ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/223/20
провадження № 2/753/3988/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"17" лютого 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Коренюк А.М.
при секретарі Бурбела А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , третя особа - фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд -
АТ «ОТП Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором. Мотивуючи свої вимоги тим, що між ЗАТ «ОТП Банк» та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 27 серпня 2008 року був укладений Договір про надання кредитної лінії CrL - SME M01/012/2008, з додатковими договорами, що складають його невід`ємну частину, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 74 000 доларів 00 центів США на споживчі цілі зі сплатою фіксованого відсотка 6,5% річних + FIDR та зі строком дії кредитної лінії до 25 серпня 2017 року, з кінцевим строком його повернення - 25 серпня 2017 року за встановленим графіком погашення кредиту, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів.
В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 27 серпня 2008 року укладено договір поруки № SR- SME M01/012/2008, за умовами якого ОСОБА_1 зобов`язалась солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов`язань ОСОБА_2 за Договором про надання кредитної лінії CrL - SME M01/012/2008, а саме: повернути кредит в розмірі, строки та у випадках, передбачених договором іпотечного кредиту, а також виконати інші його умови в повному обсязі за умов солідарної відповідальності.
Вважає, що позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 11 червня 2018 року позивачем визначена загальна заборгованість відповідача перед кредитодавцем в сумі 85 839 доларів 48 центів США, яка складається з наступних складових: заборгованість по тілу кредиту - 63 207 доларів 11 центів США, заборгованість по нарахованим відсутокам - 22 632 доларів 37 центів США.
З метою захисту порушеного права АТ «ОТП Банк» звернувся до господарського суду Хмельницької області з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ВК ТОВ «Антей ЛТД» про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.
Проте вказане рішення суду не було виконано, що стало підставою звернення позивача до ОСОБА_1 із цим позовом, вважаючи, що поручитель несе солідарну відповідальність за зобов`язанням позичальника перед банком.
Проте, зважаючи на те, що заява про зменшення позовних вимог подана позивачем після проведеного підготовчого судового засідання, вона не може бути прийнята до розгляду відповідно до правила п.2 ч.1 ст. 49 ЦПК України, відтак суд розглядає позов у первинній редакції позовної заяви від 18 грудня 2019 року (а.с. 5 - 8).
Так, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (п.2 ч.1 ст. 49 ЦПК України).
В судове засідання позивач не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа, надіслав на адресу суду заяву від 17 серпня 2020 року про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог (а.с. 118), просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов`язань за кредитним договором та його умов, з можливим ухваленням заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явивився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судої влади (суду).
Відзив на позов відповідачем не наданий.
Третя особа в судове засідання повторно не з`явивився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судої влади (суду).
Відзив на позов третьою особою не наданий.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).
Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).
За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності сторін, третьої особи на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та за погодженням позивача.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.
Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенні із наступних підстав.
Справа розглядалась у порядку загального позовного провадження.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Судом встановлено, що сторони перебували у договірних/зобов`язальних правовідносинах.
Так, між ЗАТ «ОТП Банк» та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 27 серпня 2008 року був укладений Договір про надання кредитної лінії CrL - SME M01/012/2008, який складається із двох частини, з додатковими договорами, що складають його невід`ємну частину, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 74 000 доларів 00 центів США на споживчі цілі зі сплатою фіксованого відсотка 6,5% річних + FIDR та зі строком дії кредитної лінії до 25 серпня 2017 року, з кінцевим строком його повернення - 25 серпня 2017 року за встановленим графіком погашення кредиту, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів (а.с. 26 - 27, 28 - 31, 32, 33, 34, 35 - 46, 47 - 48, 49 - 53, 54 - 56, 57 - 59, 60 - 61, 62 - 63, 64 - 65).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є укладеним, відповідно до ст. 638 ЦК України, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. На підтвердження чого посвідчують своїми підписами, що відповідає даним правовідносинам.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Умови договору погоджені сторонами, ними не оспорені, й не оспорюються в судовому порядку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 27 серпня 2008 року укладено договір поруки № SR- SME M01/012/2008, та додатковий договір № 1, який складає його невід`ємну частину, за умовами якого ОСОБА_1 зобов`язалась солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов`язань ОСОБА_2 за Договором про надання кредитної лінії CrL - SME M01/012/2008, а саме: повернути кредит в розмірі, строки та у випадках, передбачених договором іпотечного кредиту, а також виконати інші його умови в повному обсязі (а.с. 66, 67 - 68, 69 - 70).
Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Позивач вважає, що він виконав свої зобов`язання, надавши третій особі кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач як поручитель та сам позичальник не належним чином виконують умови договору, й станом на 11 червня 2018 року позивачем нарахована загальна заборгованість відповідача перед банком, яка становить 85 839 доларів 48 центів США, яка складається з наступних складових: заборгованість по тілу кредиту - 63 207 доларів 11 центів США, заборгованість по нарахованим відсутокам - 22 632 доларів 37 центів США (а.с. 24 - 25).
Проте вказане рішення суду не було виконано, що стало підставою звернення позивача до ОСОБА_1 із цим позовом, вважаючи, що поручитель несе солідарну відповідальність за зобов`язанням перед кредитором.
Вирішуючи спір, судом враховані спірні правовідносини та норми матеріального права, які їх регулюють.
Так, відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
За частиною 1 статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
Згідно із частиною 1 статті 598, статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина 1 статті 553 ЦК України).
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).
Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.
За змістом частини 4 статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Отже, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.
Строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням.
Подібна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12-ц (провадження № 14-145цс18).
Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з ч.ч. 5,6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, с обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-прівовнй акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Загальними вимогами процесуального права, закріпленими ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позову, зокрема щодо грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують). Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.
23 жовтня 2019 року АТ АТ "ОТП Банк" направило поручителю (відповідачу) вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с. 71).
Згідно з довідкою-розрахунком внаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 умов Договору про надання кредитної лінії CrL - SME M01/012/2008 від 27 серпня 2008 року станом на 11 черпня 2018 року виникла заборгованість за кредитом та процентами у розмірі 85 839 доларів 48 центів США, яка складається з наступних складових: заборгованість по тілу кредиту - 63 207 доларів 11 центів США, заборгованість по нарахованим відсоткам - 22 632 доларів 37 центів США, яка охоплює такі періоди:
за період з 23 вересня 2011 року по 02 червня 2014 року - 63 207 доларів 11 центів США - заборгованість по тілу кредиту, за період з 27 серпня 2008 року по 02 вересня 2017 року - заборгованість по нарахованим відсоткам - 22 632 доларів 37 центів США (а.с. 24 - 25).
Відтак положення частини 4 статті 559 ЦК України передбачено, що кредитним договором передбачено виконання грошових зобов`язань шляхом здійснення щомісячних платежів згідно з графіком, а за договором поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, й суд, встановивши, що банк пред`явив вимогу до поручителя поза межами шести місяців за кожним місячним платежем: за платежами заборгованості по тілу кредиту - 63 207 доларів 11 центів США, заборгованості по нарахованим відсоткам - 22 632 доларів 37 центів США за період виниклої заборгованості: за період з 23 вересня 2011 року по 02 червня 2014 року - 63 207 доларів 11 центів США - заборгованість по тілу кредиту, за період з 27 серпня 2008 року по 02 вересня 2017 року - заборгованість по нарахованим відсоткам - 22 632 доларів 37 центів США (а.с. 24 - 25), й звернувся до суду із цим позовом лише 18 грудня 2019 року (а.с. 1), внаслідок чого порука припинилась, оскільки кредитор визначив виконання зобов`язання, яке згідно із цим договором мало виконуватися за графіком погашення кредиту щомісячно згідно графіку щомісячних платежів, а також - 23 числа кожного місця (по процентам), тому зі спливом шестимісячного строку з дня виникнення заборгованості припинилося право позивача нараховувати основну суму заборгованості, відсотки на підставі умов договору до особи поручителя в силу частини 4 статті 559 ЦК України (а.с. 26 - 27, 28 - 31, 54 - 56).
Окрім того, як вбачається зі змісту рішення господарського суду Хмельницької області від 27 грудня 2018 року за наслідками розгляду позову АТ „ОТП Банк" до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ВК ТОВ «Антей ЛТД» про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, суд встановив, що заборгованість за зобов`язаннями ОСОБА_2 утворилась з 10.08.2010 року, натомість з вимогою до поручителя позивач звернувся до суду лише у грудні 2019 року.
Встановивши, що порука є припиненою в силу частини 4 статті 559 ЦК України згідно встановивлених правовідносин, підстав для стягнення заборгованості з такого поручителя немає.
Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню; обставини, що підтверджують позовні вимоги, судом не встановлені.
Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п.2 ч.2 та ч.1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати (судовий збір) покласти на позивача.
Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України).
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України).
На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6, 526, 527, 530, ч.4 ст. 559, ст.ст. 627, 1050, 1054 ЦК України, з урахуванням Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», керуючись п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280, 352 ЦПК України, суд -
У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , третя особа - фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

СУДДЯ: