Справа № 183/5104/20
№ 2/183/1130/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді Сороки О.В.,
з участю секретаря судового засідання Устименко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення суми боргу та пені,-
16 вересня 2020 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що у січні 2020 року між ним та ОСОБА_2 було укладено в усній формі договір позики, згідно якого позивач (позикодавець) передасть у власність відповідачу (позичальникові) грошові кошти у розмірі до 5000 000,00 грн. на строк до шести місяців. 15 січня 2020 року позивач у присутності свідка ОСОБА_3 передав у власність другій стороні ( позичальникові) ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 455 000, 00 грн. із зобов`язанням повернути зазначені грошові кошти у строк до 01 липня 2020 року, та сплатити пеню у розмірі одного відсотка від суми не повернутих коштів за кожен день прострочення.
Відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, тому позивач, посилаючись на положення ст.ст. 15, 16, 207, 625, 1047, 1049, ЦК України, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму заборгованості у розмірі 455 000, 00 грн. (чотириста п`ятдесят тисяч гривень), та пеню у розмірі 282 100,00 грн. (чотириста п`ятдесят три тисячі гривень), а всього 737 100,00 грн. (сімсот тридцять сім тисяч сто гривень.)
Ухвалою суду від 22 жовтня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі.
До судового засідання представник позивача ОСОБА_4 подала письмову заяву, в якій вона просить розглядати справу без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання повідомлені належним чином (арк.. справи 14).
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши подані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 15 січня 2020 року відповідач ОСОБА_2 власноруч написав розписку, відповідно до якої він того ж дня позичив у позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 455000 гривень, і зобов`язався повернути зазначені грошові кошти в строк до 01 липня 2020 року, у разі недотримання цього зобов`язання виплатити пеню у розмірі одного відсотка від суми за кожен день прострочення (а.с. 7).
Зазначений договір, відповідно до вимог ч.1 ст. 1047 ЦК України, є таким, що укладений в письмовій формі, оскільки його сума більш, ніж у 10 разів перевищує розмір неоподаткованого мінімуму громадян.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
У відповідності до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Судом встановлено, не спростовано сторонами, що на момент розгляду справи судом зобов`язання щодо повернення боргу за договором позики відповідачем не виконано.
Таким чином суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу в розмірі 455000 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо стягнення пені суд керується наступними нормами закону.
Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Як зазначено судом вище ОСОБА_2 зобов`язався повернути зазначені грошові кошти в строк до 01 липня 2020 року, а у разі недотримання цього зобов`язання виплатити пеню у розмірі одного відсотка від суми за кожен день прострочення.
З моменту виникнення прострочення зобов`язання (01 липня 2020 року) до моменту пред`явлення позову відповідачем позову 31 серпня 2020 року, відповідачем порушено умови виконання зобов`язання на 62 дні, а тому суд, не виходячи за межі позовних вимог, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 282100 грн. (455000/100 (1%)*62 дні = 282100 гривень).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, ст.ст. 12,76-82,89,141,263,265,280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, - задовольнити .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , суму боргу за договором позики від 15 січня 2020 року у розмірі 455 000 гривень (чотириста п`ятдесят п`ять тисяч гривень), та пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання за період з 01 липня 2020 року по 31 серпня 2020 року у розмірі 282 100 гривень (двісті вісімдесят дві тисячі сто гривень), а всього 737 100 гривень (сімсот тридцять сім тисяч сто гривень).
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір у розмірі 7 371 гривень (сім тисяч триста сімдесят одна гривня).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 . Зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішення суду складено і підписано 16 лютого 2021 року.

Суддя О.В. Сорока.