Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1305/20
Провадження № 2/711/436/21
12 лютого 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.,
при секретарі Слабко Ю.М.,
за участі представника позивача Лекіашвілі В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з урахування індексу інфляції та трьох процентів річних, -
Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», яке діє в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з урахування індексу інфляції та трьох процентів річних.
В обґрунтування позову вказує, що ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», на підставі відповідної ліцензії забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у місті Черкаси.
Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в буд. АДРЕСА_1 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ».
Оскільки в будинку АДРЕСА_1 не встановлений будинковий лічильник обліку теплопостачання, то відповідно до п. п. 40-49 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії, споживач оплачує послуги пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища.
В квартирі АДРЕСА_2 встановлено лічильник обліку гарячого водопостачання, тому, згідно п.20 вказаних вище Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.
Також вказує, що частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено як на споживача (відповідача), так і на виконавця (позивача) (п. 1 ч. 2 ст. 7, п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання було опубліковано в Черкаській обласній газеті «Нова Доба» (випуск від 23.11.2017 року № 47).
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.
Згідно з частиною 5 ст. 13 вказаного вище Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.
Частиною 3 ст. 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше це встановлено договором або законом.
Квартира АДРЕСА_2 з 27.04.2010 року по 05.12.2018 року належала на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Черкаської міської ради від 27.04.2010 року та вибула з його власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22.11.2018 року ННР 271798.
Пунктом 5 вказаного Договору купівлі-продажу квартири від 22.11.2018 року передбачено, що продавець зобов`язується погасити заборгованість з комунальних послуг.
Договір з відповідачем ОСОБА_1 про надання житлово-комунальних послуг не укладався, однак його відсутність не може бути підставою для звільнення споживача (відповідача) від оплати послуг у повному обсязі.
Крім того, згідно із частиною 2 ст. 625 ЦК України відповідачу ОСОБА_1 нараховано 3% річних від простроченої суми 2118 грн. 89 коп. та інфляційну складову боргу, яка становить 6371 грн. 58 коп.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.03.2020 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи.
Відповідно до наданої відповідачем ОСОБА_1 розписки від 10.09.2020 року, він був ознайомлений з матеріалами даної справи та зробив з них необхідні ксерокопії.
В судовому засіданні представник позивача за довіреністю - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на веб-порталі «Судова влада».
Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача ОСОБА_1 повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, та зі згоди позивача щодо такого порядку розгляду справи.
Суд, заслухавши представника позивача - за довіреністю - Лекіашвілі В.В., дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно зі статтею 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга (послуга з управління багатоквартирним будинком) та комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами).
Статтями 7, 8 вказаного вище Закону визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.
За змістом ст. ст. 67-68, 162 ЖК України, наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно.
Крім того, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.
В судовому засіданні встановлено, що ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», на підставі відповідної ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №374 від 30.11.2012 року, забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у місті Черкаси.
Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 . Черкасах здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ».
Як вбачається із відповіді відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 27.02.2020 року відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 (тобто за іншою адресою), однак він як власник квартири АДРЕСА_2 до 22.11.2018 року був споживачем послуг, які надавав позивач.
Як вбачається із Договору купівлі-продажу від 22.11.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В., відповідач ОСОБА_1 передав у власність гр. ОСОБА_3 належну йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності / НОМЕР_1 /, виданого виконавчим комітетом Черкаської міської ради від 27.04.2010 року, квартиру АДРЕСА_2 . Право власності було зареєстроване в КП ЧООБТІ в книзі 2с, номер запису 620, згідно Витягу про державну реєстрацію прав КП ЧООБТІ від 26.07.2010 року № 268211111. Реєстраційний номер 30299579. (а.с. 8).
Таким чином, на відповідача ОСОБА_1 , як на власника майна, було покладено обов`язок по його утриманню та оплаті житлово-комунальних послуг, в тому числі і послуг з централізованого опалення, які надавались до квартири АДРЕСА_2 , позивачем ВП «Черкаська ТЕЦ» Публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно».
Не проживання відповідача ОСОБА_1 у квартирі, яка належала йому на праві власності, та факт відсутності його реєстрації у цій квартирі не звільняє останнього, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, які були надані ВП «Черкаська ТЕЦ» Публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно».
Також в судовому засіданні встановлено, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами (ВП «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» та відповідачем ОСОБА_1 ) не укладався, однак не укладення договору не виключає можливість стягнення з відповідача на користь позивача вартості фактично отриманих послуг і не може бути підставою для звільнення споживача (відповідача ОСОБА_1 ) від оплати цих послуг.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15.03.2018 року у справі № 401/710/15-ц.
В силу ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями ст. ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У відповідності до частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не здійснював плату послуг з централізованого опалення з 01.01.2013 року по 01.11.2018 року, в результаті чого в нього утворилася заборгованість за отримані послуги, що підтверджується листом-розрахунком по о/р №10023119, тому така заборгованість, в силу чинного законодавства, підлягає до стягнення із відповідача на користь позивача, а також, на підставі ст. 625 ЦК України, підлягає до стягнення 3% річних за період прострочення платежів та інфляційна складова боргу.
Разом з тим суд враховує, що з вищевказаного листа-розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01.01.2013 року вже існувала заборгованість в сумі 4060 грн. 90 коп., яка виникла у відповідача ще до 01.01.2013 року, і вона не підтверджена належними доказами, тому така заборгованість не може бути стягнута із відповідача. Крім того, і сам позивач звертаючись з даним позовом до суду просив стягнути існуючу у відповідача заборгованість за період починаючи з 01.01.2013 року і по 01.11.2018 року.
Крім того, в зв`язку із вищенаведеним підлягає до зменшення і 3% річних та інфляційна складова. Таким чином до стягнення із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає 3% річних в загальній сумі 1753 грн. 11 коп., інфляційна складова в загальній сумі 5696 грн. 81 коп.
Щодо стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат, а саме судового збору в розмірі 2102 грн., то суд зазначає наступне.
В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно судовий збір, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача складає 1807 грн. 64 коп. (пропорційно до задоволених позовних вимог).
На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 66, 67, 68, 162 ЖК України, ст. ст. 11, 15, 16, 382, 509, 525, 526, 610, 611, 625 ЦК України, ст. ст. 4, 11, 12, 13, 81, 89, 141, 263-266, 273, 280-282 ЦПК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд, -
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», яке діє в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з урахування індексу інфляції та трьох процентів річних задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Повний текст судового рішення складений 19.02.2021 року.

Головуючий: В.М. Скляренко