ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 672/612/21
Провадження № 22-ц/4820/1775/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області в складі судді Федорук І.М. від 15 вересня 2021 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказувала, що 11.01.2020 року між нею та приватним підприємцем ОСОБА_2 укладено договір індивідуального замовлення №1003, згідно умов якого останній є виконавцем договору та зобов`язався організовувати роботи по виготовленню та передачу у власність ПВХ конструкцій. Згідно п. 3.8 цього договору виконавець має право на залучення третіх осіб для виконання умов договору. 11.01.2020 року вона внесла завдаток в сумі 2900 грн. для ФОП ОСОБА_3 , який видав їй товарний чек про те, що це сума завдатку за вхідні двері.

12.01.2020 року ФОП ОСОБА_2 за допомогою переносного терміналу здійснив банківські операції з її кредитною карткою. Відповідно до виписки наданої АТ КБ «ПриватБанк» в цей день з її рахунку переведені її кредитні кошти в сумі 920 грн. - перший платіж за покупку на суму 2760 грн. в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» АДРЕСА_1 .

15.01.2020 року здійснені аналогічні банківські операції з її кредитною картою в сумі 2000 грн. за покупку на суму 30000 грн. в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» АДРЕСА_1 .

14.02.2020 року відповідно до виписки наданої АТ КБ «ПриватБанк» з її рахунку були переведені кредитні кошти в сумі 20000 грн. за кур`єрські та поштові послуги магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1». Зазначені операції виконувалися без її на це згоди. Проте замовлення не виконано, кошти не повернуто. Всього станом на 15.02.2020 р. за договором №1003 сплатила на рахунок ФОП ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 56600 грн.

На час звернення до суду умови договору відповідачем не виконані, виготовлені конструкції не передані, терміни передачі у власність позивача виготовлених конструкцій порушено, грошові кошти, отримані відповідачем за товар, також не повернуті.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила розірвати договір індивідуальний номер замовлення №1003 від 11.01.2020 року, укладений між нею та ФОП ОСОБА_2 ; стягнути з ФОП ОСОБА_2 на її користь грошові кошти у розмірі 56600 грн.

Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 15 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору замовлення №1003 від 11.01.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , та стягнення з ФОП ОСОБА_2 заборгованості за договором в сумі 56600 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю. На її думку, суд не дав належної оцінки наданим нею доказам. З матеріалів справи чітко вбачається, що ОСОБА_2 не виконав умов договору, не надав послуги по виготовленню металопластикових конструкцій. Відповідачем не надано відзиву і не надано жодних доказів, які б підтверджували факт виконання зобов`язань згідно договору. Для виконання умов договору вона уклала кредитний договір з АТ КБ «ПриватБанк», згідно умов якого банк надав їй кредитний ліміт. Нею повністю виконані умови договору, що підтверджується виписками з її банківського рахунку, повністю здійснена оплата згідно умов договору: 14.02.2020 року та 15.02.2020 року. ОСОБА_2 не виконав умови договору, тому наявні підстави для задоволення її позову.

В засіданні апеляційного суду учасники в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що 11.01.2020 року між ОСОБА_1 , яка є замовником, та приватним підприємцем ОСОБА_2 , який є виконавцем, укладено договір, індивідуальний номер замовлення №1003, за яким замовник доручає, а виконавець зобов`язується організувати роботу по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкції за розцінками виконавця. Сторони погодили, що вартість виробів становить 56600 грн.; завдаток становить 30000 грн.

Згідно п. 3.1. замовник зобов`язується сплатити вартість виробів, що становить 56000 грн. Відповідно до п. 3.2 зазначеного договору після виконання пункту 3.1 виконавець зобов`язується передати у власність замовника виготовлені конструкції упродовж 35 робочих днів з моменту виконання пункту 3.1.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачка не надала належних доказів виконання обов`язку, визначеного п. 3.1. спірного договору, тому відсутні підстави стверджувати про порушення відповідачем умов договору та розірвання спірного договору у зв`язку з невиконанням позивачем умов договору.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

За змістом ст.ст. 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За умовами договору від 11.01.2020 року між ОСОБА_1 та приватним підприємцем ОСОБА_2 обов`язок передати у власність замовника виготовлені конструкції виникає у виконавця упродовж 35 робочих днів з моменту виконання замовником пункту 3.1.

Згідно п.3.1.1 договору №1003 від 11.01.2020 року борг до «передачі у власність» повинен бути погашений замовником не пізніше 10 (десяти) днів з дня внесення завдатку.

Проте, апелянтом не надано належних та допустимих доказів виконання умов договору №1003 від 11.01.2020 року, передбачених пунктами 2.2, 3.1, 3.1.1 цього договору щодо оплати вартості замовлених виробів.

Доводи апеляційної скарги щодо виконання нею умов спірного договору є безпідставними, зважаючи на таке.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).

Доказування згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження сплати коштів за цим договором відповідачу позивачка надала фотокопію товарного чеку від 11.01.2020 року про сплату 2900 грн. в якості завдатку за вхідні двері приватному підприємцю ОСОБА_3 . Проте ця особа не є стороною спірного договору, і за змістом товарного чека неможливо встановити, що кошти сплачено на виконання договору, укладеного з відповідачем.

Згідно виписки по кредитній картці АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 12.01.2020 року сплатила 920 грн. - перший платіж за покупку на суму 2760 грн. в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» АДРЕСА_1 .

15.01.2020 року з її кредитної карти здійснено платіж в сумі 2000 грн. за покупку на суму 30000 грн. в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» АДРЕСА_1 .

14.02.2020 року відповідно до виписки, наданої АТ КБ «ПриватБанк» з її рахунку були переведені кредитні кошти в сумі 20000 грн. за кур`єрські та поштові послуги магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Отже, вказані кошти сплачені позивачкою магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », при цьому у справі відсутні дані про те, що вказана торгівельна точка належить відповідачу ОСОБА_2 і що кошти перераховано саме на його розрахунковий рахунок.

Відтак суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що ці документи не є належними та допустимими доказами сплати позивачкою вартості виробів згідно договору від 11.01.2020 року, укладеного з відповідачем, оскільки надані докази не містять відомостей про те, що позивачка здійснила переказ грошових коштів приватному підприємцю ОСОБА_2 в сумі 55600 грн. на виконання умов спірного договору.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів виконання позивачкою своїх зобов`язань за договором, зокрема п. 3.1.1 спірного договору щодо оплати замовлення.

За наведених обставин суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачкою не доведено виконання обов`язку щодо оплати замовлення, тому відсутні підстави стверджувати про порушення умов договору відповідачем, та підстав для його розірвання через невиконання умов договору.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 15 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15 грудня 2021 року.

Судді Л.М. Грох

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова