Справа № 504/497/21
Номер провадження 2/504/1546/21
УХВАЛА

17.02.2021смт.Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Литвинюк А.В., розглянувши заяву судді про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,

встановив:

05.02.2021 року до мого провадження надійшли матеріали цивільної справи №504/366/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на дитину.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.02.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на дитину виділено в окремі провадження.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.02.2021 року у справі №504/497/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину визначено головуючого суддю (суддя доповідач) Литвинюк А.В.

З матеріалів справи вбачається, що існують підстави для самовідводу від розгляду даної цивільної справи, виходячи з наступного.

В моєму провадженні перебувала цивільна справа №504/3940/20 наказного провадження за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання дитини.

20.01.2021 року мною було видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 від усіх видів доходу (заробітку) щомісяця до досягнення повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення заяви до суду, тобто з 01.12.2020 року і до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Предмет розгляду цивільної справи стосуються справи наказного провадження, в ході розгляду якої стали відомі деякі обставини виниклих правовідносин, що призведе до виникнення обґрунтованих сумнівів у неупередженості судді під час вирішення цивільної справи по суті.

Мною заявлений самовідвід по вищевказаним підставам.

Підстави для відводу судді визначені ст.36 ЦПК України.

Згідно п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно ч.1 ст.39 ЦПК України з підстав, зазначених у ст.ст.36,37,38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід і така заява про самовідвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу, згідно п.9 ст.40 ЦПК України.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Свою позицію з приводу сумнівів у неупередженості судді висловив ЄСПЛ у п.п. 31, 32 справи «Газета «Україна -Центр» проти України, яке набуло статус остаточного 15.10.2010 року.

У контексті об`єктивного критерію у цій справі окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п.44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy) від 7 серпня 1996 poку, п.58 Reports of Judgments and Decisions, 1996III).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, «правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45, Reports of Judgments and Decisions, 1998VIII).

Таким чином, у учасників справи можуть виникнути об`єктивні побоювання щодо вищевказаного факту, що у підсумку призведе до обґрунтованого сумніву в безсторонності суду.

Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання балансу інтересів між будь- якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів сторін і цілями, для досягнення яких буде спрямоване рішення по справі, з метою уникнення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, вважаю можливим самовідвід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.33,36,39,40 ЦПК України, суд

ухвалив:

Прийняти самовідвід судді Литвинюк А.В. від розгляду цивільної справи №504/497/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину.

Матеріали вищезазначеної цивільної справи повернути до апарату Комінтернівського районного суду Одеської області для проведення повторного автоматичного розподілув порядку передбаченому ст.33 ЦПК України.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Литвинюк А. В.