Справа № 451/1223/17 Головуючий у 1 інстанції: Семенишин О.З.
Провадження № 22-ц/811/3292/20 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

секретарка: Скакун І.А.,

за участі в судовому засіданні позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника відповідача ТзОВ «Львівське АТП-14631»- Горонного О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» Княжа Вієнна іншуранс груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівське АТП-14631», ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Радехівського районного суду Львівської області в складі судді Семенишин О.З. від 16 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівське АТП-14631», Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» Княжа Вієнна іншуранс груп», Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», треті особи: ОСОБА_5 , Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого внаслідок ДТП, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», адреса: м. Київ, бульвар Л. Українки, 9, на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 - 102 000 (сто дві тисячі) гривень в якості відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнуто з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», адреса м.Київ вул. Глибочицька,44, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_2 - 19 200 (дев`ятнадцять тисяч двісті) гривень в якості відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнуто з ТзОВ «Львівське АТП-14631», (адреса м.Львів вул.Пластова,10, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_2 60 600 (шістдесят тисяч шістсот) гривень в якості відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 1 (одну) гривню в якості відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», адреса: м. Київ, бульвар Л. Українки, 9, судові витрати в розмірі 1020 гривень; ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», адреса м.Київ вул..Глибочицька,44, та ТзОВ «Львівське АТП-14631», адреса м.Львів вул.Пластова,10, судові витрати в розмірі по 1319 гривень 60 копійок з кожного, та з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 судові витрати 840 гривень 80 копійок на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 .

Дане рішення оскаржили ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 та ТзОВ «Львівське АТП -14631».

В апеляційній скарзі ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення, згідно яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» - відмовити в повному обсязі.

Не погоджуються з даним рішенням, оскільки воно є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вважають що ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не відшкодовує шкоду (в тому числі і моральну), заподіяну смертю пасажира забезпеченого автобуса БАЗ А 07904 д.н. НОМЕР_3 ОСОБА_6 - сина Позивачки, оскільки пасажири даного автобуса на момент ДТП були застраховані за договором обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті в ПАТ «СК «Універсальна». Отже, в даному випадку у страховика ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування в силу ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Однак ця норма спеціального закону в даному випадку залишилася поза увагою суду першої інстанції та не була застосована. Натомість відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю потерпілого відповідно до п. 27.3 ст. 27 та п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає стягненню з ПрАТ «СГ «ТАС», в якій застраховано цивільно-правову відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_4 та забезпечені його транспортні засоби ЗИЛ-ММЗ 554М д.н. НОМЕР_4 та причеп ГКБ 819 д.н. НОМЕР_5 , які спричинили ДТП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 просить рішення змінити в частині стягнення з ТзОВ «Львівське АТП-14631» моральної шкоди, збільшивши суму яка підлягає стягненню з ТзОВ «Львівське АТП-14631» на користь ОСОБА_1 з 60600 грн. до 178799 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

Вважає, що прийняте судом рішення є необґрунтованим в частині визначення розміру стягнення з ТзОВ «Львівське АТП -14631» моральної шкоди. Вказує, що розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з ТзОВ «Львівське АТП -14631» на користь позивача становить 178 799 грн. Водночас, суд першої інстанції стягуючи з ТзОВ «Львівське АТП - 14631» у 60 600 гривень в якості відшкодування моральної шкоди не навів жодних мотивів, чому саме такий розмір моральної шкоди присуджено стягувати на користь позивача. Враховуючи відсутність будь-якої мотивації суду в частині визначення розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з ТзОВ «Львівське АТП-14631» на користь ОСОБА_1 , необхідним є зміна рішення в цій частині з присудженням на користь позивач 178 799 гривень в якості відшкодування моральної шкоди. Також, вважає, що суд з врахуванням заяви потерпілої суд вправі змінити солідарний порядок стягнення шкоди на частковий, що і має мати місце у даному випадку, оскільки вони про це просять.

В апеляційній скарзі ТзОВ «Львівське АТП -14631» просять скасувати рішення частково та ухвалити у відповідній частині нове рішення виклавши його резолютивну частину в наступній редакції: Позов задовольнити частково. Стягнути з ПАТ «СК «Універсальна» на користь ОСОБА_1 - 102 000 (сто двісті тисячі) гривень в якості відшкодування завданої моральної шкоди. Стягнути з ПрАТ «Українська страхова «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 19 200 гривень в якості відшкодування завданої моральної шкоди. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1 (одну) гривню в якості відшкодування моральної шкоди. Стягнути з ПАТ «СК «Універсальна» судові витрати в розмірі 1020 грн., «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» 191 грн. В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Вважають, що судом першої інстанції неповністю з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що ТзОВ «Львівське АТП -14631» застрахувало свою відповідальність, відтак страховики теж є зобов`язаними суб`єктами перед потерпілими, якому і виплачують страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Таким чином, зважаючи на солідарну відповідальність володільців перед потерпілим, з урахуванням вже виплаченого відповідачем ОСОБА_4 , сума відшкодуванням в розмірі 121 200 грн. є цілком достатньою сумою для відшкодування моральної шкоди позивачці. Вказують, що докази які всупереч порядку подання доказів, передбаченого ст. 83 ЦПК України, долучені на судовому засіданні 16.10.2020 року (в день винесення рішення суду) за клопотанням представника позивача є недопустимими. Враховуючи вищевказане, вважають, що зважаючи на те, що ТзОВ «Львівське АТП - 14631» застрахувало свою відповідальність і судом передбачено стягнення зі Страховиків суми в загальному розмірі 121 200 грн. як відшкодування моральної шкоди, а також те, що відповідач ОСОБА_4 відшкодував позивачці моральну шкоду, а загальний розмір заподіяної моральної шкоди визначеної позивачкою становить 300 000 грн., таким чином підстави для стягнення з ТзОВ «Львівське АТП -14631» моральної шкоди на користь ОСОБА_1 відсутні.

В судове засідання окрім позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника відповідача ТзОВ «Львівське АТП-14631»- Горонного О.О. - решта учасників справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності зважаючи на те, що такі особи повідомлялися про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та зважаючи на те, що від ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника.

Клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи з підстав пізнього вступу в справу та не ознайомлення з матеріалами справи, - колегія суддів вважала необґрунтованим та відхилила, оскільки відповідач, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи заздалегідь міг забезпечити участь уповноваженого представника у розгляді справи, тобто уповноважити певну особу і до 14.12.2021 року (коли була видана довіреність представнику ОСОБА_7 ) з наданням можливості новому представнику ознайомитися з матеріалами справи. Крім цього, суду не було подано жодних доказів, які б свідчили про неможливість участі у розгляді справи представника, що брав попередньо участь у справі в інтересах ТзОВ «Львівське АТП - 14631». Окрім цього, навіть зважаючи на видання довіреності новому представнику 14.12.2021 року сумлінно виконуючи свої обов`язки представника він міг з 9 год. до 11 год. 30 хв. (час на який було призначено судове засідання) ознайомитися з матеріалами справи, доводів та доказів протилежного не наведено та не подано. Заяв про ознайомлення з матеріалами справи ним не подано. Вцілому колегія суддів вважала, що таке клопотання свідчить про намагання сторони затягнути розгляд справи, а не добросовісно користуватись своїми процесуальними правами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки та її представника на підтримання своєї апеляційної скарги та в заперечення скарг відповідачів, представника відповідача на підтримання апеляційної скарги ТзОВ «Львівське АТП - 14631», в заперечення скарги позивачки та покладення на розсуд суду стосовно скарги відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна іншуранс груп», дослідивши матеріали справи в межах доводів позовної заяви, заперечення, відзиву на позовну заяву, заяви про уточнення позовних вимог, відзиву на уточнену позовну заяву, відзиву на позовну заяву, апеляційних скарг, відзивів на апеляційні скарги, а також усних та письмових заяв та пояснень учасників справи у судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 4, 12 13,19, 81, 82, 89 ЦПК України, п. п. 8, 9 ч. 2 ст.16 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про страхування», ст.ст. 980, 1167, 1168, 1187, 1191, ч. 2 ст. 1188 ЦК України, узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010- 2011 роках, постанову КЦС у складі Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 760/5736/15-ц, правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, п.п.27.3 та 27.4 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» та задовольняючи позов частково, - виходив з того, щовідповідно до лікарського свідоцтва про смерть №81/206 від 14.12.2016 року ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер в Бродівській ЦРЛ, причиною смерті є травми, які він отримав як пасажир автобуса «Еталон», який зіткнувся із самоскидом «ЗИЛ-ММЗ 554М». Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 27.01.2017 року, останній працює водієм на ТзОВ «Львівське АТП - 14631», видно що останній показав, що рухаючись автобусом «Еталон» д.н.з. НОМЕР_3 , по автодорозі Червоноград-Броди направився в напрямку до м. Броди, в салоні автобуса знаходився біля нього молодий хлопець на передньому пасажирському сидінні (загинув в ДТП), позаду нього жінка (в результаті ДТП, має перелом ноги), в правому ряду сидінь, посередені автобуса, знайомий водія ОСОБА_9 (загинув в ДТП) і в районі задніх сидінь чотири молодих хлопці (троє яких постраждало в ДТП).Згідно витягів з бази даних МТСБУ щодо полісів страхування а/м ЗИЛ - ММЗ 554 М д.н. НОМЕР_4 , та причепа до вантажних автомобілів ГКБ 8352 державний номер НОМЕР_6 , вказані транспортні засоби застраховані в АТ «СГ «ТАС».Відповідно до Договору-Доручення №5111/215/000214 на проведення обов`язкового особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті від 01 серпня 2016 року укладеного з Довірителем - ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» та повіреним «ТзОВ «Львівське АТП 14631», Довіритель доручає, а Повірений зобов`язується від імені і за рахунок Довірителя здійснювати обов`язкове особисте страхування пасажирів від нещасних випадків на автомобільному транспорті, строк дії договору до 31 липня 2017 року, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань Сторонами.ТзОВ «Львівське АТП -14631» повідомило Страховика про страховий випадок 12.12.2016 року.Згідно полісу №АК/4880049 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «Страхова Група «ТАС» транспортний засіб за участі якого було здійснено ДТП, а саме модель «ГКБ 819» н.з. НОМЕР_7 2004 року випуску, був застрахований від страхового випадку, яким є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно- правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом), строк дії 23.09.2016 до 22.09.2017 року.Відповідно до полісу №АК/4904822 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «Страхова Група «ТАС» транспортний засіб за участі якого було здійснено ДТП, а саме модель «ЗИЛ-ММЗ 554М» н.з. НОМЕР_8 1982 року випуску, був застрахований від страхового випадку, яким є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно- правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом), строк дії з 02.09.2016 по 01.09.2017 року.Таким чином, належними відповідачами у цій справі є ТзОВ "Львівське АТП-14631", ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» де застрахований пасажир, ПрАТ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" як страховик з яким уклав договір страхування ТзОВ "Львівське АТП-14631" та ОСОБА_5 , бо саме у зв`язку з ДТП, що сталось між автобусом "Еталон" р. н. НОМЕР_3 та атопоїздом у складі самоскида "ЗИЛ-ММЗ 554М" р. н. НОМЕР_4 та причепа "ГБК-819" р.н. НОМЕР_5 , внаслідок чого загинув пасажир, син позивача ОСОБА_6 .Страхувальник ТзОВ «Львівське АТП-14631» повідомив Страховика - ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» про настання страхового випадку, отже виконав свої зобов`язання згідно умов Договору.Суд встановив, що Договором-Доручення №5111/215/000214 на проведення обов`язкового особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті від 1 серпня 2016 року, який укладений з Довірителем - ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» та повіреним «ТзОВ «Львівське АТП 14631», Довіритель доручає, а Повірений зобов`язується від імені і за рахунок Довірителя здійснювати обов`язкове особисте страхування пасажирів від нещасних випадків на автомобільному транспорті, строк дії договору до 31 липня 2017 року, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань Сторонами. Відповідно до п.3.1. Договору розмір страхової суми для кожного застрахованого становить 6000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно п. 3.2.1. у разі загибелі або смерті застрахованого внаслідок нещасного випадку на транспорті страховик виплачує страхові суми: сім`ї загиблого або його спадкоємцю у розмірі 100 відсотків страхової суми, що складає 102 000 (сто дві тисячі) гривень.Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» з 01.12.16 р. мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становила 1600 гривень. Тому розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого в ДТП 11.12.2016 р. становить : 12 х 1600 грн. = 19200 гривень, які підлягають стягненню з ПрАТ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" як страховик з яким уклав договір страхування ТзОВ "Львівське АТП-14631"У зв`язку з тим, що суд прийшов до висновку про стягнення із Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» в розмірі 102 000 (сто дві тисячі) гривень та ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп - 19 200 (дев`ятнадцять тисяч двісті) гривень в якості відшкодування завданої моральної шкоди, ТзОВ «Львівське АТП-14631» та ОСОБА_4 несуть солідарну відповідальність в решті суми.Оскільки позивач просила стягнути із ОСОБА_4 лише одну гривню на відшкодування шкоди, тому суд робить висновки про те, що ТзОВ «Львівське АТП-14631» повинно відшкодувати позивачу 60 600 (шістдесят тисяч шістсот) гривень в якості відшкодування моральної шкоди.Приймаючи до уваги вищенаведене, усі страждання, які довелось перенести позивачці зокрема: безсоння, порушення її нормального способу життя, а також моральних страждань, пов`язаних із втратою сина. Заподіяна моральна шкода у вигляді душевних страждань, які позивач зазнала на невизначено тривалий час у зв`язку безповоротною втратою близької людини призвела до порушення нормальна життєвих зв`язків, погіршення стану здоров`я та втратою інтересу до життя. Моральні страждання позивач відчуває до цих пір, у зв`язку з невимовно важкою втратою в її житті, втратою її рідного сина, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до часткового задоволення.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, однак в певній частині зроблені без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, обставини, які суд вважав встановленими є лише частково доведеними, а тому рішення суду підлягає зміні.

7 вересня 2017 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 , звернувся в суд із позовом, який 13.08.2019 року був уточнений представником позивачки ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ТзОВ «Львівське АТП-14631», ПрАТ «Українська страхова компанія» Княжа Вієнна іншуранс груп», ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», треті особи ОСОБА_5 , АТ «СГ «ТАС» (залучена судом до участі у справі), про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого внаслідок ДТП та з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просили:

- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1 (одну) грн в якості відшкодування завданої моральної шкоди;

- Стягнути з ТзОВ «Львівіське АТП-14631», ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_1 299 999 (двісті дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. в якості відшкодування завданої моральної шкоди.

- Стягнути з відповідачів на користь позивача понесені нею судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначали, що 11 грудня 2016 року приблизно о 20:00 год. на автодорозі Броди-Червоноград в районі 26 км+960 м, що в Радехівському районі Львівської області, автобус «Еталон» р. н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався маршрутом Львів-Броди у напрямку до м. Броди зіткнувся із автопоїздом у складі самоскида «ЗИЛ-ММЗ 554М» р. н. НОМЕР_4 та причепа «ГБК-8192 р.н. НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_4 . Внаслідок вказаної пригоди пасажир автобуса «Еталон» р. н. НОМЕР_3 ОСОБА_6 , що доводиться позивачу рідним сином, помер у Бродівській ЦРЛ. Причиною смерті ОСОБА_6 є зіткнення автобуса, в якому він знаходився з вантажним автомобілем. Дані обставини підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №81/206 від 14.12.2016 року. Передчасна смерть ОСОБА_6 стала важкою психологічною травмою для його рідних та близьких, зокрема: матері померлого - ОСОБА_1 . Їй завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях з приводу втрати близької людини, її турбує безсоння, порушено її нормальний спосіб життя, у зв`язку з чим вона докладає неймовірні зусилля для його налагодження та організації. Мати втратила сина, підтримку і допомогу у житті.

Як встановлено судом першої інстанції, вбачається з матеріалів справи та сторонами не оспорено та визнано, - 11 грудня 2016 року приблизно о 20:00 год. на автодорозі Броди-Червоноград в районі 26 км+960 м, що в Радехівському районі Львівської області, автобус «Еталон» р. н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався маршрутом Львів-Броди у напрямку до м. Броди зіткнувся із автопоїздом у складі самоскида «ЗИЛ-ММЗ 554М» р. н. НОМЕР_4 та причепа «ГБК-8192 р.н. НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_4 .

Внаслідок вказаної ДТП пасажир автобуса «Еталон» р. н. НОМЕР_3 ОСОБА_6 , що є сином позивачки, помер у Бродівській ЦРЛ.

Причиною смерті ОСОБА_6 в лікарському свідоцтві про смерть вказано, особа, що знаходилася в автобусі та постраждала внаслідок зіткнення його з вантажним автомобілем.

Також, з протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 27.01.2017 року в рамках розслідування справи про кримінальне правопорушення вбачається, що він працює водієм на ТзОВ «Львівське АТП - 14631» та він вказав, що під час його руху автобусом «Еталон» д.н.з. НОМЕР_3 , по автодорозі Червоноград-Броди в напрямку до м. Броди, в салоні автобуса знаходився біля нього молодий хлопець на передньому пасажирському сидінні (загинув в ДТП), позаду нього жінка (в результаті ДТП, має перелом ноги), в правому ряду сидінь, посередині автобуса, знайомий водія ОСОБА_9 (загинув в ДТП) і в районі задніх сидінь чотири молодих хлопці (троє яких постраждало в ДТП) (Т.1 с.6-8).

Як вбачається із матеріалів справи, даних Єдиного державного реєстру судових рішень, визнано сторонами та не оспорено, на даний час не ухвалено судового рішення яким би було встановлено вину учасників ДТП.

Позивачка покликається на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй завдано моральну шкоду, що полягає у тому передчасна смерть сина ОСОБА_6 стала важкою психологічною травмою для неї, їй завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях з приводу втрати близької людини, її турбує безсоння, порушено її нормальний спосіб життя, у зв`язку з чим вона докладає неймовірні зусилля для його налагодження та організації. Мати втратила сина, підтримку і допомогу у житті.

Колегія суддів цілком погоджується із доводами позиваки стосовно того, що смертю її сина у ДТП їй було завдано моральної шкоди та вважає їх цілком обґрунтованими.

Так, передчасна смерть сина, надзвичайно близької для позивачки людини, фактично однієї з найближчих у її житті - однозначно спричинила втрату надзвичайно важливого життєвого зв`язку, який поновлений бути не може та відповідно завдає довготривалих та глибоких душевних страждань.

Також, слід врахувати і те, що син позивачки загинув у молодому віці у 20 років.

Внаслідок смерті сина його мати - ОСОБА_1 , втратила близьку людину, яка могла б бути для неї підтримкою, опорою у її подальшому житті.

В результаті цієї трагедії позивачка втратила один із найважливіших життєвих зв`язків, які має людина у своєму житті. Відновлення такого зв`язку для неї є практично неможливим та однозначно спричиняє тривалі та глибокі моральні страждання.

Також, слід вказати і про те, що втрата сина спричиняє для позивачки різку зміну у її особистому житті, життєвих планах, призводить до глибокого та тривалого душевного болю та страждань, а також змушує докладати значних додаткових зусиль для зміни свого життєвого ритму, організації свого життя.

Також, слід вважати очевидним, що передчасна втрата сина, тим більше при наявності близьких життєвих зв`язків для будь-якої людини однозначно спричиняє моральні страждання, що мало місце і у даному випадку чого відповідачами фактично не спростовано.

Враховуючи вказане суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачці дійсно була спричинена моральна шкода внаслідок згаданої ДТП та така підлягає відшкодуванню.

Враховуючи вказані обставини, характер, глибину та тривалість душевних страждань позивачки, які тривають і на даний час, колегія суддів вважає цілком обґрунтованим визначений позивачкою розмір заподіяної їй моральної шкоди у розмірі 300000 грн. та вважає, що така сума цілком могла б бути відшкодованою, однак за певних умов.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Крім цього, за ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Окрім цього, відповідно до 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. Підприємницькі товариства, кооперативи відшкодовують шкоду, завдану їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від імені товариства чи кооперативу.

Однак, згідно ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3)за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

За ст. 1190 ЦК України, Особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Враховуючи те, що моральна шкода, яка була завдана позивачці діями (бездіяльністю) двох учасників ДТП, а саме ОСОБА_5 (автобус «Еталон» р. н. НОМЕР_3 ) та ОСОБА_4 (автопоїзд у складі самоскида «ЗИЛ-ММЗ 554М» р. н. НОМЕР_4 та причепа «ГБК-8192 р.н. НОМЕР_5 ), чого ніким фактично не оспорювалось та не спростовано; те, що вини будь-кого з учасників ДТП у спричиненні ДТП та відповідно заподіянні позивачці шкоди на даний час не встановлено, - відповідальність за спричинення шкоди відповідно несуть володільці обох джерел підвищеної небезпеки транспортних засобів, а саме ТзОВ «Львівське АТП-14631» та ОСОБА_4 .

Крім цього, зважаючи на те, що за загальним правилом відповідно до ч.1 ст. 1190 ЦК України, такі особи несуть солідарну відповідальність перед потерпілим, однак зважаючи на заяви потерпілої особи та ч.2 ст. 1190 ЦК України, - суд вважає за можливе визначити розмір такої шкоди у відповідних частках.

Тому, зважаючи на те, що вини будь-якого з учасників у спричиненні ДТП не встановлено, суд вважає, що володільці обох транспортний засобів, джерел підвищеної небезпеки, учасників ДТП повинні відповідати у рівних частках.

Тому відповідно кожен з них ОСОБА_4 та ТзОВ «Львівське АТП-14631» повинні були б сплатити позивачці по 150000 грн. моральної шкоди.

При цьому суд враховує, також, і те, що будь-яких доказів компенсації моральної шкоди позивачці учасниками ДТП чи володільцями транспортних засобів суду не представлено та вона та її представник такий факт заперечують.

Сама позивачка в суді першої інстанції ствердила про те, що ОСОБА_4 їй було відшкодовано матеріальну шкоду за час розгляду справи про кримінальне правопорушення, що нею і її представником підтверджено і у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вказане, а також розмір заявлений позивачкою вимог до ОСОБА_4 про стягнення з нього 1 грн. на відшкодування завданої їй моральної шкоди, не залучення позивачкою, як відповідача страхової компанії у якій була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 - АТ «СГ «ТАС», судом першої інстанції по суті правильно стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1 грн. як відшкодування моральної шкоди, що не позбавляє права позивачку в подальшому звернутися до суду із збільшеними вимогами до ОСОБА_4 та до страхової компанії, в якій було застраховано його цивільно-правову відповідальність (згідно витягів з бази даних МТСБУ щодо полісів страхування а/м ЗИЛ - ММЗ 554 М д.н. НОМЕР_4 , та причепа до вантажних автомобілів ГКБ 8352 державний номер НОМЕР_6 , вказані транспортні засоби застраховані в АТ «СГ «ТАС» (Т.1 а.с.45-46).

Що стосується інших 150000 грн. на відшкодування моральної шкоди, які повинні були бути відшкодовані ТзОВ «Львівське АТП-14631», як роботодавцем водія ОСОБА_5 , то слід вказати, що з постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц вбачається, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), і відступати від неї не вбачається підстав.

Як вбачається із доводів сторін цивільно-правова відповідальність відповідача «ТзОВ «Львівське АТП 14631» була застрахована у ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП».

Однак, відповідно до Договору-Доручення №5111/215/000214 на проведення обов`язкового особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті від 1 серпня 2016 року, який укладений з Довірителем - ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» та повіреним «ТзОВ «Львівське АТП 14631», Довіритель доручає, а Повірений зобов`язується від імені і за рахунок Довірителя здійснювати обов`язкове особисте страхування пасажирів від нещасних випадків на автомобільному транспорті, строк дії договору до 31 липня 2017 року, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань Сторонами. Відповідно до п.3.1. Договору розмір страхової суми для кожного застрахованого становить 6000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно п. 3.2.1. у разі загибелі або смерті застрахованого внаслідок нещасного випадку на транспорті страховик виплачує страхові суми: сім`ї загиблого або його спадкоємцю у розмірі 100 відсотків страхової суми, що складає 102 000 (сто дві тисячі) гривень. (Т.1 а.с.73).

ТзОВ «Львівське АТП -14631» повідомило вказаного Страховика про страховий випадок 12.12.2016 року (Т.1 а.с.74).

Також, згідно ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Проте, за ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону; шкоду, заподіяну забезпеченому транспортному засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; шкоду, заподіяну життю та здоров`ю пасажирів, які знаходилися у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та які є застрахованими відповідно до пункту 6 статті 7 Закону України "Про страхування"; шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; шкоду, заподіяну при використанні забезпеченого транспортного засобу під час тренувальної поїздки чи для участі в офіційних змаганнях; шкоду, яка прямо чи опосередковано викликана чи якій сприяли іонізуюча радіація, викликане довільним ядерним паливом радіоактивне отруєння, радіоактивна, токсична, вибухова чи в іншому відношенні небезпечна властивість довільної вибухової ядерної сполуки чи її ядерного компонента; . шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу; шкоду, заподіяну пошкодженням або знищенням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди антикварних речей, виробів з коштовних металів, коштовного та напівкоштовного каміння, біжутерії, предметів релігійного культу, картин, рукописів, грошових знаків, цінних паперів, різного роду документів, філателістичних, нумізматичних та інших колекцій; шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, якщо вона відбулася внаслідок масових заворушень і групових порушень громадського порядку, військових конфліктів, терористичних актів, стихійного лиха, вибуху боєприпасів, пожежі транспортного засобу, не пов`язаної з цією пригодою; шкоду, заподіяну життю та здоров`ю водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно ж до п. 6 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про страхування», в Україні здійснюються такі види обов`язкового страхування, зокрема особисте страхування від нещасних випадків на транспорті.

Враховуючи вказане, слід вважати доводи апеляційної скарги ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» обґрунтованими та рішення суду в частині стягнення з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», адреса м.Київ вул..Глибочицька,44, на користь ОСОБА_1 19 200 гривень в якості відшкодування завданої моральної шкоди безпідставним.

Однак, зважаючи на те, що згідно Договору-Доручення №5111/215/000214 на проведення обов`язкового особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті від 1 серпня 2016 року, який укладений з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» та ТзОВ «Львівське АТП 14631» страховик виплачує страхові суми: сім`ї загиблого або його спадкоємцю у розмірі 100 відсотків страхової суми, що складає 102 000 (сто дві тисячі) гривень, судом першої інстанції фактично підставно стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_1 102000 гривень в якості відшкодування завданої моральної шкоди.

Однак, враховуючи, що вся сума моральної шкоди, яка заявлена позивачкою та визначена судом апеляційної інстанції, а також розподілена між володільцями джерел підвищеної небезпеки, учасниками ДТП, зокрема, що стосується ТзОВ «Львівське АТП 14631» - в розмірі 150000 грн., не покривається страховою компанією, тому слід стягнути з ТзОВ «Львівське АТП 14631» на користь ОСОБА_1 різницю між визначеною сумою та стягнутою з страховика, а саме 48000 грн. (150 тис. грн. - 102 тис. грн.).

Враховуючи, що судом першої інстанції не в повній мірі було встановлено згадані обставини, відповідні до них правовідносини та не враховано у повному обсязі норми закону, якими такі регулюються, - доводи апеляційних скарг слід визнати частково обґрунтованими та апеляційні скарги слід задовольнити частково, рішення ж суду першої інстанції слід змінити, виклавши мотивувальну частину такого в редакції цієї постанови. Резолютивну частину ж рішення слід викласти в такій редакції:

«Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», (адреса: м. Київ, бульвар Л. Українки, 9, ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_2 - 102000 (сто дві тисячі) гривень для відшкодування завданої їй моральної шкоди.

Стягнути з ТзОВ «Львівське АТП-14631» (адреса м.Львів вул.Пластова,10, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_2 - 48000 (сорок вісім тисяч) гривень для відшкодування завданої їй моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 - 1 (одну) гривню для відшкодування завданої їй моральної шкоди

В задоволенні решти позову - відмовити».

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.3, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» Княжа Вієнна іншуранс груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівське АТП-14631», ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2020 року - змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції мотивувальної частини цієї постанови, резолютивну частину ж рішення викласти в такій редакції:

«Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», (адреса: м. Київ, бульвар Л. Українки, 9, ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_2 - 102000 (сто дві тисячі) гривень для відшкодування завданої їй моральної шкоди.

Стягнути з ТзОВ «Львівське АТП-14631» (адреса м.Львів вул.Пластова,10, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_2 - 48000 (сорок вісім тисяч) гривень для відшкодування завданої їй моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 - 1 (одну) гривню для відшкодування завданої їй моральної шкоди

В задоволенні решти позову - відмовити».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2021 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра