ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/1049/20 Номер провадження 22-ц/814/2647/21Головуючий у 1-й інстанції Тищенко Л. І. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Гадяцьке автотранспортне підприємство №15337»

на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року (повний текст рішення складено 07 жовтня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Гадяцьке автотранспортне підприємство №15337» про стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Гадяцьке автотранспортне підприємство №15337» (далі ТОВ «Гадяцьке АТП №15337»), акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (далі АТ «СК «Країна») про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якому прохав стягнути з відповідачів суму завданої йому матеріальної шкоди з урахуванням інфляції за період з грудня 2017 року по травень 2020 року включно в сумі 116 840,85 грн та 3% річних в сумі 7 396,06 грн, а також:

- з відповідача АТ «СК «Країна» в межах страхової виплати (страхового відшкодування) належного йому до виплати по Договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7820204 від 29 вересня 2017 року;

- з відповідача ТОВ «Гадяцьке АТП №15337», в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а також моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн та стягнути з обох відповідачів понесені ним судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 22 листопада 2017 року на території Козельщинського району Полтавської області на 71 км автодороги М-22 «Полтава - Олександрія» сталась дорожньо-транспортна пригода за участю належного йому вантажного автомобіля «Scania» моделі «R 440», д.н.з. НОМЕР_1 , та напівпричіпа «Fruehauf» моделі «ТF34 С11RBA», д.н.з. НОМЕР_2 , з якими зіткнувся рейсовий автобус марки «Рута» моделі «20 СПГ», р/н НОМЕР_3 , що належить ТОВ «Гадяцьке АТП №15337», яким керував їх працівник - водій ОСОБА_2 .

Між АТ «СК «Країна» та ТОВ «Гадяцьке АТП №15337» було укладено Договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7820204 від 29 вересня 2017 року, яким було застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю наземного транспортного засобу марки «Рута» моделі «20 СПГ», державний р/н НОМЕР_3 .

Позивач звернувся до Полтавської регіональної дирекції АТ «СК «Країна» з метою написання заяви на виплату страхового відшкодування завданих матеріальних збитків, де йому пояснили, що спочатку необхідно встановити розмір матеріальних збитків, тому він звернувся до Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса із відповідною заявою на проведення експертного автотоварознавчого дослідження з метою встановлення розміру завданих збитків.

Після отримання експертного висновку він звернувся до Полтавської регіональної дирекції АТ «СК «Країна», щоб написати заяву на виплату страхового відшкодування завданих йому матеріальних збитків, де йому повідомили, що заяву на виплату страхового відшкодування потрібно писати вже після винесення остаточного рішення у кримінальній справі.

Отримавши копії судових рішень в кримінальній справі, позивач 21 травня 2020 року подав заяву до АТ «СК «Країна» через Полтавську регіональну дирекцію АТ «СК «Країна», однак ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, з тих підстав, що на момент подачі заяви про виплату страхового відшкодування з моменту скоєння ДТП пройшло більше року.

Після уточнення позовних вимог ОСОБА_1 прохав залишити без розгляду раніше заявлені ним позовні вимоги про стягнення з ТОВ «Гадяцьке АТП №15337» суми завданої йому моральної шкоди, а в частині раніше заявлених ним позовних вимог до відповідача АТ «СК «Країна» просив суд провадження у справі закрити, у зв`язку з відмовою від позовних вимог. В обґрунтування заяви зазначив, що відмовляється від свого права вимоги до страховика, оскільки має право одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала в рамках деліктного зобов`язання.

У зв`язку з цим просив стягнути з ТОВ «Гадяцьке АТП №15337» на його користь 88 463,10 грн - матеріальні збитки, спричинені пошкодженням вантажного автомобіля «Scania» моделі «R 440», д.н.з. НОМЕР_1 ; 4 930,25 грн - матеріальні збитки, спричинені пошкодженням напівпричіпа «Fruehauf» моделі «ТF34 С11RBA», д.н.з. НОМЕР_2 ; 2 851,20 грн - витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 15 грудня 2017 року Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса; 25059, 63 грн - інфляційне збільшення боргу за період з грудня 2017 року по червень 2021 року; 10236, 00 грн - сума 3% річних за період з 15 грудня 2017 року по 01 липня 2021 року включно.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року прийнято відмову позивача ОСОБА_1 від позовних вимог до АТ «СК «Країна» про відшкодування шкоди та у частині стягнення з ТОВ «Гадяцьке АТП № 15337» моральної шкоди.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Гадяцьке АТП №15337» про стягнення матеріальної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Гадяцьке АТП №15337» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду за ремонт по відновленню автомобіля та напівпричіпа в розмірі 93393,35 грн.

Стягнуто з ТОВ «Гадяцьке АТП №15337» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 933,93 грн.

Повернуто з державного бюджету на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 808,47 грн.

В іншій частині відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року, його в апеляційному порядку оскаржило ТОВ «Гадяцьке АТП №15337».

В апеляційній скарзі ТОВ «Гадяцьке АТП №15337» просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що оскаржуване рішення є необ`єктивним, необґрунтованим у зв`язку з тим, що судом було неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, а також порушенням норм матеріального права.

Посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду та інститут страхування, ТОВ «Гадяцьке АТП №15337» вказало, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди на винуватця, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність буде суперечити принципам страхування відповідальності.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Щодо розгляду справи без виклику сторін

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову після уточнення позовних вимог становить 131540,18грн (88 463, 10 грн - матеріальні збитки, спричинені пошкодженням вантажного автомобіля «Scania» моделі «R 440», д.н.з. НОМЕР_1 , 4 930,25 грн - матеріальні збитки, спричинені пошкодженням напівпричіпа «Fruehauf» моделі «ТF34 С11RBA», д.н.з. НОМЕР_2 , 2 851,20 грн - витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 15 грудня 2017 року Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса, 25059, 63 грн - інфляційне збільшення боргу за період з грудня 2017 року по червень 2021 року, 10236, 00 грн - сума 3% річних за період з 15 грудня 2017 року по 01 липня 2021 року включно) та беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 7 та статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з апеляційної скарги ТОВ «Гадяцьке АТП №15337» не погоджується з оскаржуваним рішення суду лише в частині задоволених вимог, тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави переглядати рішення суду в частині незадоволених позовних вимог.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що вантажний автомобіль «Scania» моделі «R 440», д.н.з. НОМЕР_1 , та напівпричіп «Fruehauf» моделі «ТF34 С11RBA», д.н.з. НОМЕР_2 , на праві власності належать позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується відповідно свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 (т.1, а.с. 14-15).

22 листопада 2017 року на території Козельщинського району Полтавської області на 71 км автодороги М-22 «Полтава - Олександрія» сталась дорожньо-транспортна пригода за участю належного ОСОБА_1 вантажного автомобіля «Scania» моделі «R 440», д.н.з. НОМЕР_1 , та напівпричіпа «Fruehauf» моделі «ТF34 С11RBA», д.н.з. НОМЕР_2 , з якими зіткнувся рейсовий автобус марки «Рута» моделі «20 СПГ» р/н НОМЕР_3 , що належить ТОВ «Гадяцьке АТП №15337», яким керував їх працівник - водій ОСОБА_2 .

Згідно вироку Козельщинського районного суду Полтавської області від 21 жовтня 2019 року у кримінальній справі № 533/3/18, вказана дорожньо-транспортна пригода мала місце внаслідок порушення водієм рейсового автобуса марки «Рута» моделі «20 СПГ», р/н НОМЕР_3 - ОСОБА_2 пункту 10.1 ПДР України.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами. Стягнуто з ОСОБА_2 та ТОВ «Гадяцьке АТП №15337» кошти на відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілим від ДТП пасажирам автобуса «Рута» та скасовано арешт з вантажного автомобіля «Scania» моделі «R 440», д.н.з. НОМЕР_1 і напівпричіпа «Fruehauf» моделі «ТF34 С11RBA», д.н.з. НОМЕР_2 , накладеного Октябрським районним судом м. Полтави від 24 листопада 2017 року. Вказані речові докази залишені власнику ОСОБА_1 (т.1, а.с. 46-49).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 12 березня 2020 року вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 21 жовтня 2019 року було змінено та звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. В іншій частині вирок залишено без змін (т.1, а.с. 50-52).

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №1818, складеного 15 грудня 2017 року Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса, внаслідок вищезазначеного ДТП станом на 05 грудня 2017 року розмір завданого ОСОБА_1 матеріального збитку, спричиненого ушкодженням вантажного автомобіля «Scania» моделі «R 440», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 88 463,10 грн, напівпричіпа «Fruehauf» моделі «ТF34 С11RBA», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 4 930,25 грн (т.1, а.с. 23-45).

На час скоєння зазначеної вище ДТП належний ТОВ «Гадяцьке АТП №15337» автомобіль марки «Рута» моделі «20 СПГ», р/н НОМЕР_6 , був застрахований в АТ «СК «Країна», шляхом укладення договору (поліс) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7184933 від 11 липня 2017 року, дія якого тривала з 20 липня 2017 року по 19 січня 2018 року на суму 300 000,00 грн, з яких: 200 000,00 грн - за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю та 100 000,00 грн - за шкоду, заподіяну майну, розмір франшизи 1000,00 грн (т.1, а.с. 80).

20 травня 2020 року ОСОБА_1 подав до АТ «СК «Країна» заяву про виплату страхового відшкодування матеріальних збитків, яка була отримана останнім 21 травня 2020 року, про що на вищевказаній заяві міститься відповідна відмітка (т.1, а.с. 53).

Згідно повідомлення АТ «СК «Країна» № 8416 від 28 травня 2020 року, ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з неподанням заяви про страхове відшкодування впродовж одного року (т.1, а.с. 54).

Позиція апеляційного суду

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що 22 листопада 2017 року на території Козельщинського району Полтавської області на 71 км автодороги М-22 «Полтава - Олександрія» сталась дорожньо-транспортна пригода за участю належного ОСОБА_1 вантажного автомобіля «Scania» моделі «R 440», д.н.з. НОМЕР_1 , та напівпричіпа «Fruehauf» моделі «ТF34 С11RBA», д.н.з. НОМЕР_2 , з якими зіткнувся рейсовий автобус марки «Рута» моделі «20 СПГ» р/н НОМЕР_3 , що належить ТОВ «Гадяцьке АТП №15337», яким керував їх працівник - водій ОСОБА_2 .

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, згідно вироку Козельщинського районного суду Полтавської області від 21 жовтня 2019 року у кримінальній справі № 533/3/18, вказана дорожньо-транспортна пригода мала місце внаслідок порушення водієм рейсового автобуса марки «Рута» моделі «20 СПГ», р/н НОМЕР_3 - ОСОБА_2 пункту 10.1 ПДР України.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами. Стягнуто з ОСОБА_2 та ТОВ «Гадяцьке АТП №15337» кошти на відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілим від ДТП пасажирам автобуса «Рута» та скасовано арешт з вантажного автомобіля «Scania» моделі «R 440», д.н.з. НОМЕР_1 і напівпричіпа «Fruehauf» моделі «ТF34 С11RBA», д.н.з. НОМЕР_2 , накладеного Октябрським районним судом м. Полтави від 24 листопада 2017 року. Вказані речові докази залишені власнику ОСОБА_1 .

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 12 березня 2020 року вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 21 жовтня 2019 року було змінено та звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. В іншій частині вирок залишено без змін.

На час скоєння зазначеної вище ДТП належний ТОВ «Гадяцьке АТП №15337» автомобіль марки «Рута» моделі «20 СПГ», р/н НОМЕР_6 , був застрахований в АТ «СК «Країна», шляхом укладення договору (поліс) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7184933 від 11 липня 2017 року, дія якого тривала з 20 липня 2017 року по 19 січня 2018 року на суму 300 000,00 грн, з яких: 200 000,00 грн - за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю та 100 000,00 грн - за шкоду, заподіяну майну, розмір франшизи 1000,00 грн.

У статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) зазначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до пункту 35.1. статті 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно із пунктом 36.1. статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У підпункті 37.1.4. пункту 37.1. статті 37 Закону вказано, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Визначаючи обов`язок страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виплатити страхове відшкодування, законодавцем у статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правові підстави для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування.

Тобто право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

Відтак, право отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів узятих на себе зобов`язань виникає виключно за умови подання потерпілим у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків; зазначений у підпункті 37.1.4 статті 37 Закону строк є присічним і поновленню не підлягає.

Такі правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17, від 03 жовтня 2018 року в справі № 753/5293/16-ц, від 20 лютого 2019 року в справі № 201/8286/16-ц, від 01 липня 2019 року в справі № 513/1275/14-ц; від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15, а також Верховним Судом у постановах: від 21 березня 2019 року у справі № 758/16132/16-ц, від 01 липня 2019 року у справі № 513/1275/14-ц від 05 лютого 2020 року у справі № 748/1893/18, від 22 квітня 2021 року у справі № 754/5626/19.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

ДТП з участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням водія, який перебував у трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Гадяцьке АТП №15337» сталася 22 листопада 2017 року, а потерпілий ОСОБА_1 звернувся з вимогою до страховика про виплату страхового відшкодування матеріальних збитків у травні 2020 року, тобто з порушенням строків, передбачених статтею 37 Закону, у зв`язку з чим АТ «СК «Країна» відмовила ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У пункті 1 частини першої статті 1188 ЦК України вказано, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною другою статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З вищезазначеного вбачається, що обов`язок щодо сплати матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, передбачено чинним законодавством у виключних випадках.

Натомість відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть, якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

При цьому, на переконання колегії суддів, страхувальник, який уклав відповідний договір страхування і сплачував страхові платежі не повинен нести відповідальність в розмірі передбаченого страхового відшкодування за неподання потерпілим у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) тому, що у такому випадку покладення на страхувальника такої відповідальності буде також суперечити меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), оскільки буде залежати виключно від волевиявлення потерпілого щодо подачі заяви про здійснення страхового відшкодування, тобто, фактично, за потерпілим буде зберігатися право вибору пред`явлення вимоги до страховика чи безпосередньо до винної особи.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №1818, складеного 15 грудня 2017 року Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса, внаслідок вищезазначеного ДТП станом на 05 грудня 2017 року розмір завданого ОСОБА_1 матеріального збитку, спричиненого ушкодженням вантажного автомобіля «Scania» моделі «R 440», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 88 463,10 грн, напівпричіпа «Fruehauf» моделі «ТF34 С11RBA», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 4 930,25 грн, тобто внаслідок ДТП позивачу було спричинено матеріальних збитків на загальну суму 93393,35 грн.

Як вже зазначалось, станом на час скоєння зазначеної вище ДТП належний ТОВ «Гадяцьке АТП №15337» автомобіль марки «Рута» моделі «20 СПГ», р/н НОМЕР_6 , був застрахований в АТ «СК «Країна», шляхом укладення договору (Поліс) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7184933 від 11 липня 2017 року, дія якого тривала з 20 липня 2017 року по 19 січня 2018 року на суму 300 000,00 грн, з яких 200 000,00 грн - за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю та 100 000,00 грн - за шкоду, заподіяну майну, розмір франшизи 1000,00 грн.

Із вказаного вбачається, що підставиособою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність для відшкодування завданої нею шкоди в частині сплати потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) відсутні, а стягнення з відповідача на користь позивача обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування суперечитиме меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що в полісі обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7184933 від 11 липня 2017 року передбачено франшизу - 1000,00 грн.

Статтею 12 Закону передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Натомість, пунктом 36.6 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Враховуючи, що в полісі обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7184933 від 11 липня 2017 року передбачено франшизу в розмірі 1000,00 грн, колегія суддів вважає, що саме вона підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з відповідача, що є страхувальником - ТОВ «Гадяцьке АТП №15337».

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту другого частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції, врахувавши правові позиції Верховного Суду України, від яких відступила Велика Палата Верховного Суду, дійшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення на користь позивача з відповідача відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, у межах страхового відшкодування, то колегія суддів приходить до переконання про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, а тому рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року в частині стягнення матеріальної шкоди за ремонт по відновленню автомобіля та напівпричіпа слід скасувати, ухваливши нове судове рішення про стягнення з ТОВ «Гадяцьке АТП №15337» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди за ремонт та відновлення автомобіля та напівпричіпа в розмірі франшизи 1000,00 грн.

Щодо судових витрат

За приписами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове судове рішення, він відповідно, змінює розподіл судових витрат.

Позивач прохав стягнути матеріальну шкоду після уточнення позовних вимог у загальному розмірі 131540,18 грн, стягненню підлягає 1000,00 грн, що становить 0,76 % від ціни позову.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції в частині стягнення матеріальної шкоди за ремонт по відновленню автомобіля та напівпричіпа ухвалює нове рішення, то рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року в частині розподілу судових витрат слід змінити, стягнувши з ТОВ «Гадяцьке АТП №15337» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви 10,00 грн замість 933,93 грн.

В іншій частині рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року слід залишити без змін.

Також слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Гадяцьке АТП №15337» судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 1388,86 грн (1399,50 грн Х 0,9924 %.)

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Гадяцьке автотранспортне підприємство №15337» задовольнити частково.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року в частині стягнення матеріальної шкоди за ремонт по відновленню автомобіля та напівпричіпа скасувати.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Гадяцьке автотранспортне підприємство №15337» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду за ремонт та відновлення автомобіля та напівпричіпа в розмірі франшизи 1000,00 грн.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року в частині розподілу судових витрат - змінити, стягнувши з товариства з обмеженою відповідальністю «Гадяцьке автотранспортне підприємство №15337» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви 10,00 грн замість 933,93 грн

В іншій частині рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Гадяцьке автотранспортне підприємство №15337» судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 1388,86 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2021 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко