Ухвала

15 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 522/15540/14-ц

провадження № 61-1194ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2014 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 15 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитно - заставним договорим від 03 жовтня 2008 року № ОD01АК08700118.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня

2014 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитно - заставним договором від 03 жовтня 2008 року № ОD01АК08700118 у розмірі

157 475,48 доларів США, що еквівалентно 1 985 254,95 грн, з яких:

37 480,64 доларів США - заборгованість за кредитом, 14 317,48 доларів США - комісія за користування кредитом, 101 224,89 доларів США - пеня. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 15 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2014 року змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитно - заставним договором від 03 жовтня 2008 року № ОD01АК08700118 у розмірі

51 798,12 доларів США та 709 107,38 грн, з яких: 37 480,64 доларів США - заборгованість за кредитом, 14 317,48 доларів США - проценти за користування кредитом, 56 101,12 грн - комісія за користування кредитом, 653 006,26 грн - пеня. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У січні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня

2014 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 15 грудня

2016 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до пункту 14 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 325 ЦПК України 2004 року касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Оскаржуване рішення апеляційного суду набрало законної сили 15 грудня

2016 року, а тому останнім днем на його касаційне оскарження, з урахуванням вихідних днів, було 16 січня 2017 року. Касаційна скарга згідно з відомостями штрихкодового ідентифікатора на конверті подана до Верховного Суду 21 січня 2021 року.

Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження мотивоване тим, що про ухвалення Приморським районним судом м. Одеси заочного рішення від 11 грудня 2014 року йому стало відомо 22 лютого 2016 року. У березні 2016 року він подав апеляційну скаргу на зазначене судове рішення, за наслідками розгляду якої 15 грудня 2016 року Апеляційним судом Одеської області ухвалено рішення, копію якого він не отримував, а дізнався про його ухвалення лише 24 вересня 2019 року з Єдиного державного реєстру судових рішень. У жовтні 2019 року він звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на зазначені судові рішення, яку ухвалою Верховного Суду від 07 листопада 2019 року було залишено без руху. На виконання вимог указаної ухвали касаційного суду у липні 2020 року він направив квитанцію про сплату судового збору, та у серпні 2020 року подав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, проте будь - яких судових рішень щодо розгляду його касаційної скарги він не отримував.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі у ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Аналіз наведених положень ЦПК України дає підстави для висновку, що у разі подання касаційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення то строк на касаційне оскарження може бути поновлений лише за наявності двох умов, а саме: 1) якщо заявник не був повідомлений про розгляд справи або не залучений до участі у ній, за умови, що суд ухвалив рішення про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) строк на касаційне оскарження пропущено внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З матеріалів касаційного провадження убачається, що вперше із касаційною скаргою на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2014 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 15 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся 22 жовтня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 07 листопада 2019 року наведені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження визнано неповажними, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, надано заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Верховного Суду від 13 липня 2020 року касаційну скаргу

ОСОБА_2 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від

11 грудня 2014 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 15 грудня 2016 року визнано неподаною та повернуто заявнику у зв`язку з не усуненням недоліків.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами пропуску строку є ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Наведені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження не можна визнати поважними, оскільки зі змісту касаційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що про ухвалення заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2014 року йому стало відомо 22 лютого 2016 року. У березні 2016 року він звернувся до суду з апеляційною скаргою. Посилання заявника на ухвалення судом апеляційної інстанції оскаржуваного судового рішення за його відсутності не може вважатися непереборною обставиною тривалого пропуску строку на касаційне оскарження (понад чотири роки), оскільки заявнику було достеменно відомо про перебування у провадженні суду апеляційної скарги, результатом розгляду якої він до вересня 2019 року не цікавився, а отже наведені ним причини не можна визнати поважними, у розумінні положень пункту 1 частини третьої статті 394 ЦПК України.

Касаційна скарга заявника не містить посилання на інші обставини, які б могли свідчити про наявність обставин непереборної сили, що зумовили пропуск строку на касаційне оскарження заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2014 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 15 грудня 2016 року.

За змістом статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження

(§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Безпідставне поновлення процесуального строку, пропущеного у зв`язку зі спливом тривалого періоду (понад 4 роки), за відсутності підстав, які можуть бути визнані переконливими, свідчитиме про порушення судом принципу юридичної визначеності та вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, заявнику необхідно звернутися до Верховного Суду із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження, зазначити інші поважні причини для його поновлення та надати докази на їх підтвердження.

Клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору буде розглянуто Верховним Судом після вирішення питання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2014 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 15 грудня 2016 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 12 березня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик