ПОСТАНОВА

Іменем України

06 грудня 2021 року м. Кропивницький

справа № 390/11/21

провадження № 22-ц/4809/1626/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Дуковського О. Л., Чельник О. І.,

секретар судового засідання Кравченко Я. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Фермерське господарство Ковалевського Віталія Івановича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства Ковалевського Віталія Івановича на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19 липня 2021 року у складі головуючої судді Бойко І. А.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

11.01.2021 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Фермерського господарства Ковалевського Віталія Івановича, в якому просила розірвати договір оренди землі від 19 липня 2012 року, що укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством Ковалевського Віталія Івановича, який зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі 16.11.2012 за № 05147 на користування земельною ділянкою загальною площею 7,1162 на території Миколаївської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, кадастровий номер: :02:000:0132; розірвати Договір оренди землі від 19 липня 2012 року, що укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством Ковалевського Віталія Івановича, який зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі 16.11.2012 за № 05165 на користування земельною ділянкою загальною площею 2311 га на території Миколаївської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, растровий номер: :02:000:0133; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта запис за № 27694169 про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0132 площею 7,1162 а відповідно до якого орендарем земельної ділянки є ФГ ОСОБА_2 .

Позовні вимоги мотивовано тим, що їй належить дві земельні ділянки, які розташовані на території Миколаївської сільської ради, Кропивницького району Кіровоградської області, яким присвоєні кадастрові номери :02:000:0132, :02:000:0133. Між нею та відповідачем 19 липня 2012 року укладені договори оренди землі, згідно яких вона передала належні їй земельні ділянки в платне користування строком на 15 років. Відповідно до умов зазначених договорів відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати їй орендну плату у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки кожної земельної ділянки не пізніше 31 грудня кожного року. Протягом періоду дії вказаних договорів оренди землі відповідач систематично не сплачує орендну плату, у зв`язку з чим вона позбавлена того, на що розраховувала при укладанні договорів. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо виплати орендної плати за договорами є порушенням істотних умов договорів, тому є правові підстави для їх розірвання та припинення шляхом скасування державної реєстрації речового права права оренди відповідача за договором, укладеним відносно земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0132, яке внесено до відповідного державного реєстру.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19 липня 2021 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди землі від 19.07.2012 року, що укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством Ковалевського Віталія Івановича, який зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі 16.11.2012 року за № 05147 на користування земельною ділянкою загальною площею 7,1162 га на території Миколаївської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0132.

Розірвано договір оренди землі від 19.07.2012 року, що укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством Ковалевського Віталія Івановича, який зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі 16.11.2012 року за № 05165 на користування земельною ділянкою загальною площею 14,2311 га на території Миколаївської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0133.

Скасовано державну реєстрацію іншого речового права права оренди за Фермерським господарством ОСОБА_2 щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0132, площею 7,1162 га, проведену 30.08.2018 року державним реєстратором (номер запису про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27694169).

Стягнуто з ФГ «Ковалевського В.І.» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 2522,40 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з офіційних відомостей про доходи позивача, наданих органом ДФС України впродовж 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 років ОСОБА_1 не отримувала орендну плату, всупереч вимог розділу 4 договорів оренди землі, укладених між нею та ФГ Ковалевського В.І. Вказаний доказ витребовувався за клопотанням представника відповідача, а після його отримання судом та ознайомленні з ним представником відповідача заперечень на спростування відсутності перерахування ФГ ОСОБА_2 ОСОБА_1 орендної плати за договорами оренди землі впродовж 2012-2017 років відповідачем або його представником суду не надано, що є його процесуальним обов`язком, згідно приписів ст.ст. 12, 13, 81, 89 ЦПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Вказує, що ФГ Ковалевського В. І. належним чином виконуються зобов`язання за спірними договорами оренди землі. Згідно п. 4.2 договорів розмір орендної плати за кожен рік користування кожною земельною ділянкою становить 3 % визначеної у встановленому порядку вартості орендованої земельної ділянки (нормативної грошової оцінки). За п. 4.5 спірних договорів оренди землі, розрахунок за користування земельними ділянками здійснюється не пізніше 31 грудня кожного року.

Відповідачем виплачувалось позивачу оренду плату у значно більших розмірах, ніж встановлено умовами договору, на підтвердження чого суду надано копії відомостей розрахунків за оренду паїв.

Вважає, що суд дійшов хибних висновків про системну несплату відповідачем оренди.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Представник позивача адвокат Турчанов О. В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників відповідача голову ФГ Ковалевського В. І. та адвоката Позненка Ю. В., які підтримали доводи апеляційної скарги, представника позивача адвоката Турчанова О. В., який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

ОСОБА_1 на праві власності належать: земельна ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер :02:000:0132, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, що підтверджується на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії I-КР № 006982 (а.с.12), та земельна ділянка площею 14,2311 га, кадастровий номер :02:000:0133, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, на підставі державного акта на право приватної власності на земельну ділянку (а.с.19).

19.07.2012 між ОСОБА_1 та ФГ «Ковалевського В.І.» укладено договір оренди землі, за умовами якого ОСОБА_1 передала земельну ділянку, з кадастровим номером :02:000:0132, в користування ФГ «Ковалевського В.І.» строком на 15 років, згідно умов якого розмір орендної плати за кожен рік використання земельної ділянки складала 3,0 відсотки від її вартості, визначеної відповідно до законодавства. Орендар проводить розрахунок не пізніше 31 грудня кожного року. Договір зареєстрований в управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі 16.11.2012, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис, реєстраційний номер 05147, після чого договір набрав чинності і земельну ділянку передано ФГ «Ковалевського В.І.» за актом приймання-передачі об`єкта оренди (а.с.9-11).

Згідно інформаційної довідки № 238082926 державним реєстратором 30.08.2018 здійснено державну реєстрацію речового права права оренди земельної ділянки за орендарем Фермерським господарством Ковалевського В.І., підстава - договір оренди землі б/н від 19.07.2012, укладений між ОСОБА_1 та ФГ Ковалевського В.І., номер запису про інше речове право 27694169 (а.с.14).

Крім того, 19.07.2012 між ОСОБА_1 та ФГ «Ковалевського В.І.» укладено договір оренди землі, кадастровим номером :02:000:0133, строком на 15 років, розмір орендної плати за кожен рік використання земельної ділянки складає 3,0 відсотки від її вартості, визначеної відповідно до законодавства. Орендар проводить розрахунок не пізніше 31 грудня кожного року. Договір пройшов реєстрацію в управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі 16.11.2012, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис реєстраційний номер 05165, після чого договір набрав чинності і земельну ділянку передано ФГ «Ковалевського В.І.» за актом приймання-передачі об`єкта оренди (а.с.16-18).

Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 238082992 від 21.12.2020 реєстраційний запис щодо права оренди за вищевказаним договором до вказаного реєстру не вносився (а.с.20).

Згідно відомості на виплату готівки № 10 за 10.12.2019 ОСОБА_1 отримала 13198,30 грн та 13199,50 грн (а.с.64-66).

З відомості на виплату готівки № 3 за 20.11.2020 року, вбачається, що ОСОБА_1 отримала 13198,30 грн та 6599,73 грн (а.с.67-68).

Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 по 31.12.2020, остання отримувала доходи від надання майна в лізинг ФГ ОСОБА_2 , а саме, у 4 кварталі 2018 року - у сумі 22695 грн, в 4 кварталі 2019 року - в сумі 32792,30 грн, в 4 кварталі 2020 року - в сумі 24593,82 грн. З вказаного доходу ОСОБА_3 ФГ Ковалевського В.І. перераховані та сплачені податки (а.с.95).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.319, ст.321 ЦК України).

Відповідно до ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно положень ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно положень ст.1, ч.1 ст.4 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV від 06.10.1998 року, зі змінами та доповненнями, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.

Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Положеннями ст.24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

За змістом ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

За правилами ст.651 ЦКУ умовою розірвання договору в односторонньому порядку є істотне порушення умов договору та інші випадки, встановлені договором та законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 12.12.2012 року у справі №6-146цс12, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі №183/262/17, а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі №527/570/17-ц та від 14 листопада 2018 року у справі №484/301/18.

Вказана позиція підтримана Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 27 січня 2020 року у справі №469/908/15-ц, провадження №61-34891св18.

Суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку, що ФГ Ковалевського В.І. впродовж 2012-2017 років неодноразово та систематично порушувались істотні умови договорів оренди землі, укладених між ним та ОСОБА_1 , щодо сплати останній орендної плати, що є самостійною підставою для їх дострокового розірвання.

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав.

Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленій в постанові від 15.12.2020 року по справі № 922/2589/19 чинна редакція ст.26 вищевказаного Закону встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

З урахуванням задоволення позовної вимоги про розірвання договорів оренди землі від 19.07.2012 наявні підстави й для задоволення вимоги про скасування державної реєстрації іншого речового права права оренди за відповідачем.

Представником відповідача у суді першої інстанції заявлено клопотання про застосування наслідків пропуску позовної давності, в якій він вказав, що строк позовної давності у спірних правовідносинах відраховується з 2012 року, отже на час звернення до суду у 2021 році позивачем пропущено загальний трирічний строк позовної давності, з урахуванням належного на його думку виконання договорів впродовж 2018-2020 років, просив відмовити в задоволенні позову через пропуск строку позовної давності.

За правилами статей 256258 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Негаторний позов це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Так, позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору оренди землі, тобто з негаторним позовом, сутністю вимог за яким є усунення порушення, яке триває і має місце на момент звернення з позовом до суду (тобто початковий момент перебігу позовної давності зміщується із кожним новим порушенням права власника або володільця). Тому на негаторний позов не поширюються вимоги щодо позовної давності, оскільки з таким позовом можна звернутися в будь-який час, поки існує провідносини та правопорушення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року у справі № 527/600/17 (провадження № 61-1079), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2020 року у справі № 527/605/17-ц, які згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховуються судом при вирішенні цього спору.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскарженого судового рішення, зводяться до переоцінки доказів у справі, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції відповідає установленим принципам і завданням цивільного судочинства, а також вимогам ЦПК України щодо законності й обґрунтованості.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, встановив дійсні обставини справи, надавши їм оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, принципу верховенства права та справедливості.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства Ковалевського Віталія Івановича залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Дуковський

О. І. Чельник