Справа № 314/5713/21
Провадження № 2/314/1509/2021
У Х В А Л А

іменем України

17.12.2021 м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Капітонов Є.М., розглянувши матеріали позовної заяви адвоката Семенченко Н.В. в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-ті особи: Вільнянська держана нотаріальна контора, Вільнянський відділ державної виконавчої служби у Запорізькому районі запорізької області, про зняття заборони на відчуження нерухомого майна

В С Т А Н О В И В:

До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява адвоката Семенченко Н.В. в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-ті особи: Вільнянська держана нотаріальна контора, Вільнянський відділ державної виконавчої служби у Запорізькому районі запорізької області, про зняття заборони на відчуження нерухомого майна.

В позові ОСОБА_1 просить:

-скасувати заборону, реєстраційний номер 2077128, що зареєстровано 13.06.2005 року реєстратором Вільнянська державна нотаріальна контора. Підстава обтяження-повідомлення, б/н, Вільнянська держнотконтора. Об`єкт обтяження-житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Архівний номер: 2014617ZAP107. Архівна дата 16.06.2000. Дата виникнення 21.04.2000, № реєстра:58599-309, внутр. № 990135312F1412C6743, комментарий 17, все майно;

-витребувати з Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області відомості про зазначене обтяження.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності. Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду у Постанові від 24 травня 2021року у справі №712/12136/18(провадження № 61-4726сво19), одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку, що в даному випадку вимоги про зняття арешту, накладеного на майно відповідача по справі ОСОБА_2 (постанова Вільнянського районного відділу ДВС районного управління юстиції від 20.03.2000 про арешт боржника та оголошення заборони його відчуження), не підлягають розгляду в порядку позовного провадження цивільного судочинства, оскільки законодавством України передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №340/25/19 від 22 січня 2020 року.

Відмова позивачу в задоволенні відповідної скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця, в даному випадку, не спростовує зазначені судом висновки.

Керуючись ч.1 ст. 186, ст.ст. 260-261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом адвоката Семенченко Н.В. в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-ті особи: Вільнянська держана нотаріальна контора, Вільнянський відділ державної виконавчої служби у Запорізькому районі запорізької області, про зняття заборони на відчуження нерухомого майна.

Копію ухвали разом з заявою та усіма доданими до неї документами направити позивачу.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:Є. М. Капітонов

17.12.2021