Провадження № 2/752/2735/21
РІШЕННЯ

Іменем України

11.02.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2020 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Таранека Я.Ю. звернулась до суду з позовом до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України, в якому просила суд стягнути із відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 63431,68 грн., а також судовий збір.

В обґрунтування позову зазначено, що 16.11.2018 року в м. Києві по проспекту Науки, 63 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мазда» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Пежо» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача. В результаті зазначеної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Між учасниками зазначеної аварії було складено Європротокол, відповідно до якого ОСОБА_2 свою провину у вчиненні аварії визнав. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована, відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № АМ/399934 від 11.05.2018 року, в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта». 19.11.2018 року позивачем було направлено відповідачу повідомлення про ДТП та необхідні для виплати документи, а також позивачем було направлено позивачу заяву про страхову виплату, однак, страховою компанією було проігноровано подані позивачем повідомлення та заява, а завдані позивачу збитки залишились невідшкодованими. Факт звернення позивача до страхової компанії зафіксовано в рішенні Голосіївського районного суду м. Києва від 15.07.2019 року у справі № 752/6539/19. Крім того, позивач вказує, що відповідно до наряду-замовлення № зн-П089312 від 18.03.2019 року, ТОВ «Ілта» було зроблено розрахунок вартості відновлення та ремонту належного їй автомобіля. Згідно рахунку-фактури № зн-П089313-1 від 19.03.2019 року, вартість запчастин, що підлягають заміні на пошкодженому автомобілі та вартість відновлювальних робіт складає суму в розмірі 62651,68 грн. Крім того, позивачем було сплачено 780,00 грн. за визначення вартості автозапчастин, що підлягають заміні. Позивач вважає, що завдані їй збитки на загальну суму 63431,68 грн. підлягають стягненню із відповідача в примусовому порядку, а відтак, остання, вимушена звернутись до суду із даним позовом за захистом своїх прав.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.07.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.10.2020 року, було вирішено перейти від розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, до розгляду даної справи в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з викладених в позові підстав.

Відповідач в судове засідання явку свого представника не забезпечив. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відзив на позов до суду не надходив.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. До суду надіслав письмові пояснення, відповідно до яких вказав на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру страхового відшкодування у відповідності до вимог ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Матеріали справи не містять доказів розміру завданої матеріальної шкоди, а стягнення зі страховика страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту автомобіля без зносу є неправомірним та суперечить вимогам закону.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників відповідача та третьої особи.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обстави та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Пежо» д.н.з. НОМЕР_2 , про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

16.11.2018 року в м. Києві по проспекту Науки, 63 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мазда» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Пежо» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача.

В результаті зазначеної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Між учасниками зазначеної аварії було складено Європротокол, відповідно до якого ОСОБА_2 свою провину у вчиненні аварії визнав.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована, відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № АМ/399934 від 11.05.2018 року, в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта».

Позивач вказує, що 19.11.2018 року нею було направлено відповідачу повідомлення про ДТП та необхідні для виплати документи, а також позивачем було направлено позивачу заяву про страхову виплату, однак, переконливих доказів наведеним твердженням стороною позивача суду надано не було.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15.07.2019 року у справі № 752/6539/19, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди було відмовлено.

Із мотивувальної частини зазначеного рішення вбачається, що позивач посилається на те, що вона звернулась до страхової компанії, проте, відповіді на своє звернення не отримала.

В зазначеному рішенні суду відсутні посилання на дату звернення позивача до страхової компанії, а відтак твердження сторони позивача про те, що в рішенні суду у справі № 752/6539/19 вже було зафіксовано факт звернення позивача до страхової компанії, за відсутності копій таких звернень в даній справі, на думку суду, є недостатніми доказами, які поза розумним сумнівом свідчать про реалізацію свого права на отримання від страхової компанії страхового відшкодування в позасудовому порядку.

Крім того, позивач зазначає, що в результаті аварії їй, як власнику автомобіля «Пежо» д.н.з. НОМЕР_2 , були завдано матеріальні збитки, однак, належних доказів (звіт про оцінку вартості завданого матеріального збитку та/або вартості відновлювального ремонту) на підтвердження вартості завданої майнової шкоди, та/або вартості відновлювального ремонту, матеріали справи не містять.

Будь-яких клопотань в цій частині з боку сторони позивача в ході розгляду справи заявлено не було.

Перевіряючи обгрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те що відповідно до пунктів 1.4, 1.6, 1.7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особи, відповідальність яких застрахована, - це визначені в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована згідно з цим договором, або залежно від умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-які особи, що експлуатують забезпечений транспортний засіб. Забезпечений транспортний засіб - це наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування, або будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована на законних підставах.

На час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.11.2018 року цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Мазда» була застрахована, відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № АМ/399934 від 11.05.2018 року, - в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта».

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова-відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.ст. 35, 36 зазначного закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В обгрунтування пред`явлених позовних вимог зазначено, що страховою компанією завдану шкоду відшкодовано не було, а тому позивач була вимушена звернутись до суду та просила суд стягнути зі страхової компанії матеріальні збитки.

Разом з тим, в ході розгляду справи не доведено достатніми доказами факт звернення позивача до страхової компанії із відповідним повідомленням про настання події та із заявою про виплату страхового відшкодування, а також не надано доказів відмови страхової компанії у виплаті страхового відшкодування.

Суд звертає увагу на те, що обставини, які входять до предмета доказування у даному спорі - заподіяна шкода, її розмір, причинний зв`язок між шкодою і ДТП), а тому, останні, мають бути доведені належними та допустимими доказами.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України)

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи.

Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. ( ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України)

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України)

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Слід звернути увагу на те, що стороною позивача не надано суду переконливих доказів, які б підтверджували розмір завданого позивачу матеріального збитку та/або відновлювального ремонту, будь-яких клопотань в цій часині в ході розгляду справи заявлено не було, а наявні в матеріалах справи заявка на роботи, наряд-замовлення та рахунок-фактура, на переконання суду, - не доводять поза розумним сумнівом розмір завданого матеріального збитку та/або розмір відновлювального ремонту, а тому доводи третьої особи в цій частині заслуговують на увагу.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача не надано суду переконливих доказів звернення до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, та, відповідно, відмови, останньої, у її виплаті, що свідчить про недоведеність факту порушення прав позивача з боку відповідача, а також те, що стороною позивача в ході розгляду справи не доведено належними доказами розмір завданої матеріальної шкоди та або розмір відновлювального ремонту автомобіля, а відтак суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди слід відмовити.

В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити.

Судові витрати у справі залишити за ОСОБА_1 по фактично понесеним.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Головуючий Н.П. Чередніченко