Житомирський апеляційний суд
Справа №295/557/21 Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 43 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання: Дяченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/557/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Житомирської міської ради в особі Управління житлового господарства Житомирської міської ради, Департаменту реєстрації Житомирської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про скасування розпорядження, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, скасування пункту рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 26 квітня 2021 року, яке ухвалене суддею Полонецем С.М.

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати незаконним та скасувати рішення (розпорядження) органу приватизації Житомирської міської ради від 13.04.2016 року №64176, яким вирішено передати ОСОБА_5 у її приватну спільну сумісну власність разом з іншими співвласниками квартиру АДРЕСА_1 ; визнати недійсним свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 13.04.2016 року, видане Управлінням житлового господарства Житомирської міської ради в частині, що стосується ОСОБА_6 ; скасувати рішення та запис державного реєстратора виконавчого комітету Житомирської міської ради, індексний №29791876 від 27.05.2016 року, в частині реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 .

При цьому посилається на те, що відповідач на час приватизації квартири АДРЕСА_1 вже реалізувала своє право на приватизацію, отримавши безоплатно частку у будинку АДРЕСА_2 , як член сім`ї своєї матері ОСОБА_7 . Однак ОСОБА_2 не повідомила про це позивача та орган приватизації, що потягнуло в свою чергу незаконну безоплатну передачу частки в квартирі у власність відповідача.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 26 квітня 2021 року позов залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення районного суду в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування скарги зазначає, що рішення суду є незаконним у цій частині, оскільки розмір таких витрат є завищеним та неспівмірними із складністю даної справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг, з урахуванням тривалості судових засідань; послуги також не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Також зазначає, що позивачем був наданий неналежний доказ на піддержання обсягу виконаних адвокатом робіт. Так з акту виконаних робіт вбачається, що він укладений між ПП «АО Карпішин та партнери» і ФОП ОСОБА_8 , який не був стороною у даній справі, а тому надані адвокатом послуги не відносяться до витрат на правничу допомогу.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив у задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишити без змін. Зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у цій частині у відповідності з нормами чинного законодавства. При цьому вказав, що в акті виконаних робіт зроблено описку в прізвищі замовника, однак акт підписаний відповідачем ОСОБА_2 , яка і здійснила оплату витрат на правничу допомогу. Також в пункті 3.2 Договору про надання правничої допомоги зазначено, що представництво клієнта за одне судове засідання складає 2000,00 грн, і дана оплата не залежить від тривалості самого судового засідання.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду в оскаржуваній частині без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Вирішуючи питання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції, посилаючись на положення статті 137, 141 ЦПК України, виходив із часткової доведеності понесених відповідачем таких судових витрат у розмірі 4500,00 грн. та відмови у задоволенні вимог позивача у повному обсязі.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Судом під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 надавалася правнича допомога адвокатом Карпішиним С.В, який здійснював представництво інтересів відповідача на підставі ордеру про надання правничої допомоги від 16 лютого 2021 року та договору про надання правничої допомоги від 16 лютого 2021 року (свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №194 від 24 грудня 1998 року).

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 зазначалось, що орієнтовна сума понесених судових витрати, пов`язаних з наданням правничої допомоги, які очікує понести відповідач, буде складати 5000,00 грн. До відзиву був наданий договір про правничу допомогу, в п.3.1, 3.2 якого було передбачено, що вартість правничої допомоги, в яку входять консультації, підготовка процесуальних документів (відзиви, клопотання, заяви, пояснення, заперечення) у разі необхідності пошук експертних установ, складає 2000,00 грн. за одну годину. Представництво Клієнта на судовому засіданні за одне судове засідання складає 2000,00 грн. Також був наданий попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, з якого слідує, що за підготовку відзиву на позовну заяву (0,25 год) 2000*0,25, відповідач очікує понести 500,00 грн, за складання заяви про виклик свідків (0,25 год) 2000*0,25 500,00 грн, за судові засідання (орієнтовно 2 засідання) 2000*2 4000,00 грн.

Представник відповідача здійснював представництво інтересів свого довірителя у цивільній справі та брав безпосередню участь у судових засіданнях 24 березня 2021 року, 08 квітня 2021 року та склав відзив на позовну заяву.

26 квітня 2021 року представником відповідача до суду була подана заява про стягнення з позивача на користь відповідача понесених витрат на правничу допомогу в розмір 5000,00 грн. До даної заяви був доданий акт виконаних робіт, з якого вбачається, що адвокатом були виконані наступні роботи, а саме: підготовка відзиву на позовну заяву (0,25 год) 2000*0,25 500,00 грн; складання заяви про виклик свідків (0,25 год) 2000*0,25 500,00 грн, судове засіданні 24.03.2021 2000,00 грн, судове засідання 08.04.2021 2000,00 грн, а всього 5000,00 грн. Також представником була подана квитанція №9 від 12 квітня 2021 року, відповідно до змісту якої, ОСОБА_2 сплатила 5000,00 грн. за надання правничої допомоги адвокатом Карпішиним С.В.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що надання належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з наданням правничої допомоги, враховуючи фіксований розмір гонорару за одне судове засідання в розмірі 2000,00 грн та не складання заяви про виклик свідків,з урахуванням складності справи тривалості її розгляду, враховуючи принципи розумності і співмірності, обсяг виконаних адвокатом робіт та часом витраченим на їх виконання є підставою для часткового задоволення вимог відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 4500,00 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо надання представником відповідача неналежного доказу на піддержання обсягу виконаних адвокатом робіт, оскільки зі змісту акту вбачається, що він укладений між ПП «АО Карпішин та партнери» і ФОП ОСОБА_8 , який не був стороною у даній справі, є безпідставним. Так, даний акт виконаних робіт містить описку в прізвищі замовника, про що було зазначено представником відповідача. Однак зі змісту цього акту вбачається, що він підписаний відповідачем ОСОБА_2 , яка і здійснила оплату витрат на правничу допомогу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апелянтом не надано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду в оскаржуваній частині ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 26 квітня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 грудня 2021 року.

Головуючий Судді