справа № 2-4357/2010
провадження №6/489/63/21
УХВАЛА

18 лютого 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України

встановив:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування заяви вказала, що ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.07.2010 по справі № 2-4357/2010 її було обмежено право виїзду за межі України, оскільки на той час існувала кредитна заборгованість перед АТ «УкрСиббанк» по кредитному договору № 0 від 13.04.2007, позичальником по якому був її чоловік ОСОБА_2 , а вона фінансовим поручителем. Заборгованість за кредитним договором була стягнута в судовому порядку та на виконанні Жовтневого (Вітовського) ВДВС Миколаївської області перебували виконавчі листи, видані Ленінським районним судом міста Миколаєва, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь банку заборгованості в сумі 102856,51 грн. та 574,38 грн. У зв`язку із фактичним повним виконанням боржником рішення постановами державного виконавця № № 30297575, 30296857 від 23.05.2012 виконавчі провадження закінчено. Відповідно, боргові зобов`язання боржника перед АТ «УкрСиббанк» відсутні. Однак до теперішнього часу продовжують діяти встановленні ухвалою суду обмеження у праві її виїзду за кордон, що підтверджується рішенням про відмову в перетині державного кордону України від 26.07.2020.

Посилаючись на наведені обставини заявник просить скасувати встановлене ухвалою суду тимчасове обмеження у праві її виїзду за межі України.

У судове засідання, призначене на 18.02.2021, сторони не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, що не є перешкодою для розгляду заяви.

Згідно частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частин п`ятої, дев`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення (ухвали) є дата його (її) складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та матеріали відновленої цивільної справи, дійшов наступного.

Із матеріалів цивільної справи встановлено, що 19.07.2010 Ленінським районним судом міста Миколаєва ухвалено рішення по цивільній справі № 2-4357/2010 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в сумі 102876,51 грн. та 574,38 грн. судових витрат.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.07.2010 також задоволено заяву ПАТ «УкрСиббанк» про обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань за кредитним договором № 0 від 13.04.2007.

Також встановлено, що на виконанні Центрального відділу ДВС м. Миколаєва перебували виконавчі листи № 2-4357, видані Ленінським районним судом міста Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість в сумі 102876,51 грн. та в сумі 574,38 грн.

Відповідно до Постанови про закінчення виконавчого провадження № 44662744 від 06.11.2017 та Постанови про закінчення виконавчого провадження № 44662666 від 06.11.2017, рішення боржником виконано фактично, у повному обсязі.

Виконавчі провадження відносно боржника ОСОБА_1 перебували на виконані в ВДВС Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області та відповідно до постанов ВП №№ 30296857, 30297575 від 23.05.2012 виконавчі провадження закінчено у зв`язку із повним та фактичним виконанням згідно заяви стягувача № 30-82/236.

Згідно листа Вітовського районного ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області № 16950 від 26.10.2017, станом на 26.10.2017 виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 ) на виконанні не перебувають, заборгованість відсутня.

Відсутність відкритих виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 також підтверджується листом Вітовського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) від 18.02.2021 № 4515.

Відповідно до Довідки № 1861 від 03.12.2019, виданої АТ «УкрСиббанк», кредитний договір № 0 від 13.04.2007 припинив свою дію, кредитні зобов`язання боржника виконані у повному обсязі.

Згідно довідки АТ «УкрСиббанк» від 28.07.2020 № 3090 ОСОБА_1 не має станом на 28.07.2020 отриманих та непогашених кредитів в АТ «УкрСиббанк».

Відповідно до частини першої третьої статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно пункту 8 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», визнання боржника банкрутом є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Як визначено у частині другій статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права визначено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Згідно ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» визначено, що за наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Судом встановлено, що з 23.05.2012 боргові зобов`язання ОСОБА_1 перед АТ «УкрСиббанк» відсутні. Відтак, у заявника відсутні невиконанні зобов`язання, які підлягають примусовому виконанню, а тому на теперішній час відсутні будь-які законні підстави для тимчасового обмеження у праві ОСОБА_1 на виїзд за межі України.

Частинами п`ятою - сьомою статті 441 ЦПК України визначено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 441 ЦПК України

ухвалив

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 (на теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), у праві виїзду за межі України, встановленого ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.07.2010 по справі № 2 - 4357/2010.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо її не було оскаржено, або у випадку оскарження - після розгляду скарги апеляційним судом.

Ухвалу суду направити для виконання до Державної прикордонної служби України.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 18.02.2021

Суддя І.В.Коваленко