Справа № 710/1367/20
Провадження № 2-з/710/2/21
УХВАЛА

18.02.2021 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області у складі судді Симоненко О.В. , за участю секретаря судового засідання Коваленка В.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Шполянського районного суду Черкаської області перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 , Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агроспілка», ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості у розмірі 2839249,00 грн за договором про надання фінансового кредиту № 1045-Ш/ОФ від 26.07.2019 року.

17.02.2021 року до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла заява від представника позивача, адвоката Грушевого Ю.В., про забезпечення позову, в якій позивач просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

кошти в межах суми позову, що містяться на розрахунковому рахунку СТОВ « Агроспілка» № НОМЕР_1 в АТ « Піреус Банк МКБ», МФО 300658,Код ;

кошти в межах суми позову, що містяться на розрахунковому рахунку СТОВ « Агроспілка» № НОМЕР_2 в АТ « Піреус Банк МКБ», МФО 300658,Код .

В обґрунтування заяви зазначив, що хвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 29.10.2020 було відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « ВІВА КАПІТАЛ» про забезпечення позову ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 , Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агроспілка», ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за договором про надання фінансового кредиту.

12.11.2020 року ОСОБА_1 відчужив частину свого майна на користь сина, ОСОБА_3 , у вигляді будинку та двох земельних ділянок , які розташовані за адресою6 АДРЕСА_1 .

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 21.12.2020 заяву позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал», про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0057, площею 2,0325 за адресою: м.Шпола,Черкаської області, які належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в межах суми позовних вимог. ОСОБА_3 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вказану ухвалу, зазначаючи, що вказане майно належить відповідно договору дарування від 29.94.2020 року його сину ОСОБА_3 ..

З викладених обставин випливає, що ОСОБА_3 , переслідуючи мету ухилення від виконання своїх кредитних зобов`язань перед ТОВ « ФК Віва Капітал», систематично та завчасно здійснював відчуження свого майна.

Також зазначив, що у забезпеченя виконання зобов`язання між ТОВ « Фінансова компанія «Віва Капітал» та СТОВ « Агроспілка» 26 липня 2019 року було укладено договір поруки № 1045-Ш/ФО П2.

Згідно п.2.1 Договору поруки кредитодавець має право вимагати від поручителя виконання зобов`язань, передбачених п.1.1 Договору у разі порушення позичальником строків виконання зобов`язань, передбачених графіком платежів, що є додатком №1 до основного договору та/або строків дострокового виконання зобов`язань на вимогу кредитодавця згідно основного договору.

Пункт 2.2 Договору поруки № 1045-Ш/ФО П2 передбачає, що у разі порушення позичальником своїх зобов`язань за основним договором. Позичальник і поручитель відповідають перед Кредитодавцем як солідарні боржники.

26.07.2019 року між Позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір застави № 1045-Ш/ФЩ, предметом якого є зерно на загальну вартість 4900000 грн. Предмет застави повинен був зберігатись за адресою : АДРЕСА_2 .

Однак за вказаною адресою застава відсутня, що встановлено працівниками позивача, а складське приміщення де зберігалось зерно належить третій особі ТОВ « Шпола-Продукт». Тобто СТОВ « Агроспілка» реалізувала належне їй нерухоме майно сторонній особі, а заставне майно не зберегла.

Таким чином позивач протягом судового розгляду даної справи, внаслідок неправомірних дій та недобросовісності відповідачів, поступово втрачає можливість задовольнити свої вимоги за рахунок майна боржників у разі задоволення позовних вимог.

Зазначене надає можливість стверджувати, що відповідачі будуть й надалі продовжувати вживати заходів щодо приховування належного їм майна, щоб уникнути кредитних зобов`язань.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 .ч1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать обо підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що «…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.».

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України заявник до заяви про забезпечення позову повинен надати інші відомості потрібні для забезпечення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач просить суд накласти арешт на кошти у в межах суми позову , що містяться на розрахункових рахунках СТОВ « Агроспілка» № НОМЕР_1 в АТ « Піреус Банк МКБ», МФО 300658,Код та № НОМЕР_2 в АТ « Піреус Банк МКБ», МФО 300658,Код .

Однак, позивачем не долучено належних доказів до заяви про забезпечення позову, що зазначені рахунки належать відповідачу, ТОВ «Агроспілка».

Накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на зазначених рахунках без наявності доказів належності таких рахунків відповідачу, може порушити права третіх осіб, які не є учасниками даного судового спору.

Ураховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись нормами ст.ст.149, 150 -153, 157, 258, 260, 353-355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду, через Шполянський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Симоненко