, що їх замінює. До того ж орган опіки та піклування у межах повноважень, наданих законодавством не уповноважений розглядати заяви про надання попереднього дозволу на передачу нерухомого майна на примусову реалізацію, що подані приватним виконавцем, а не батьками дитини.

Ураховуючи наведене, заявник просила визнати протиправною бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу виконавчого округу м. Києва Крайчинського С.С. щодо непередання у межах зведеного виконавчого провадження № 60909212 на реалізацію організатору електронних торгів ДП «СЕТАМ» нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , належного на праві власності боржникові ОСОБА_3 .

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу виконавчого округу м. Києва Крайчинського С.С. передати у межах зведеного виконавчого провадження № 60909212 на реалізацію організатору електронних торгів ДП «СЕТАМ» нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 належного на праві власності боржникові ОСОБА_3

29 листопада 2021 року від приватного виконавця Крайчинського С.С. надійшли заперечення на скаргу ОСОБА_1 , в яких він зазначав про те, що єдиним майном, на яке за виконавчим документом можливо звернути стягнення на даний момент є квартира АДРЕСА_1 , право користування яким мають неповнолітні діти.

Згідно з пунктом 29 глави VIII «Інструкції з організації примусового виконання рішень» у разі передачі на реалізацію на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

В той же час, звернувшись до Печерської районної державної адміністрації приватний виконавець не отримав дозволу органу опіки та піклування. Таким чином, приватний виконавець виконав всі передбачені наданим йому чинним законодавством дії для виконання зведеного виконавчого провадження та для реалізації майна, що належить боржнику. Отже, підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 відсутні.

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримала, просила про її задоволення.

Приватний виконавець Крайчинський С.С. проти задоволення скарги заперечував, просив відмовити у її задоволенні.

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовомузасіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржують ся (ч. 1 ст. 450 ЦПК України).

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 450 ЦПК України).

З метою забезпечення процедури розгляду скарги на дії державного виконавця відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України повідомлялись сторони виконавчого провадження та державний виконавець про час та місце його проведення, й про необхідність забезпечення суду матеріалами виконавчого провадження.

Вислухавши представника заявника, її доводи та заперечення, а також заперечення приватного виконавця, дослідивши матеріали скарги, у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги із наступних підстав.

Суд установив, що на примусовому виконанні уприватного виконавця виконавчого округу м. Києва Крайчинського С.С. перебуває виконавчий лист № 2-595/12, виданий 22 травня 2013 року Печерським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 3 995 000 грн, відсотки за договором позики в сумі 3 926 547,95 грн, 2 387,88 грн витрат на проведення експертизи, 150 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 3400 грн витрат на оплату судового збору та виконавчого листа №757/43442/16-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відсотків за договором позики від 22 березня 2007 року в сумі 10 565 922,26 грн, інфляційних втрат в сумі 3 583 247,75 грн, судові витрати в сумі 6890 грн. Загальна сума заборгованості становить 22 083 545,84 грн.

29 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Крайчинським С.С. винесено постанову ВП № 60902666 про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описано та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_3 .

Разом з тим, за вказаною адресою зареєстровані неповнолітні ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28 січня 2020 року приватний виконавець Крайчинський С.С. направив до відділу опіки Печерського району запит, в якому просив надати дозвіл на примусову реалізацію квартири АДРЕСА_1 .

03 лютого 2020 року від Печерської районної в м. Києві державної адміністрації надійшла відповідь на запит приватного виконавця, в якій зазначено про те, що згідно з нормами чинного законодавства інтереси дітей представляють батьки, а не державні органи і без звернення батьків вирішення питання продажу спірної квартири право користування кою мають діти по суті неможливо.

04 листопада 2021 року представник стягувача ОСОБА_2 звернулася до приватного виконавця із заявою з проханням провести оцінку нерухомого майна - спірної квартири та передати в межах зведеного виконавчого провадження квартиру на реалізацію організатору електронних торгів ДП «Сетам».

Листом від 04 листопада 2021 року на вказану заяву, приватний виконавець надав відповідь про те, що для передачі на реалізацію нерухомого майна, в якому зареєстровані діти, необхідно отримати дозвіл органу опіки та піклування. Проте, такого дозволу орган опіки та піклування приватному виконавцю не надав. При цьому, для передачі на примусову реалізацію квартири боржника приватному виконавцю потрібне вмотивоване рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Водночас, відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною другою статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Згідно пункту 1 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 червня 2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431 ( далі - Порядку реалізації арештованого майна), реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 3 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна визначено, що виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна визначено, що заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі):

- копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними;

- копія постанови про опис та арешт майна боржника, а у разі якщо опис та арешт майна проводили до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» - копія акта опису та арешту майна боржника;

- копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини шостої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»);

-у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду;

- копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна.

У пункті 28 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкції з організації примусового виконання рішень), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Отже, враховуючи вимоги Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», а також положення Інструкції з організації примусового виконання рішень і Порядку реалізації арештованого майна, державний виконавець або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, про яке, зокрема, зазначає в заяві на реалізацію арештованого майна.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 18 березня 2021 року в справі №164/1145/20 (провадження №61-218св21), від 30 вересня 2020 року в справі № 303/3043/19 (провадження № 61-8347св20), від 25 листопада 2019 року в справі № 718/482/15-ц (провадження№ 61-16089св19) та від 10 жовтня 2019 року в справі №751/15667/15-ц (провадження № 61-12151св19).

Суд установив, що рішення суду про передачу спірного майна на реалізацію, право на користування яким мають неповнолітні діти, племінники боржника, не ухвалювалось.

Отже, приватний виконавець з метою отримання дозволу органу опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна, належного ОСОБА_3 , право користування яким мають неповнолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , направлено відповідний запит до відділу опіки Печерського району. Проте, станом на 04 листопада 2021 року (дата надання відповіді представнику стягувача ОСОБА_2 ), дозволу органу опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна не надано, що свідчить про відсутність у виконавця правових підстав для передачі арештованого нерухомого майна на реалізацію.

Ураховуючи викладене, слід дійти висновку, про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця Крайчинського С.С., оскільки останній не допустив порушень, на які вказує заявник.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 року по справі № 164/1145/20.

Крім того, відповідно до статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Тобто виконавець має право визначати черговість стягнення на кошти та майно боржника на власний розсуд, діючи відповідно до вищевказаних нормативних актів.

Посилання заявника на висновку, викладені в постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 766/2637/21-ц, є безпідставними, оскільки правовідносини у зазначених справах та у справі, яка переглядається не є подібними.

Суд зазначає, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

Разом з тим, такі доводи заявника є необґрунтованими, оскільки у зазначених ним постановах, та у справі, що є предметом розгляду, встановлено різні фактичні обставини.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 10, 13, 76, 81, 258, 263, 265, 273, 280-282, 293, 294, 319, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Крайчинського Сергія Станіславовича - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 13 грудня 2021 року.

Суддя О. Л. Бусик