Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/585/20
Провадження №: 2/332/21/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,

при секретарі - Васильченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року позивач звернувся з позовом до Запорізької міської ради, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, в обґрунтування якого зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Севастополі АР Крим померла його рідна мати ОСОБА_2 , якій на час смерті на праві власності належало майно у вигляді 1/4 частки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , та 1/4 житлового будинку АДРЕСА_1 . Позивач після смерті матері в належний строк звернувся до П`ятої Севастопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим 18.04.2013 року було відкрито спадкову справу. Для оформлення спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Хамули Наталі Григорівни. Листом нотаріуса №1147/01-16 від 31.07.2017 року ОСОБА_1 було роз`яснено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкоємця. Спадкова справа відкривається за заявою спадкоємців, які бажають оформити своє право на спадщину, та заводиться нотаріусом на підставі першої поданої заяви. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи. У разі підтвердження факту такої справи іншим нотаріусом відмовляє спадкоємцю (заявнику) у прийнятті заяви. На підставі вищевказаного, позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутись до суду для вирішення цього питання. ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом до суду, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 право власності на вищезазначене нерухоме майно.

Ухвалою суду від 12.03.20р. відкрито загальне позовне провадження по справі.

Ухвалою суду від 18.08.20р. закрито підготовче провадження по справі та справа призначена до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Нінчук-Худякова О.М. підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні просила суд розглянути справу з врахуванням вимог чинного законодавства, та зазначила, що заперечень проти позову в неї не має, відповідач на вказане майно не претендує.

Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши надані суду письмові матеріали, оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цією статтею. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

З матеріалів справи вбачається, що Ленінським районним судом м.Запоріжжя 13.11.2018р. була розглянута цивільна справа № 334/5123/17 за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, позовні вимоги задоволені у повному обсязі, визнано право власності на на 43/100 частини квартири АДРЕСА_2 , після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.17-21).

При розгляді вказаної справи Ленінським районним судом було встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Вільнянка Вільнянського району Запорізької області, 04.03.1962 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , про що у Відділі реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя зроблено актовий запис № 448. Від вказаного шлюбу у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син позивач у справі ОСОБА_1 . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 20.02.1990 року Орджонікідзевським відділом ЗАГС м. Запоріжжя, вищевказаний шлюб 17.08.1964 року було розірвано, після розірвання шлюбу жінка залишила дівоче дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 ». 02.02.1967 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_7 , який було зареєстровано у Орджонікідзевському райбюро ЗАГС м. Запоріжжя, що підтверджується копією відповідного свідоцтва. Вказаний шлюб 06.03.1984 року було розірвано Орджонікідзевським відділом ЗАГС м. Запоріжжя, що підтверджується відповідним свідоцтвом, виданим 15.10.1985 року. Після розірвання шлюбу жінка залишила шлюбне прізвище « ОСОБА_8 ». 11.07.1986 року ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_10 , що підтверджується копією відповідного свідоцтва, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 02.03.1989 року Відділом ЗАГС Білоцерківського міськвиконкому, вищевказаний шлюб було розірвано 02.03.1989 року. Після розірвання шлюбу жінка залишила прізвище « ОСОБА_11 ».

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Севастополь, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 27.11.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Балаклавського районного управління юстиції у м. Севастополь.

На час своєї смерті ОСОБА_2 була зареєстрована та мешкала разом зі своїм сином ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією Довідки № 368 від 15.02.2013 року, виданої КП «Ремонтно-експлуатаційного підприємства №12» Севастопольської міської ради.

На момент смерті ОСОБА_2 спадкоємці, передбачені ст. 1241 ЦК України були відсутні.

Позивач після смерті матері в належний строк звернувся до П`ятої Севастопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим 18.04.2013 було відкрито спадкову справу 79/2013, що підтверджується копією Витягу №33810656 про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Згідно ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», починаючи з 20.02.2014 внаслідок збройної агресії Російської Федерації Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованою територією України, а тому на вказаній території встановлений особливий правовий режим, який визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 вищевказаного Закону, тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

На теперішній час, як вбачається з наданої суду Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 05.05.2017 року, позивач ОСОБА_1 має статус, встановлений відповідно до абз.1 ст.1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно якого внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Задля оформлення спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Хамули Наталі Григорівни.

Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Листом нотаріуса №1147/01-16 від 31.07.2017 року позивачу було відмовлено у оформленні права на спадщину у зв`язку з тим, що при заведенні спадкової справи нотаріус за даними спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи і у разі підтвердження факту заведення такої справи іншим нотаріусом відмовляє спадкоємцю (заявнику) у прийнятті заяви. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі вищенаведеного, суд приходить до вмотивованого висновку, що позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в позасудовому порядку, а тому наявними в матеріалах справи доказами позивачем доведено, що він прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки він є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину після смерті матері шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до П`ятої Севастопольської державної нотаріальної контори, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та законними, у зв`язку із чим підлягають задоволенню.

При розгляді цієї справи судом також встановлено, що на теперішній час право власності на спадкове майно зареєстровано за спадкодавцем, інші особи на спірний будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 власність не реєстрували, що підтверджено відповідним витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно № 244807645 від 17.02.21р. (а.с.82-85).

Відповідно до обох Свідоцтв про право на спадщину за законом від 03.11.2011р. ОСОБА_2 на праві власності належить майно у вигляді 1/4 частки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , та 1/4 житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.12-13).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частки земельної ділянки площею 0,0628 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:025:0094, та 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 19.02.2021р.

Суддя Р.В. Сінєльнік