РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Одеса Справа № 522/19260/20

Провадження № 2/522/926/21

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кузнецової В.В.

за участю секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення грошових коштів на утримання неповнолітніх дітей ,-

ВСТАНОВИВ:

03.11.2020 року позивачка звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), починаючи стягнення з дня подання позовної заяви, аліменти у твердій грошовій формі у розмірі 7 500 грн на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно до досягнення повноліття (з проведенням індексації для дітей відповідного віку), та 7 500 грн на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно до досягнення повноліття (з проведенням індексації для дітей відповідного віку), та понесені судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.11.2020 року по вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позовної заяви.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що між сторонами 22.08.2009 року був укладений шлюб.

Від спільного шлюбу сторони мають дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.19-20).

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 10.05.2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.17).

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.07.2016 року визначено місце проживання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з ОСОБА_1 (а.с.18)

Позивач вказує, що весь період відповідач передавав позивачу грошові кошти на утримання дітей, але починаючи з вересня 2020 року припинив виконувати належним чином обов`язки щодо утримання дітей, діти перебувають на її утриманні, відповідач участі в матеріальному забезпеченні дітей не приймає та не допомагає, та взагалі припинив спілкування з дітьми.

Також позивач вказує, що відповідач працює як фізична особа підприємець, та має стабільний, але мінливий дохід, також перебуває у доброму фізичному стані, має міцне здоров`я, та у нього відсутні особи на утриманні та немає інших дітей.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, що також підтвердив у судовому засіданні, вказує, що після припинення відносин та розірвання шлюбу між ним та позивачем, обов`язки щодо матеріального утримання дітей у повній мірі він узяв на себе.

Крім того, він сумлінно продовжує виконувати свої батьківські обов`язки, зокрема, із матеріального забезпечення та регулярно проводить час зі своїми дітьми, а причиною звернення до суду з даним позовом є особисті корисні мотиви позивача.

Також відповідач зазначив, що він регулярно відвозить дітей до школи, особисто спілкується з викладачами щодо навчального процесу дітей, відвідує навчальний заклад за потреби. Вільний час діти проводять з ним щонайменше 2-3 рази на тиждень. Зазвичай залишаються з ночівлею за місцем його фактичного проживання. Він всіляко сприяє різносторонньому розвитку дітей, особисто відвозить їх на гуртки та секції.

Крім того, відповідач зазначає, що він особисто турбується про проведення додаткових занять у школі для свого сина, які проводить викладач ОСОБА_5 , та оплачує їх. Особисто купує одяг своїм дітям та звичайно ж під час спільних покупок вони проводять разом час. Окрім забезпечення продуктами харчування, одягом, оплатою додаткових занять у школі, гуртків та секцій, він також здійснює різноманітні додаткові витрати на утримання дітей, такі як поповнення мобільного телефону, дає дітям кишенькові кошти, купує іграшки та подарунки.

Також відповідач вказує, що позивачем практично не здійснюються витрати на утримання дітей, грошові кошти, що він надає для утримання дітей часто не використовуються за призначенням, а витрачаються на особисті потреби позивача, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За заявою того з батьків, з яким проживає дитина, суд виносить рішення про стягнення аліментів з другого з них. Після того, як таке рішення набирає законної сили, у платника виникає зобов`язання перед одержувачем по сплаті сум на утримання дитини в розмірі, встановленому рішенням суду.

Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлено суми прожиткового мінімуму на 2021 рік, зокрема, для дітей віком від 6 років до 18 років: 1 січня 2021 року - 2395 грн; - із 1 липня - 2510 грн; - із 1 грудня - 2618 грн..

За даними Міністерства фінансів України середня заробітна плата по Одесі та Одеській області станом на грудень 2020 року становить 12553 гривень.

Відповідач у своєму відзиві та під час судового засідання просив відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що діти знаходяться на його повному утриманні, однак під час судового засідання не зміг повідомити суду приблизний щомісячний розмір витрат на утримання дітей.

Суд звертає увагу на те, що відповідач приймає активну участь у вихованні дітей, однак критично оцінює додані до відзиву роздруківки чеків на придбання одягу та роздруківок переказів з АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», оскільки зазначені докази в сукупності не свідчать про утримання дітей у повній мірі та не підтверджують регулярний характер витрат відповідача на утримання дітей.

Приморський районний суд м. Одеси враховує також те, що відповідно до додаткового рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.07.2016 року основне місце проживання дітей визначено з матір`ю, ОСОБА_1 .

Разом з тим, суд вважає, що визначений позивачкою розмір аліментів на утримання дітей у розмірі по 7 500 грн щомісяця є не обґрунтованим, враховуючи рівність обов`язку утримання дітей, а також оскільки такий розмір аліментів не є вмотивованим.

Позивачем не зазначено та не доведено, які витрати вона несе щомісячно, утримуючи дітей, не надано розрахунок на підтвердження заявленої суми. Суд враховує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження потреби саме дітей, на утримання яких такі аліменти мають стягуватися, у доцільності стягнення аліментів у заявленому позивачем розмірі, адже найголовнішою причиною призначення аліментів є потреба в них саме дітей.

Отже, виходячи з матеріалів справи, з огляду на те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково та слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі по 4 000 грн. на кожну дитину, починаючи з дня подання позову, а саме з 03.11.2020 року, і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 , що буде відповідати інтересам дітей та зможе забезпечити їх належний фізичний та духовний розвиток.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 грн.

Відповідно до вимог статей 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, зокрема належать витрати на правову допомогу.

Згідно статті 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Ці розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів.

Відповідачем на підтвердження фактично понесених сум судових витрат надано суду копію Договору №39 про надання правової допомоги від 12.10.2020 року, замовлення №1 на надання правової допомоги від 12.10.2020 року, розрахунок гонорару за надання правової допомоги від 12.10.2020 року.

Із розрахунку гонорару за надання правової допомоги від 12.10.2020 року вбачається, що гонорар у розмірі 15 000 грн. розраховується з надання усних та письмових консультації, висновків, дослідження актуальної судової практики, підготовка правової позиції з метою представництва інтересів замовника з приводу стягнення аліментів - вартість складає 1 000 грн.; збирання доказів для подання позовної заяви , заяв по суті справи, заяв та клопотань з процесуальних питань, здійснення запитів для отримання відповідних доказів з метою представництва інтересів замовника з приводу стягнення аліментів вартість складає 2 000 грн.; складання та подання: позовної заяви, заяв по суті справи, заяв та клопотань з процесуальних питань, відповіді на відзив, апеляційної скарги, відповіді на апеляційну скаргу, заперечень, заяв та будь-яких інших процесуальних документів передбачених КАС, ЦПК, ГПК, КПК України, КУпАП необхідних для здійснення захисту інтересів замовника та ознайомлення з матеріалами справи, збирання та витребування доказів з метою представництва інтересів замовника з приводу стягнення аліментів вартість складає 5 000 грн.; представництво інтересів замовника в Приморському районному суді м.Одеси, Одеському апеляційному суді з приводу стягнення аліментів вартість складає 7 000 грн., а загальна сума гонорару складає 15 000 грн..

Як вбачається із матеріалів справи, в них відсутні документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження) та акт виконаних робіт. Крім того, суд бере до уваги складність справи, а також, що на сьогоднішній день справа розглядалася лише в суді першої інстанції, а тому позовні вимоги щодо стягнення судових витрат на правову допомогу підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 3 000 грн.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Керуючись ст. ст. 76, 77, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення грошових коштів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі по 4 000 грн. на кожну дитину, починаючи з дня подання позову, а саме з 03.11.2020 року, і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 3 000 грн.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений та підписаний суддею 22 лютого 2021 року.

Суддя В.В. Кузнецова