Справа № 212/6556/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

16 грудня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Пустовіт О.Г., за участі секретаря судового засідання Курбакової Ю.О., за відсутності сторін, без фіксування судового провадження за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

На підтвердження позовних вимог позивач вказав, що 30 березня 2020 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача позику у сумі 59 000,00 грн.. Відповідач зобов`язався повернути позику визначену договором у строк до 30 грудня 2020 року. Отримання грошових коштів відповідачем підтверджено його підписом у розписці від 30.03.2020 року. Крім того, 30 травня 2020 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача позику у сумі 20 300,00 грн.. Відповідач зобов`язався повернути позику визначену договором у строк до 30 грудня 2020 року. Також, 30 травня 2020 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача позику у сумі 95 600,00 грн.. Відповідач зобов`язався повернути позику визначену договором у строк до 30 грудня 2020 року. Отримання грошових коштів відповідачем підтверджено його підписом у розписках від 30.03.2020 року та від 30.05.2020 року. Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, грошові кошти у передбачений договором строк 30 грудня 2020 року не повернув. Причиною спору між сторонами стало невиконання відповідачем у добровільному порядку свого обов`язку з повернення грошових коштів на підставі договору у визначений строк, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики №1 від 30.03.2020 року у розмірі 59000,00 грн., за договором позики №2 від 30.05.2020 року у розмірі 20300,00 грн., за договором позики №3 від 30.05.2020 року у розмірі 95600,00 грн. та витрати по справі.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.08.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи були повідомлений своєчасно та належним чином.

Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.

Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

Враховуючи вказані факти, суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 30 березня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 було надано в борг ОСОБА_3 грошові кошти (позика) у розмірі 59 000,00 грн., строком до 30 грудня 2020 року, що підтверджується розпискою від 30.03.2020 року.

Кріт того, 30 травня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 було надано в борг ОСОБА_3 грошові кошти (позика) у розмірі 20 300,00 грн., строком до 30 грудня 2020 року, що підтверджується розпискою від 30.05.2020 року.

Також, 30 травня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 було надано в борг ОСОБА_3 грошові кошти (позика) у розмірі 95 600,00 грн., строком до 30 грудня 2020 року, що підтверджується розпискою від 30.05.2020 року.

Вищевказані розписки підписані відповідачем, отже між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики, що свідчать про укладення такого договору відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України

Оригінал розписки під час розгляду справи був наданий позивачем та оглянутий судом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Як слідує зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 527 ЦК України, передбачено зобов`язання боржника виконати свій обов`язок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобов`язанні вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Крім того, відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргових документів у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Отже факт знаходження боргового документу - оригіналу розпискок у позивача ОСОБА_1 , свідчить про невиконання із сторони відповідача ОСОБА_3 своїх боргових зобов`язань.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 листопада 2015 року у справі №6-1967цс15. В цій постанові зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та дату отримання коштів.

Розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14, договір позики є укладеним з моменту передання грошей; складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доведеність факту щодо наявності заборгованості по договору позики №1 (розписки) від 30 березня 2020 року, по договору позики №2 (розписки) від 30 травня 2020 року, по договору позики №3 (розписки) від 30 травня 2020 року із сторони ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 .. Відповідач грошові кошти у повному обсязі позивачу не повернув, а тому суд прийшов до висновку, що сума боргу за договором позики №1 від 30.03.2020 року становить 59000,00 грн., за договором позики №2 від 30.05.2020 року становить 20300,00 грн., за договором позики №3 від 30.05.2020 року становить 95600,00 грн..

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем на день звернення з позовом до суду необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 ..

Також, суд виходячи з положень ст.141 ЦПК України, стягує з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору за подачу позовної заяви 1749,00 грн..

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268-226, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 526,530,533,536,625,1046,1047,1049 ЦК України, -

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики № 1 від 30.03.2020 року у розмірі 59 000,00 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики № 2 від 30.05.2020 року у розмірі 20 300,00 грн. (двадцять тисяч триста гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики № 3 від 30.05.2020 року у розмірі 95 600,00 грн. (дев`яносто п`ять тисяч шістсот гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1749,00 грн. (одна тисяча сімсот сорок дев`ять гривень).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено і підписано без його проголошення 16.12.2021 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт