Справа № 635/3517/20
Провадження по справі № 2/635/1610/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бобко Т.В.

секретар судових засідань Полоз М.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Невинний Іван Іванович,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача адвокат Шутальова Марія Семенівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , яким просив припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з часу подачі позовної заяви, стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Від шлюбу з відповідачем, який був розірваний 19 січня 2017 року, сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 квітня 2011 року позивача було зобов`язано сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 лютого 2011 року до повноліття дитини. Зазначене рішення відповідачем до виконання не пред`являлось. Рішенням Харківського районного суду Харківської області за заявою відповідача був виданий дублікат виконавчого листа за вищезазначеним рішенням суду. Оскільки позивачу не було відомо про винесення судом зазначеного рішення, а відповідач тривалий час не звертала його до виконання, в нього утворилась велика заборгованість, яка на даний час позивачем повністю погашена. На цей час позивач продовжує сплачувати аліменти за зазначеним рішенням суду.

З початку березня 2020 року син сторін ОСОБА_4 виявив бажання проживати разом з позивачем, зібрав всі свої особисті речі та переїхав до нього за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає до теперішнього часу та знаходиться на повному утриманні позивача. Відповідач продовжує отримувати аліменти на утримання сина, користується ними на власний розсуд, але жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач зазначає, що відповідач має гарний стан здоров`я, офіційно не працює, нікому іншому аліменти не платить, інших дітей не має.

25 серпня 2020 року позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що обов`язок по вихованню дитини не є тотожнім з обов`язком утримання дитини, а відповідач, спілкуючись з дитиною, годуючи та одягаючи її, відвідуючи батьківські збори, лише здійснює обов`язок по вихованню дитини, що не має жодного відношення до предмету спору, оскільки це свідчить лише про наявність нормальних стосунків дитини з матір`ю. Доводи відповідача, що виключно вона займається здоров`ям дитини, яке погіршилось після того, як дитини почали проживати з позивачем, не відповідають дійсності та не підтверджуються жодними доказами.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що дитини продовжує постійно проживати з ним, вони проживають в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . На цей час, позивач працює водієм ретраку в ТОВ «Омега-автопоставка», отримує заробітну плату в розмірі приблизно 12000 гривень щомісячно. Позивач не заперечує того факту, що дитина періодично відвідує відповідача, але заперечує, що відповідач бере участь у витратах на утримання сина.

Представник позивача адвокат Невинний І.І. в судовому засіданні вважав позовні вимоги обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на нормах закону і підлягають задоволенню.

Аргументи учасників справи.

20 серпня 2020 року відповідач надала до суду відзив на позовну заяву, яким зазначила, що визнає позовні вимоги в частині припинення стягнення аліментів, оскільки дитина дійсно на цей час проживає з позивачем. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів просила відмовити, посилаючись на таке.

Після того, як їх з позивачем неповнолітній син ОСОБА_4 став проживати разом з батьком, він все одно продовжує відвідувати відповідача, проводить з нею тривалий час, залишається ночувати, харчується, відповідач також покупаю йому одяг та всі необхідні речі. Відповідач вважає, що дитини ще остаточно не визначилась з місцем проживання, коли дитина проживала з нею, позивач не надавав необхідної допомоги на її утримання, не сплачував вчасно аліменти, дитина часто хворіла, а відповідач самостійно займалась його лікуванням та підтримкою здоров`я. Весь час відповідач була змушена тяжко працювати та вкладати усі сили та кошти в виховання сина. Позивач відновив стосунки з син, лише коли останній виріс та більше не потребує такої підтримки з боку батьків, позивач фактично підкупив сина, придбавши йому дорогий комп`ютер, внаслідок чого син вирішив проживати з позивачем. Відповідач приділяє належну увагу вихованню сина, цікавиться його успішністю та поведінкою.

В судовому засіданні, відповідач підтримала свою позицію, викладену у відзиві на позов, а також зазначила таке. На момент розгляду справи відповідач працевлаштувалась на роботу на посаду охоронця в ТОВ «Охоронний холдинг», де вона отримує заробітну плату в розмірі близько 6000 гривень в місяць. Відповідач пояснила, що вона приймає участь в матеріальному утриманні сина, годує його, покупає йому фрукти та овочі, покупає одяг та інші необхідні для навчання речі, оплачує відпочинок. Відповідач відкрила банківський рахунок на ім`я сина, оформила йому банківську картку, на яку періодично перераховую гроші в сумі від 500 до 2000 гривень, які син витрачає на власні потреби.

Представник відповідача адвокат Шутальова М.С. в судовому засіданні підтримала позицію відповідача та просила відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Рух справи

Ухвалою Харківського районного суду харківської області від 22 липня 2020 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, по справі призначено проведення підготовчого засідання.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 серпня 2020 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Харківського районного суду харківської області від 21 жовтня 2020 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 про виклик та допит в якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повернуто заявнику у зв`язку з пропуском строку подання такої заяви.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 07 серпня 2004 року Безлюдівською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис №20, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19 січня 2017 року шлюб між сторонами розірваний.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 15 червня 2005 року.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 квітня 2011 року зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 лютого 2021 року і до повноліття ОСОБА_3 .

На підставі вищевказаного рішення суду 12 квітня 2017 року був виданий виконавчий лист №2034/2-2804/11 про стягнення аліментів та було відкрито виконавче провадження ВП №53848709. Постановою головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києва Макаренком С.В. від 03 серпня 2017 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 ..

Як вбачається зі змісту довідки ТОВ «Епіцентр К» №104-22 від 15 червня 2020 року, станом на 15 червня 2020 року заборгованість по аліментам у ОСОБА_1 за ВП №53848709 відсутня.

Неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 10 червня 2019 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданою Безлюдівською селищною радою Харківського району Харківської області №290 від 10 червня 2019 року.

Зі змісту акту депутата округу №18 Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області Токар Т.В., складеного 01 червня 2020 року в присутності двох свідків, які підписали акт, та довідки Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області №579 від 02 червня 2020 року, вбачається, що ОСОБА_3 дійсно зареєстрований та проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначені обставини підтверджує і акт, складений депутатом округу №1 Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області Горюшко М.М. 14 серпня 2020 року, зі змісту якого вбачається, що неповнолітня дитина проживала разом з матір`ю з народження до березня 2020 року, із вказаного часу дитина проживає разом з батьком, однак підтримує нормальні відносини з матір`ю, яка його годує, за необхідності одягає, періодично дитина залишається на ніч у матері. Зі слів позивача у судовому засіданні судом встановлено, що на момент розгляду справи він із сином проживає в орендованому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що не заперечувалось відповідачем.

Зі змісту довідки Безлюдівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Харківської районної ради Харківської області №01-21/294 від 17 серпня 2020 року вбачається, що мати ОСОБА_3 , який навчається у школі, приділяє належну увагу вихованню свого сина, постійно відвідує батьківські збори, протягом навчального року цікавиться успішністю і поведінкою сина.

Зі слів позивача судом встановлено, що він працює водієм ретраку в ТОВ «Омега-автопоставка» і його заробітна плата складає приблизно 12000 гривень щомісячно. Зазначені обставини не заперечувались відповідачем в ході судового розгляду.

Зі слів відповідача судом встановлено, що вона працює з 25 грудня 2020 року охоронцем в ТОВ «Охоронний холдинг», її заробітна плата складає приблизно 5000-6000 гривень щомісячно. Зазначені обставини не заперечувались позивачем в ході судового розгляду.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З аналізу вказаних норм СК України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем по справі, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з весни 2020 року і до теперішнього часу проживає разом з позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , де значиться зареєстрованим з 10 червня 2019 року.

Разом з тим, позивач продовжує сплачувати аліменти на утримання сина на користь відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачем належними та допустимими доказами доведено підстави припинення стягнення з нього аліментів на утримання сина на користь відповідача у зв`язку зі зміною обставин, а саме у зв`язку з тим, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з весни 2020 року по теперішній час проживає разом із ним. Відповідач в цій частині позовні вимоги визнала у повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитинип, суду зазначає про таке.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом положень ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Отже, можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.

Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Такий припис доводить факт підвищеного захисту прав дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України.

У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За змістом статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач визначив способом стягнення аліментів - їх присудження саме в твердій грошовій сумі. Відповідач в ході судового розгляду пояснила, що офіційно працевлаштована та отримує заробітну плату у розмірі 5000-6000 гривень щомісячно.

Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Як встановлено судом вище та не заперечувалося сторонами в ході судового розгляду справи неповнолітній син на теперішній час проживає разом з батьком позивачем по справі ОСОБА_1 , а отже фактично знаходяться на його утриманні. Зазначені обставини жодним чином не спростовані відповідачем під час судового розгляду.

Судом встановлено, що відповідач приймає участь у вихованні дитини, несе витрати, пов`язані з відвідуванням її дитиною та придбає інші необхідні для дитини речі, про що вона пояснила в судовому засіданні та надала відповідні докази.

При цьому, суд критично оцінює доводи відповідача про те, що вона здійснює грошові перекази на банківську картку на ім`я дитини, як підставу для відмови в задоволенні позову в частині стягнення аліментів, оскільки, виходячи з положень частини першої-третьої статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або за рішенням суду. Разом з тим, в ході судового розгляду судом не встановлено наявності між сторонами домовленості щодо сплати вказаних коштів в якості аліментних зобов`язань відповідача, тим більше позивачем зазначені обставини не визнавались.

Разом з тим, стягнення аліментів у судовому порядку є правом того з батьків, з ким проживає неповнолітня дитина, передбаченим Сімейним Кодексом України, незалежно від надання допомоги на утримання дитини в добровільному порядку.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 27 травня 2020 року по справі №712/4702/19 звернув увагу на те, що надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом і обов`язком батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину.

За змістом ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину лише в тому разі, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби.

Такі відомості в матеріалах справи відсутні.

Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Оскільки судом встановлено, що неповнолітній син проживає разом з батьком, а отже і тягар по його утриманню здебільшого покладається на нього, виходячи з вимог сімейного законодавства, відповідно якого дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку обох батьків, враховуючи ту обставину, що відповідач є здоровою особою працездатного віку, з урахуванням матеріального становища дитини та її батьків, суд вважає необхідним покладення на відповідача аліментного зобов`язання.

При визначенні розміру аліментів, окрім вищевказаних правових положень, суд виходить з наступних обставин.

Відповідачем в ході розгляду справи не надано суду доказів на підтвердження наявності на її утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину в матеріалах справи відсутні, при цьому, суд враховує ту обставину, що в ході судового розгляду відповідач не заперечувала проти тієї обставини, що дитина дійсно проживає разом з позивачем з вести 2020 року.

Крім того, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , окрім вищевказаних обставин, суд також враховує прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» для дітей віком від 6 до 18 років, який станом на 01 грудня 2021 року становить 2618 гривен.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від:05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Жодних доказів на підтвердження стану здоров`я дитини та батьків суду не надані.

Отже, враховуючи викладені обставини, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, що на думку суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, у разі зміни матеріального чи сімейного становища відповідача, вона не позбавлена права звернутися до суду із позовною заявою про зменшення розміру аліментів в порядку ст. 192 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Отже, суд стягує з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини у вищевказаному розмірі, починаючи із дня пред`явлення позову до суду, а саме з 23 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Щодо судових витрат

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, в тому числі в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а позивач звільнений від сплати судового збору за подання такого позову, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору розмірі 840,80 гривень.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити повністю.

Припинити з 23 червня 2020 року стягнення аліментів зі ОСОБА_1 та користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 лютого 2011 року і до досягнення дитиною повноліття, які стягуються на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 квітня 2011 року ( за виконавчим листом №2034/2-2804/11 від 12 квітня 2017 року у виконавчому провадженні №53848709).

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення зі ОСОБА_2 аліментів у межах суми виплати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути зі ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок на користь держави.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 .

Повне рішення складено 16 грудня 2021 року.

Суддя Т.В. Бобко