Справа №265/5247/21
Провадження №2/265/1330/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Копилової Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Куксенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом з спадкодавцем на момент відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом з спадкодавцем на момент відкриття спадщини, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_1 . Після смерті батька відкрилася спадщина на майно житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належав матері батька позивача ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак на час своєї смерті вона була зареєстрована в АДРЕСА_2 разом з відповідачем. Після смерті останньої спадкоємцями за законом першої черги були її сини - його батько, який спадщину прийняв, так як проживав на момент смерті зі спадкодавцем у вищевказаному будинку, де був зареєстрований та відповідач. Однак батько не оформив своїх спадкових прав. Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась.

У встановлений законом строк після смерті батька позивач також не звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини, але спадщину він прийняв, так як проживав на момент смерті разом з ним та бабусею в будинку АДРЕСА_1 . При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини йому було відмовлено у цьому, оскільки шестимісячний строк для прийняття спадщини сплинув 11 вересня 2018 року, а на час смерті батька він не був зареєстрований разом з ним за однією адресою, а також через те, що його батько не був зареєстрований разом з його матір`ю ОСОБА_3 на час її смерті за однією адресою. Хоча фактично його батько зі своєю матір`ю проживали разом в її будинку з 2010 року.

Раніше він проживав в цьому будинку з дня свого народження, тобто з 1990 року. В 2002 році шлюб між його батьками був розірваний і він почав проживати разом з матір`ю в Кальміуському районі міста Маріуполя. Однак з батьком він постійно підтримував зв`язок, той приймав участь в його вихованні та утриманні. В 2010 році він почав працювати в Лівобережному районі міста Маріуполя і батько запросив його проживати в свій будинок. Так з 2014 року він почав проживати разом з батьком та бабусею.

Просить суд встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_1 на день його смерті в будинку АДРЕСА_1 , а також встановити факт постійного проживання його батька - ОСОБА_1 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 на день смерті останньої у вищевказаному будинку.

Ухвалою суду від 19 липня 2021 року судом було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 на розгляд справи до суду не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягають.

Відповідач ОСОБА_2 на розгляд справи до суду не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав повністю і не заперечував проти їх задоволення.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_1 , який також є сином ОСОБА_3 .

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно 06.05.2021 Каліміуським районним у м. Маріуполі відділом ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 3.

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 17.09.2020 Каліміуським районним у м. Маріуполі відділом ДРАЦС ГТУЮ в Донецькій області, встановлено, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №413.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1-1384, зареєстрованого Четвертою Маріупольською державною нотаріальною конторою від 11.11.2008 року.

Постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Куркчи Г.І. від 15.10.2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та у відкриті спадкової справи після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку з пропуском ним шестимісячного строку для прийняття спадщини та не підтвердженням ним факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

З довідки Відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг від 15.09.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 був зареєстрований в АДРЕСА_1 з 27.12.1988 року.

Згідно довідки № 6 від 02.06.2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 була зареєстрована на день смерті в АДРЕСА_3 .

Згідно з п.п.2,23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Тобто для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Враховуючи наведені вище обставини, визнання відповідачем ОСОБА_2 позовних вимог у повному обсязі, дослідивши докази надані суду, суд вважає доведеним факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_1 на час його смерті в АДРЕСА_1 та факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 на час її смерті за в АДРЕСА_1 .

На підставі ст.ст. 1220, 1268, 1270 ст.ст. 4, 12, 81,263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 разом з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на час його смерті в АДРЕСА_1 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на час її смерті в АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя