"20" січня 2021 р. Справа №2-44/11
Провадження №6/489/53/21
УХВАЛА

20 січня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання Бодюл А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві заяву представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном та виселення

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника звернувся до суду з заявою, якою просив поновити заявнику ОСОБА_1 строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 2-44/2011 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном та виселення. Посилаючись на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.09.2011, усунуто перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . Вирішено виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 . Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 24.11.2011, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.09.2011 залишено без змін. Протягом строку виконання вказаного рішення суду (2013 -2015 роки), у провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва перебували цивільні справи за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання правочинів недійсними та визнання нерухомого майна спадковим майном. Протягом розгляду вказаних справ та в наступному, ОСОБА_1 був змушений неодноразово переїжджати в інше житло в межах Миколаївської області. В той же час ОСОБА_1 займався товарним сільськогосподарським виробництвом в декількох різних районах Миколаївської області, був вимушений неодноразово та заздалегідь не заплановано відвідувати інші області України по справах. З цієї причини позивач не мав необхідного вільного часу та технічної можливості для відвідування органів ВДВС для вирішення питань, пов`язаних з примусового виконання рішення суду. При отриманні позивачем виконавчого листа з`ясувалося, що в його тексті вказано строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 24 листопада 2014 року. Закінчення перебігу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стало наслідком зловживанням правом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яке знайшло свій вираз у дворазовому зверненні до суду із безпідставними позовами, які кожного разу були забезпечені шляхом накладення арешту.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 вересня 2011 року, усунуто перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . Виселено ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати: судовий збір у розмірі 7 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у суді у розмірі 8 грн. 50 коп., а всього - 16 грн. 00 коп.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 24.11.2011, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.09.2011, залишено без змін.

17 вересня 2020 року Ленінським районним судом м. Миколаєва видано виконавчі листи по справі № 2-44/2011 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном та виселення. Зазначено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 24 листопада 2014 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.09.2020, виправлено описку в рішенні Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 вересня 2011 року та у виконавчому листі по справі № 2-44/2011, а саме: зазначено прізвище, імя, по батькові відповідачки « ОСОБА_3 ».

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла станом на момент ухвалення рішення) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Отже строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання у даній справі становив один рік.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час звернення із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання) суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом. Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від обставин та характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Звертаючись до суду із заявою про поновлення пропущенного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання,представник заявника, як на поважну причину пропуску строку, вказував на те, що протягом строку виконання вказаного рішення суду (2013 -2015 роки), у провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва перебували цивільні справи за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання правочинів недійсними та визнання нерухомого майна спадковим майном. Протягом розгляду вказаних справ та в наступному, ОСОБА_1 був змушений неодноразово переїжджати в інше житло в межах Миколаївської області. В той же час ОСОБА_1 займався товарним сільськогосподарським виробництвом в декількох різних районах Миколаївської області, був вимушений неодноразово та заздалегідь не заплановано відвідувати інші області України по справах. З цієї причини позивач не мав необхідного вільного часу та технічної можливості для відвідування органів ВДВС для вирішення питань, пов`язаних з примусового виконання рішення суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греці, заява №183571/91» (Caseof Hornsbyv. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду. Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін…».

19 листопада 2010 року Консультативною радою європейських суддів (КРЄС) прийнято Висновок №13 (2010), який зокрема встановлює, що у державі, яка керується верховенством права, державні органи передусім зобов`язані поважати судові рішення і виконувати їх швидко ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сама ідея державного органу, який відмовляється підкоритися рішенню суду, підриває концепцію примату закону (п. 31).

Таким чином, суд вважає можливим заяву представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задовольнити, у зв`язку з тим, що представником заявника зазначені поважні причини пропущення строку для звернення до виконавчої служби щодо виконання виконавчого листа. Крім того, було з`ясовано, що в рішенні суду та відповідно у виконавчому листі було допущено описку у прізвищі, імені, по батькові відповідачки ОСОБА_3 , що фактично унеможливило виконання рішення суду.

Керуючись ст. 433 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном та виселення задовольнити.

Поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-44/2011 виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . Виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 . Стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судових витрат: судовий збір у розмірі 7 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у суді у розмірі 8 грн. 50 коп., а всього - 16 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «15» лютого 2021 року.