РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарі: Баранюк О.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - органу опіки та піклування Ковельської районної державної адміністрації Волинської області про позбавлення батьківських прав,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - органу опіки та піклування Ковельської районної державної адміністрації Волинської області про позбавлення батьківських прав.

У позовній заяві покликається на ту обставину, що з відповідачем вони перебували у шлюбі, який згідно рішення Ковельського міськрайонного суду від 07 липня 2016 року було розірвано. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є відповідач по справі. Відповідач залишив їх, коли дитині було 4 місяці, зібравши свої речі та виїхавши на проживання за місцем своєї реєстрації у с. Овадне Володимир-Волинського району. З цього часу відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з ним та брати участь у його вихованні. 12.09.2016 року відповідач з власної ініціативи написав заяву, що бажає, щоб його позбавили батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , і вислав дану заяву на її адресу. Незважаючи на це, вона сподівалася, що відповідач змінить свою думку, буде піклуватися про дитину у нього прокинуться батьківські почуття. Однак, й до цього часу нічого не змінилося. Він не приїздить до сина, не цікавиться його здоров`ям, життям, хоча вона ніколи не чинила перешкод у спілкуванні батька з дитиною. Поведінка відповідача свідчить про те, що він свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків і не бажає брати участі у вихованні дитини.

17 вересня 2020 року вона уклала шлюб з ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася спільна дитина ОСОБА_6 .

Син ОСОБА_3 сприймає її чоловіка як батька, називає його татом, між ними склалися теплі доброзичливі стосунки. Чоловік бажає усиновити її дитину від першого шлюбу. При цьому відповідач не заперечує проти цього, про що подав нотаріально посвідчену заяву.

Усе це свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача ОСОБА_7 у підготовче судове засідання не з`вилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити в інтересах дитини.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про визнання позову, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав.

Перевіривши матеріали справи, з урахуванням безумовного визнання позову, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю і рішення у справі можливо ухвалити на стадії підготовчого розгляду справи.

Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даний факт стверджується копією свідоцтва про народження дитини.

Зібраними у справі доказами стверджується, що відповідач ОСОБА_2 не здійснює належного батьківського піклування, не виконує своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням сина, не виявляє будь-якого інтересу до нього, проживає окремо.

З висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав вбачається, що відповідач ОСОБА_2 з сім`єю не проживає, протягом останніх п`яти років не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляє байдуже ставлення до долі дитини.

З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання вбачається, що неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , її чоловіком ОСОБА_5 . Вони проживають у будинку, який належить дідові позивачки. Обробляють земельну ділянку та утримують домашнє господарство.

Також у матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява відповідача ОСОБА_2 про згоду на позбавлення його

За таких обставин справи суд приходить до висновку, що відповідач не виконує належним чином своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням дитини, не дбає про її здоров`я, що є підставою для позбавлення його батьківських прав, а тому задовольняє позов.

Згідно з п.6 ч.1ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Оскільки позов задоволено повністю, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 908 грн. 00 коп. судового збору.

На підставі ст.ст.150, 152, 164, 180, 184 СК України, керуючись ст.ст.10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєтроване місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , 908 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Головуючий:/-/ підпис.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду О.В. Лященко