Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4256/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22.11.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Надопта А.А., секретар судового засідання Онисько С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Королівська селищна рада про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Королівська селищна рада про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачці ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29 липня 2021 року, справа №43/2021, зареєстровано в реєстрі №485, виданого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 85,1 кв. м., житлова площа 38,9 кв. м.

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Королівської селищної ради від 30.07.2021 року за №1339, зазначається що громадянка ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , але фактично не проживають більше 10 років.

Таким чином, відповідачі ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , досі є зареєстрованими за вищевказаною адресою, однак не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають і взагалі будинком вони не цікавляться, такими своїми діями, вони обмежують права позивачки як власника.

Позивачка неодноразово зверталася до відповідачів з проханням про зміну реєстрації місця проживання, однак її звернення були ними проігноровані, добровільно знятися з реєстрації місця проживання вони не бажають.

Факт реєстрації даних громадян в житловому будинку створює перешкоди у реалізації прав позивачки як власника та обмежує її право розпоряджатися майном на власний розсуд, тому позивачка змушена звернутися за захистом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовільнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , будучи належним чином, своєчасно повідомленими про день, час та місце розгляду справи, з невідомих суду причин в судове засідання не з"явився і від них не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки. Відзив на позов відповідачі не подали.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору-Королівської селищної ради, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до порядку, встановленого ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивачка не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивачка в своїй заяві.

У відповідності до ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1 ст. 319 ЦК України).

Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено ст.391 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що позивачці ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29 липня 2021 року, справа №43/2021, зареєстровано в реєстрі №485, виданого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 85,1 кв. м., житлова площа 38,9 кв. м.

Той факт, що позивачка є власницком житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, де підставою для державної реєстрації, проведеної 29.07.2021 року вказано свідоцтво про право на спадщину, за заповітом НРА 818573, серія та номер №485, видавник Виноградівська державна нотаріальна контора.

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Королівської селищної ради від 30.07.2021 року за №1339, зазначається що громадянка ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , але фактично не проживають більше 10 років.

Таким чином, відповідачі ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , досі є зареєстрованими за вищевказаною адресою, однак не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають і взагалі будинком вони не цікавляться, такими своїми діями, вони обмежують її права як власника.

Позивачка неодноразово зверталася до відповідачів з проханням про зміну реєстрації місця проживання, однак її звернення були ними проігноровані, добровільно знятися з реєстрації місця проживання вони не бажають.

Факт реєстрації даних громадян в житловому будинку створює перешкоди у реалізації прав позивачки як власника та обмежує її право розпоряджатися майном на власний розсуд.

Згідно ст. 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом частини і статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту моїх порушених прав.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку.

За встановлених судом обставин позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 141, 259, 263-265, 280, 281 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 (дані про ІПН в матеріалах справи відсутні) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 (дані про ІПН в матеріалах справи відсутні), такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 (дані про ІПН в матеріалах справи відсутні) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 (дані про ІПН в матеріалах справи відсутні), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_2 (ІПН НОМЕР_1 ), понесені судові витрати на оплату судового збору в розмірі 908 грн.00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Виноградівського районного суду Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийА. А. Надопта