Справа № 585/3251/21
Номер провадження 2/585/1155/21
У Х В А Л А

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2021 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області Цвєлодуб Г.О., при вирішенні питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Роменського міськрайонного суду Сумської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Однак, зазначена вище позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ЦПК України, а тому не може бути прийнята у провадження без усунення недоліків.

Так, в позовній заяві позивач вказує, що в шлюбі з відповідачем неповнолітніх дітей не має, проте у позові зазначає, що у добровільному порядку розірвання шлюбу неможливе, оскільки не знає, де на даний момент проживає відповідач.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Дана норма закону стосується випадків, коли один із подружжя заперечує проти розірвання шлюбу, у зв`язку з чим полегшений спосіб розірвання шлюбу є неможливим, або коли він не заперечує проти розірвання шлюбу, але ухиляється від подання відповідної спільної заяви до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно із п. 3, 4 Постанови Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК. При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей;за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. У заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу.

В позовній заяві позивач зазначає адресу відповідача: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області № 40-02-10 від 30.11.2021 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстрований і на території сільської ради не проживає.

Частиною 1 статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Крім того,згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

З аналізу норм ст.136 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір» слідує, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.

Наведені у клопотанні про звільнення від сплати судового збору підстави не можуть вважатися достатніми для звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки не підтверджують неможливості сплати судового збору.

Отже, суддя вважає за необхідне у задоволенні клопотання про звільнення заявника від сплати судового збору відмовити.

З матеріалів заяви вбачається, що судовий збір заявником не сплачено, тому йому необхідно надати до суду платіжний документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви не майнового характеру складає 0, 4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб (тобто 908 грн.).

Вимогами ч.1 ст.185 ЦПК України визначено, що, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених уст.175 і 177 цього кодексу, постановляє ухвалу, у якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків.

Враховуючи, що позовну заяву складено з порушенням вимогст. 177 ЦПК України, суд приходить до висновку про залишення позовної заяви без руху з наданням позивачу строку для усунення наведених недоліків.

Керуючись ст.177 ЦПК України, ст. 4 Законом України «Про судовий збір», суд, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху, надавши позивачу строк для виправлення вказаних недоліків десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі не виправлення недоліків у вказаний строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута йому.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Г.О.ЦВЄЛОДУБ