Постанова

Іменем України

13 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 367/3765/20

провадження № 61-549св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Акціонерне товариство «РВС Банк», державний реєстратор Гостомельської селищної ради Київської області Кирилова Наталія Миколаївна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 20 липня 2020 року, постновлену у складі судді Карабаза Н. Ф., та постанову Київського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року, прийняту у складі колегії суддів: Мережко М. В., Савченка С. І., Верланова С. М., та касаційну скаргу Акціонерного товариства «РВС Банк» на постанову Київського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року, прийняту у складі колегії суддів: Мережко М. В., Савченка С. І., Верланова С. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «РВС Банк» (далі - АТ «РВС Банк»), державного реєстратора Гостомельської селищної ради Київської області Кирилової Н. М. про визнання протиправними та скасування рішень щодо реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:118:0114 та житловий будинок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за АТ «РВС Банк», та поновлення за ОСОБА_1 права власності на вказане майно.

У липні 2020 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив:

- накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:118:0114, загальною площею 0,0957 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 108; номер запису про право власності: 34960680);

- накласти арешт на житловий будинок, загальною площею 156,4 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 108; номер запису про право власності: 34961547);

- заборонити державному реєстратору здійснювати будь-які дії щодо відчуження земельної ділянки та житлового будинку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити АТ «РВС Банк» вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки та житлового будинку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що для ефективного захисту його прав та інтересів необхідно вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельну ділянку та житловий будинок та заборонити державному реєстратору та АТ «РВС Банк» вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна. Невжиття заходів забезпечення позову і можливе вчинення АТ «РВС Банк» дій щодо розпорядження спірним майном призведе до значного ускладнення виконання рішення щодо відновлення його порушеного права власності.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20 липня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 14 січня 2020 року у справі № 367/276/20 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладено арешт на спірне майно, а тому відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову у межах цієї справи.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 20 липня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:118:0114, загальною площею 0,0957 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 108; номер запису про право власності: 34960680).

Накладено арешт на житловий будинок, загальною площею 156,4 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 108; номер запису про право власності: 34961547).

У іншій частині заяву залишено без задоволення.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд апеляційної інстанції установивши, що спірні земельна ділянка та житловий будинок є предметом іпотеки, право власності на вказане майно зареєстроване за відповідачем, існує вірогідність того, що АТ «РВС Банк» може вільно та на власний розсуд здійснювати правомочності володіння та користування, розпорядження вказаним майном, що може призвести до безконтрольного розширення кола осіб, які можуть претендувати на спірне майно, що не лише утруднить, але й зробить неможливим виконання рішення суду у цій справі, дійшов висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на земельну ділянку та житловий будинок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи те, що накладення арешту на спірне нерухоме майно є співмірним із заявленими позовними вимогами та достатнім для ефективного захисту прав позивача, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог щодо заборони державному реєстратору та банку здійснювати будь-які дії щодо спірного нерухомого майна, та, відповідно, скасування ухвали суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні цих вимог.

Короткий зміст вимог касаційних скарг та їх доводів

У січня 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати судові рішення в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити заяву в повному обсязі.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд першої інстанції та апеляційний суд дійшли помилкового висновку про відмову у задоволенні його заяви про забезпечення позову щодо заборони державному реєстратору здійснювати будь-які дії щодо відчуження спірного нерухомого майна та заборони АТ «РВС Банк» вчиняти будь-які дії щодо спірного майна.

Суди попередніх інстанцій не врахували, що такий спосіб забезпечення позову як заборона вчинення реєстраційних дій передбачений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», застосування такого заходу забезпечення позову є доцільним у цій справі, оскільки такий захід заборонятиме безпосередньо державним реєстраторам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії, вчинення яких пов`язане з відчуженням спірного майна, а отже є ефективним способом забезпечення позову.

Зазначав, що суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині заборони АТ «РВС Банк» вчиняти будь-які дії щодо спірного нерухомого майна, фактично надали можливість банку вільно на власний розсуд користуватися та розпоряджатися спірним майном, яке є єдиним житлом його сім`ї. Суд апеляційної інстанції не оцінив ризик того, що його та його дітей можуть у примусовому порядку виселити з єдиного житла.

У березні 2021 року АТ «РВС Банк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просило скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга АТ «РВС Банк» мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не досліджено та не встановлено, чи може невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та якщо може, то яким чином, а тому суд дійшов помилкового висновку про накладення арешту на спірне нерухоме майно.

Також АТ «РВС Банк» подало до Верховного Суду клопотання про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 з тих підстав, що ОСОБА_1 оскаржує судові рішення в частині відмови у задоволенні його заяви про забезпечення позову, які не підлягають касаційному оскарженню.

Доводи осіб, які подали відзиви на касаційні скарги

У березні 2021 року АТ «РВС Банк» подало відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просило відмовити у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 .

У квітні 2021 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу АТ «РВС Банк», в якому просив відмовити у задоволенні касаційної скарги АТ «РВС Банк».

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

У строк, визначений судом, ОСОБА_1 усунув недоліки касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 16 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 , витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2021 року касаційну скаргу АТ «РВС Банк» залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

У строк, визначений судом, заявник усунув недоліки касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 24 березня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою АТ «РВС Банк», витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що ухвала суду першої інстанції в нескасованій апеляційним судом частині та постанова апеляційного суду ухвалені з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційних скарг цих висновків не спростовують.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Подібних висновків дійшла Велика Палати Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

У справі, яка переглядається, апеляційний суд установив, що предметом позову є визнання протиправним та скасування рішень щодо реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:118:0114 та житловий будинок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та поновлення за ОСОБА_1 права власності на вказане майно.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно від 17 липня 2020 року, АТ «РВС Банк» належать земельна ділянка з кадастровим номером :01:118:0114 та житловий будинок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Установивши, що спірні земельна ділянка та житловий будинок є предметом іпотеки, право власності на вказане майно зареєстроване за відповідачем, існує вірогідність того, що АТ «РВС Банк» може вільно та на власний розсуд здійснювати правомочності володіння та користування, розпорядження вказаним майном, що може призвести до безконтрольного розширення кола осіб, які можуть претендувати на спірне майно, що не лише утруднить, але й зробить неможливим виконання рішення суду у цій справі, апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на земельну ділянку та житловий будинок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи касаційної скарги АТ «РВС Банк» про безпідставне накладення арешту на нерухоме майно, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального права і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

При цьому, апеляційний суд правильно зазначив, що вжиття заходів забезпечення позову (накладення арешту) з метою недопущення перереєстрації прав на це майно, ніяким чином не створює перешкоди у обмеженні можливості відповідача, власника майна, користуватися цим майном, та не призведе до невідворотніх наслідків.

Також колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 щодо заборони державному реєстратору здійснювати будь-які дії щодо відчуження земельної ділянки та житлового будинку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , та щодо заборони АТ «РВС Банк» вчиняти будь-які дії щодо вказаних земельної ділянки та житлового будинку, оскількинакладення арешту на спірне нерухоме майно є співмірним із заявленими позовними вимогами та достатнім для ефективного захисту прав позивача.

При цьому, відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не перешкоджає позивачу повторно звернутися до суду з відповідною заявою.

Щодо клопотання АТ «РВС Банк» про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, якою відмовлено йому у задоволенні заяви про забезпечення позову, та постанову апеляційного суду, якою його заяву про забезпечення позову задоволено частково, в частині залишення ухвали суду першої інстанції без змін.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити

у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою від 15 грудня 2020 року передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 914/1570/20, вважаючи за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20), щодо неможливості касаційного оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, постанови апеляційного суду, згідно з якою така ухвала залишена без змін, ухвали апеляційного суду, згідно з якою він відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, а також постанови апеляційного суду, згідно з якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та відмовлено у задоволенні відповідної заяви.

У пункті 7.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «проаналізувавши правові позиції у справі № 753/22860/17 у частині висновків про неможливість оскарження ухвали суду апеляційної інстанції про відмову в забезпеченні позову та про неможливість касаційного оскарження постанови апеляційної інстанції, якою скасовано вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову, Велика Палата Верховного Суду вважає невиправданими такі обмеження та відступає в цій частині від висновків, наведених вище у пункті 7.5. цієї постанови, та зазначає, що у касаційному порядку можуть окрім інших переглядатися ухвали суду апеляційної інстанції щодо забезпечення позову (тобто, як ухвали, якими задоволено заяву про забезпечення позову, так і ухвали, якими відмовлено у такому забезпеченні), а також постанови суду апеляційної інстанції, якими скасовано вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову».

За таких обставин підстав для закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 немає.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційні скарги АТ «РВС Банк» та ОСОБА_1 без задоволення, ухвалу суду першої інстанції в нескасованій апеляційним судом частині та постанову апеляційного суду - без змін.

Оскільки касаційні скарги залишаються без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Акціонерного товариства «РВС Банк» про закриття касаційного провадження залишити без задоволення.

Касаційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «РВС Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 20 липня 2020 року в нескасованій апеляційним судом частині та постанову Київського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць Б. І. Гулько Д. Д. Луспеник