№336/3502/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., за участю секретаря судового засідання Олексієнко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про видачу дубліката та поновлення строку виконавчого документу -

ВСТАНОВИВ:

15.11.2021 р. заявник звернувся до суду із заявою в якій зазначає, що 22.05.2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя видав виконавчий документ №336/3502/16-ц за позовом до ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 119 529,25 дол. США.

Зазначений виконавчий лист було пред`явлено до Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя

11.09.2018 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 21.12.2019 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. 06.02.2020 державним виконавцем було винесено постанову про прийняття виконавчого провадження. Згідно відповіді державного виконавця Шевченкіського ВДВС у м. Запоріжжі встановлено, що згідно перевірки АСВП тснаом на 28.10.2021 виконавчий лист №336/3502/16-ц від 22.05.2017 на виконанні не перебуває. АТ КБ «Приватбанк» виконавчий лист не отримував, а отже останній був втрачений при поштовій пересилці. Пошуки не призвели до позитивного результату.

Посилаючись на вказані обставини просить суд про видачу дублікату виконавчого листа № 336/3502/16-ц, а також поновити строк.

В зв`язку із неявкою всіх учасників справи, суд на підставі 3 ст. 433 ЦПК України розглянув заяву за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши обґрунтованість заяви, суд встановив, що підстави для її задоволення відсутні.

Відповідно до п. 17.4 Прикінцевих положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З матеріалів справи суд встановив, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2016 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Приватбанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 119 529,25 дол. США. Та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 44984,83 грн.

За вказаним судовим рішенням 22.05.2017 року видано виконавчий лист, строк пред`явлення виконавчого листа до 12.10.2019 року.

Відповідно постанови головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 21.12.2019 року повернуто виконавчий документ. Виконавчий документ повернуто стягувачу. Копія постанови з виконавчим документом направлені на адресу стягувача.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 431 ЦПК України питання, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п. 17.4 розділу VIII перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Дублікат видається судом який ухвалив рішення, після розгляду заяви про видачу дубліката в судовому засіданні. Заява про видачу дубліката виконавчого листа подається стягувачем, якщо втрачено оригінал стягувачем. Якщо виконавчий документ втрачено державним виконавцем, то з поданням звертається державний виконавець.

Під час розгляду заяви про видачу дублікату виконавчого документа суд зобов`язаний з`ясувати, чи є воно чинним та не було скасовано, чи виконано рішення повністю або частково, чи не призведе видача дубліката виконавчого документа до отримання стягувачем неналежного; також суд має встановити, за яких обставин та ким втрачено виконавчий документ.

З матеріалів справи суд встановив, що рішення суду є невиконаним, боржником вказані обставини не спростовані.

Згідно ст. ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом частини першої статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, рекомендоване поштове відправлення це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення; повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.

Належним доказом підтвердження надсилання стягувачу у виконавчому провадженні постанови про повернення виконавчого документа може бути поштове повідомлення про вручення або квитанція про відправлення.

Однак доказів про вручення повідомлення, матеріали справи не містять.

Тобто із вказаного слідує, що виконавчий лист за № 336/3502/16-ц виданий 22.05.2017 Шевченковським районним судом м. Запоріжжя про стягнення на користь ПАТ «Приватбанк» з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 119 529,25 доларів США., не перебуває на виконанні у Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Як вказує стягувач, виконавчий документ він не отримував, він був втрачений при пересилці і протилежного судом не встановлено.

Отже рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2016 року про стягнення на користь ПАТ «Приватбанк» з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 119 529,25 доларів США є не виконаним.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним стосовно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 63 рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»).

У пункті 28 рішення Європейського суду з прав людини від 11 грудня 2008 року в справі «Антонюк проти України» зазначено, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи вимоги в частині поновлення строку пред*явлення виконавчого листа до виконання суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Зважаючи, що виконавчий документ було втрачено не з вини стягувача, рішення суду залишається невиконаним, пропущений строк підлягає поновленню.

Керуючись п. 17.4 Прикінцевих положень ЦПК України ст.433,353 ЦПК України, ст. 15 Закону України «про виконавче провадження», суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа № 336/3502/16-ц виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя від 22.05.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 119 529,25 доларів США.

Поновити строк пред*явлення виконавчого листа № 336/3502/16-ц виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя від 22.05.2017 року.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали, а якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.А. Галущенко