Провадження № 2/734/1177/21 Справа № 734/3712/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 грудня 2021 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Іванюка Т.І.,

при секретарі Дідовець М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козелець цивільну справу за позовом Органа опіки та піклування Деснянської селищної ради до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Деснянської селищної ради, Козелецького району, Чернігівської області про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

Орган опіки та піклування Деснянської селищної ради, в особі представника за довіреністю - Борсук Ніни Олександрівни звернулись до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Деснянської селищної ради, Козелецького району, Чернігівської області про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивовані тим, що громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 є матір`ю малолітньої дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час вихованням дитини займається бабуся ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Громадянка ОСОБА_1 за час проживання на території Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області зарекомендувала себе з не найкращої сторони, веде антигромадський спосіб життя, зловживає спиртами напоями, належним чином не доглядає за дитиною, не створила умови для проживання, виховання та всебічного розвитку дитини, в квартирі не прибрано, квартира потребує ретельного прибирання. Малолітня дитина не забезпечена повноцінним харчуванням, предметами гігієни. ОСОБА_1 веденням домашнього господарства не займається, не працює. На зауваження працівників служби у справах дітей Деснянської селищної ради щодо неналежного догляду за дитиною, невживання спиртних напоїв, створення належних умов для проживання та виховання дитини не реагує.

ОСОБА_1 часто залишає дитину без нагляду. Тижнями не з`являється до дитини. Нікіта проживає та виховується у бабусі.

18.02.2021 року працівниками служби у справах дітей Деснянської селищної ради ОСОБА_1 була попереджена згідно чинного законодавства України про наслідки невиконання нею батьківських обов`язків.

Вище викладене стало підставою прийняття органом опіки та піклування Деснянської селищної ради висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 , оскільки вона ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, не створила належні умови для проживання, виховання та всебічного розвитку дитини, матеріально дитину не утримує, тобто самоусунулась від виконання батьківських обов`язків.

Поведінка ОСОБА_1 свідчить про її нехтування батьківськими обов`язками та ухилення від їх виконання. Останнє полягає в тому, що відповідач добровільно залишає дитину, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її виховання.

Враховуючи тривале ухилення від виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно малолітньої дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Органа опіки та піклування Деснянської селищної ради вважає, що в інтересах охорони життя, здоров`я, прав та законних інтересів дитини відповідач ОСОБА_1 може бути позбавлена батьківських прав, оскільки вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини та не виявляє щодо неї батьківського піклування.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2021 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 03 грудня 2021 року проведено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, в матеріалах справи мається клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідач, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав визнає.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей Деснянської селищної ради, в особі представника за довіреністю - Цимбал О.Ю., у судове засідання не з`явились, в матеріалах справи мається клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують.

За таких обставин суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного Кодексу України, № витягу 2 від 16 липня 2020 року, реєстрація актового запису про народження: актовий запис від 16 липня 2010 року за № 9, зареєстровано в Реєстрі: реєстратором Відділу реєстрації актів цивільного стану Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області, відомості про актовий запис: номер актового запису 71, дата складання 16 липня 2020 року, Орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав актовий запис: Козелецький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), відомості про дитину: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: Україна, Чернігівська область, Козелецький район, смт. Козелець, Відомості про батька: ОСОБА_5 , громадянин України, Відомості про матір: ОСОБА_1 , громадянка України, Відомості про батька записані відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Деснянської селищної ради Чернігівської області про те, що гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в тому, що вона дійсно зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2 , має склад сім`ї: син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Деснянської селищної ради Чернігівської області про те, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому, що вона дійсно зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , має склад сім`ї: син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

18.02.2021 року працівниками служби у справах дітей Деснянської селищної ради ОСОБА_1 була попереджена згідно чинного законодавства України про наслідки невиконання нею батьківських обов`язків.

Відповідно до довідки - характеристики виданої виконавчим комітетом Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області на гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 . За час проживання на території Деснянської селищної ради ОСОБА_1 зарекомендувала себе з не найкращої сторони. Зловживає спиртними напоями, веде нездоровий спосіб життя. Конфліктує з сусідами та односельцями. Має дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вихованням дитини не займається, не виконує батьківських обов`язків. Дуже часто залишає дитину без нагляду. Вихованням дитини займається бабуся. На шлях виправлення не стає.

Вищевказані факти свідчать про те, що ОСОБА_1 самоусунулась від виконання батьківських обов`язків щодо дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Деснянської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено наступне. Розглянувши рекомендації комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючись ст. 164 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування Деснянської селищної ради з метою соціального захисту дитини визнає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як таку, що не виконує батьківські обов`язки щодо утримання та виховання дитини.

Малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з народження проживає з бабусею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_2 , мати дитини часто залишає дитину й зникає на 5-10 днів. Вихованням займається бабуся.

ОСОБА_7 ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не цікавиться розвитком дитини, не створила належні умови для проживання, виховання та всебічного розвитку дитини, матеріально дитину не заримує, не проявляє материнської турботи до дитини, тобто самоусунулась від виконання батьківських обов`язків.

Згідно з ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 155 Сімейного Кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст. 152 Сімейного Кодексу України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви … про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (параграф 57, 58).

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами.

Позбавлення батьківських прав, відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст.ст. 12, 81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач байдуже ставиться до малолітньої дитини, на які посилається позивач, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Позивачем доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, не сприяє у забезпеченні дитині необхідного медичного догляду та лікування, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на її фізичний розвиток.

Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, а також прояву з її боку щонайменшої батьківської турботи.

В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками.

Емоційний зв`язок між відповідачем та дитиною фактично відсутній, відповідач не виявляє до своєї дитини батьківського піклування, долею дитини не цікавиться.

Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню й матеріальному утриманню дитини, не забезпечує законних прав дитини на нормальні умови життя, також жодним чином не приймає участі в утриманні дитини, не цікавиться її життям, та не приймає участь у її вихованні.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем, як матір`ю дитини, своїми батьківськими обов`язками щодо малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлений можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни нею свого ставлення та поновлення у встановленому порядку батьківських прав, а тому позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача, а тому з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 150, 155, 164, 165, 166, 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 245, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позовну заяву Органа опіки та піклування Деснянської селищної ради до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Деснянської селищної ради, Козелецького району, Чернігівської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як таку, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Суддя: