Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2021 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т. В., за участю секретаря судового засідання Родіної Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука Павла Васильовича, треті особи: приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу Морозов Євгеній Вікторович, ОСОБА_2 , про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що 05.12.2007 року між нею та ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником якого є Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі за текстом АТ «ПУМБ»), було укладено кредитний договір №5912562, згідно якого банк надав їй грошові кошти (кредит) у сумі 58200 доларів США. 05.01.2011 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Морозовим Є.В. вчинено виконавчий напис №63 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності позивачці, та за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги АТ «ПУМБ» в розмірі 71270,82 доларів США та 2200,00 грн. Про наявність вказаного виконавчого напису позивачка дізналась лише у жовтні 2020 року. Вважає, що зазначений виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки його вчинено нотаріусом з порушенням законодавства, зокрема, розрахунок заборгованості за кредитом є неправильним та спірним. Вважає, що за таких обставин заборгованість не може бути безспірною, а тому виконавчий напис вчинено безпідставно, внаслідок чого він повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила задовольнити позов з підстав викладених у ньому.

Представник відповідача Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» Курилова О.А., яка діє на підставі довіреності від 14.12.2020 року, в судове засідання не з`явилася надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність та прийняття рішення за позовом на розсуду суду. Зазначила про проведення відступлення грошової вимоги за кредитним договором №5912562 від 05.12.2007 року АТ «ПУМБ» на користь ТОВ «ФК «Браво», на підтвердження чого надала відповідні документи.

Відповідач - приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В. та третя особа - приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу Морозов Є.В. в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином в установленому законом порядку.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши надані сторонами по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що між сторонами у справі виникли правовідносини з приводу кредитних зобов`язань.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 05.01.2011 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Морозовим Є.В. був вчинений виконавчий напис та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №63, за яким звернено стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , та за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги АТ «ПУМБ» в розмірі 71270,82 доларів США та 2200,00 грн.

На підставі вищевказаного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В., відкрите виконавче провадження №61930902 від 27.04.2020 року, про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.18 ЦК України, ст.87 Закону України «Про нотаріат»).

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Пунктом 3 пп.2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року (п.п.3.1 п.3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку).

У відповідності до підп.2.1. п.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Заява може містити також іншу інформацію необхідну для вчинення виконавчого напису.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, зазначені у написі є безспірними. Розрахунок боргу зазначений у виконавчому написі щодо наявності грошового зобов`язання позивача за тілом кредиту є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача.

За таких обставин підлягає перевірці питання щодо стягнення з боржника за кредитним договором, а сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 року по справі №310/9293/15.

Наведене свідчить про надання банком неповної інформації та документів приватному нотаріусу, що має наслідком порушення при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» та п.1 Глави 13 Порядку № 296/5, згідно з яким на нотаріуса покладається обов`язок відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

При цьому судом встановлено, що 19.10.2020 року Акціонерне товариство Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на підставі Договору про відступлення права вимоги №5912562/2 від 19.10.2020 року, відступила право вимоги боргу з ОСОБА_1 Товариству з обмеженої відповідальністю «Фінансова компанія «Браво».

Того ж дня Товариство з обмеженої відповідальністю «Фінансова компанія «Браво», на підставі Договору про відступлення права вимоги №5912562/1 від 19.10.2020 року, відступила право вимоги боргу з ОСОБА_1 Товариству з обмеженої відповідальністю «ІСІДА СОЛЮШН».

Того ж дня Товариство з обмеженої відповідальністю «ІСІДА СОЛЮШН», на підставі Договору про відступлення права вимоги №5912562/3 від 19.10.2020 року, відступила право вимоги боргу з ОСОБА_1 фізичній особі ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ), який на теперішній час не заявляє вимог щодо боргу.

Ураховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.2-5, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука Павла Васильовича, треті особи: приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу Морозов Євгеній Вікторович, ОСОБА_2 , про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №63 від 05.01.2011 року, вчинений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Морозовим Євгенієм Вікторовичем про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , та за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» в розмірі 71270,82 доларів США та 2200,00 грн.

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.В. Пустовойт