Дата документу 14.12.2021 Справа № 311/2933/20
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 311/2933/20Головуючий у 1-й інстанції Сидоренко Ю.В. Повний текст рішення складено 02.11.2020 року.
Пр. № 22-ц/807/2342/21Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2020 року у справі за позовом Комунального підприємства «Облводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги (централізованого водопостачання та централізованого водовідведення)

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року КП «Облводоканал» ЗОР звернулося до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-3), в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги з центрального водопостачання та водовідведення за період з 01.09.2012 року по 01.09.2020 року у розмірі 22698,84 грн., а також стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача витрати на оплату судового збору у розмірі 2102,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що Таврійський експлуатаційний цех водопостачання та водовідведення є виробничим структурним підрозділом КП «Облводоканал» ЗОР. Відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради №339 від 21.10.2008 року «Про визначення виконавця та виробника житлово-комунальних послуг з водопостачання та водовідведення», Таврійський ЕЦВВ КП «Облводоканал» ЗОР є виконавцем житлово-комунальних послуг з водопостачання та водовідведення. КП «Облводоканал» ЗОР надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на підставі ліцензії, наданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 25 квітня 2014 року. Нарахування за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення здійснюються позивачем за тарифами, встановленими рішенням Запорізької обласної ради № 40 від 24.11.2011 року «Про коригування тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення КП «Облводоканал» ЗОР, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі-НКРЕКП), постановою НКРЕКП № 1574 від 28.12.2017 року, постановою НКРЕКП № 2003 від 21.12.2018 року, постановою НКРЕКП № 1039 від 18.06.2019 року, постановою НКРЕКП № 2444 від 19.11.2019 року, постановою НКРЕКП № 283 від 04.02.2020 року.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира споживача ОСОБА_1 приєднана до внутрішньобудинкової централізованої мережі водопостачання та водовідведення, та відповідачу ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . На момент укладання з ОСОБА_1 договору №469 від 01.07.2008 року про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, разом з нею проживають та зареєстровані за цією адресою: АДРЕСА_1 такі особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 11.03.2006 року по теперішній час, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 28.01.2010 року по теперішній час, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 14.11.2016 року по теперішній час.

31.10.2019 року КП «Облводоканал» ЗОР направив до Василівського районного суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за житло-комунальні послуги (централізованого водопостачання та централізованого водовідведення).

Відповідачем ОСОБА_1 сплачено у червні 2015 року 721,81 грн., де 141,40 грн. поточний платіж, а 580,41 грн. в рахунок боргу, у липні 2015 року 499,47 грн., де 141,40 грн. поточний платіж, а 358,07 грн. в рахунок боргу, у грудні 2015 року 734,82 грн., де 141,40 грн. поточний платіж, а 593,42 грн., а всього 1956,10 грн., що свідчить про переривання строку позовної давності.

Станом на даний час борг за послуги водопостачання та водовідведення відповідачів становить 22698,84 грн., відповідно до розрахунку суми заборгованості. На попередження про необхідність сплати заборгованості відповідач не реагує (попередження від 27.09.2017 року, від 21.08.2019 року, від 26.01.2019 року, від 19.09.2018 року), чим порушує право позивача на отримання коштів за надані послуги.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю першої інстанції Сидоренко Ю.В. (а.с. 36).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 52) провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2020 року (а.с. 65-67) у задоволенні позову КП «Облводоканал» ЗОР у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач КП «Облводоканал» ЗОР у своїй апеляційній скарзі (а.с. 86-93) просило рішення суду першої інстанції скасувати та постановити рішення про задоволення позову позивача у цій справі, стягнути солідарно з відповідачів витрати на оплату судового збору.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 117).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 118-119), дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 120).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідачі не скористалися своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

За змістом ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді - доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 15 суддів). Крім того, суддя-доповідач перебувала у щорічній та додатковій відпустках (а.с. 124, 149).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача КП «Облводоканал» ЗОР у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове рішення.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 265-268, 279 ЦПК України та виходив із такого.

З 29.01.2010 року по теперішній час відповідачка ОСОБА_1 за вказаною вище адресою: АДРЕСА_1 не зареєстрована та фактично не проживає, про що свідчать відомості реєстратора Василівської міської ради, з яких вбачається, що ОСОБА_1 за вказаною адресою була зареєстрована в період часу з 12.04.1989 року по 24.04.2007 року (а.с.45), дані паспорту ОСОБА_1 , відповідно до яких зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 з 29.01.2010 року по теперішній час є адреса: АДРЕСА_2 (а.с.59 зворот), а також відомості за Актом встановлення факту проживання, складеним 27.10.2020 року квартальним ОСОБА_5 , депутатом міської ради ОСОБА_6 та сусідів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 з яких вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 на теперішній час фактично проживає лише ОСОБА_2 , 1977 року народження (а.с.61).

Відповідно до Інформації про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за №382 від 10.03.2020 року, виданої виконавчим комітетом Василівської міської ради Запорізької області, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 14.11.2016 року по теперішній час, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ІНФОРМАЦІЯ_4 по теперішній час, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 28.01.2010 року по теперішній час, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 14.11.2016 року по теперішній час (а.с.26).

З Акту встановлення факту проживання, який складений 27.10.2020 року квартальним ОСОБА_5 , депутатом міської ради ОСОБА_6 та за підписами сусідів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 станом на 27.10.2020 року зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , 1994 року народження, ОСОБА_3 , 1984 року народження, ОСОБА_9 , 2016 року народження. Проте, фактично за вищевказаною адресою на теперішній час проживає ОСОБА_2 , 1977 р.н.. У складеному Акті також зазначено, що ОСОБА_3 , 1984 р.н., ОСОБА_4 , 1994 р.н., ОСОБА_9 , 2016 р.н. фактично весь час проживають за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.61).

Згідно зі ст.631 ЦК України строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Наданий відповідачем ОСОБА_2 акт про фактичне проживання від 27.10.2020 року, яким встановлено фактичне проживання за адресою: АДРЕСА_1 відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважав належним та допустимим доказом, оскільки вказаний акт проживання складений уповноваженою посадовою особою (відповідною посадовою особою органу місцевого самоврядування, за підписом квартального та сусідів), з повідомленням та участю відповідача ОСОБА_2 .

Та з огляду на те, що станом на 27.10.2020 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано 4 (чотири) особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , що також вбачається з вищезазначеного акту про фактичне проживання від 27.10.2020 року (а.с.61), проте наданий позивачем розрахунок заборгованості та нарахування за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення здійснено на 2 (двох) зареєстрованих осіб, кого саме з відповідачів у розрахунку та у позовній заяві не зазначено (а.с.7).

Отже, з урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що обґрунтованим є нарахування заборгованості за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період три роки з 01.09.2017 року по 01.09.2020 року відповідачу ОСОБА_2 , а саме з розрахунку на одну особу - ОСОБА_2 (а.с.7-8), який безпосередньо зареєстрований та фактично мешкає станом на 27.10.2020 року за вказаною адресою: АДРЕСА_1 .

Одночасно з цим, відповідач ОСОБА_2 під час судового розгляду звернувся до суду з письмовою заявою про застосування строків позовної давності (а.с.60).

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Ст. 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1,ч.5 ст.261 ЦК України).

Згідно з ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.252-255 ЦК України.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

З дослідженого судом розрахунку заборгованості (а.с.7-8) встановлено, що позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.09.2012 року по 01.09.2020 року.

Враховуючи, що КП «Облводоканал» звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення 17.09.2020 року, заяви про поновлення строку позовної давності матеріали справи не містять, документів на підтвердження поважності пропуску строку позовної давності в ході судового розгляду справи позивачем не надано та в судовому засіданні не доведено, а тому суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги заявлені з пропуском загального трирічного строку позовної давності, передбаченого ст.257 ЦК України.

Клопотання про визнання пропущення строку позовної давності з поважних причин, від позивача КП «Облводоканал» до суду не надходило.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги (централізованого водопостачання та централізованого водовідведення) за період з 01.09.2012 року по 01.09.2020 року після спливу позовної давності, що відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України є самостійною підставою для відмови у позові.

Таким чином, оскільки позивач КП «Облводоканал» ЗОР звернувся до суду з позовом з пропуском строку для звернення про захист цивільного права або інтересу, відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності, при цьому клопотань щодо його поновлення та доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем не надано та в судовому засіданні не доведено. На застосуванні строку позовної давності відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 наполягали, а тому в задоволенні позовних вимог КП «Облводоканал» ЗОР про стягнення боргу за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01.09.2012 року по 01.09.2020 року слід відмовити за пропуском строку звернення до суду (позовної давності).

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає не відповідає.

Має місце неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для цієї справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції помилково визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам цієї справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, висновки суду першої інстанції ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Так, апеляційним судом встановлено, що Таврійський експлуатаційний цех водопостачання та водовідведення є виробничим структурним підрозділом КП «Облводоканал» ЗОР (п.2.3 статуту). Відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради №339 від 21 жовтня 2008 року «Про визначення виконавця та виробника житлово-комунальних послуг з водопостачання та водовідведення» Таврійський ЕЦВВ КП «Облводоканал» ЗОР є виконавцем житлово-комунальних послуг з водопостачання та водовідведення (а.с. 9-10). Позивач надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на підставі ліцензії, наданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 25 квітня 2014 року (а.с. 11, 12-14, 15, 16).

Відповідно до ч. 6 ст. 21 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 ліцензії на провадження видів господарської діяльності, зазначених у статті 7 цього Закону, які є чинними на день набрання чинності цим законом та мали обмежений термін дії, є безстроковими. Нарахування за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення здійснюються позивачем за тарифами, встановленими відповідно до: рішення Запорізької обласної ради №40 від 24.11.2011 року «Про коригування тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення КП «Облводоканал» ЗОР, постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постанови НКРЕКП №1574 від 28.12.2017 року, постанови НКРЕКП №2003 від 21.12.2018 року, постанови НКРЕКП №1039 від 18.06.2019 року, постанови НКРЕП №2444 від 19.11.2019 року.

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 приєднана до внутрішньо-будинкової централізованої мережі водопостачання та водовідведення.

По цій квартирі між КП «Облводоканал ЗОР та ОСОБА_1 укладений договір № 469 від 01 липня 2008 року про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (а.с.18-20).

Відповідно до п.10.1 договору № 469 від 01 липня 2008 року про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, він вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду.

Саме на відповідача ОСОБА_1 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 по квартир (а.с.7), в яку фактично надавались вищезазначені послуги позивачем.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

31.10.2019 року КП «Облводоканал» ЗОР направив до Василівського районного суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за житло-комунальні послуги (централізованого водопостачання та централізованого водовідведення).

Станом на 01.09.2020 року заборгованість за фактично надані позивачем послуги водопостачання та водовідведення у вищезазначену квартиру з 01.09.2012 року по 01.09.2020 року становить 22698,84 грн. (розрахунок а.с. 7-8).

Заборгованість по квартирі на користь позивача станом на час розгляду цієї справи судом першої інстанції відповідачами у добровільному порядку не була сплачена (попередження про необхідність сплати від 27.09.2017 року, від 21.08.2019 року, від 26.01.2019 року, від 19.09.2018 року - копії а.с. 22-24).

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 19.11.2020 року у справі ЄУН 311/4091/19 (копія а.с. 27) у видачі судового наказу за заявою КП «Облводоканал» ЗОР про стягнення з ОСОБА_1 боргу за житлово-комунальні послуги (централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01.10.2016 року по 31.08.2019 року у сумі 16151,18 грн. відмовлено на підставі ст. 169 ч. 9 ЦПК України (у разі, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу).

Апеляційним судом встановлено, що з 29.01.2010 року по час розгляду цієї справи судом першої інстанції (27 жовтня 2020 року) відповідачка ОСОБА_1 за вказаною вище адресою: АДРЕСА_1 була зареєстрована у період з 12.04.1989 року по 24.04.2007 року (довідка а.с.45), станом на час розгляду цієї справи судом першої інстанції у вказаній квартирі не проживає та не зареєстрована (акт а.с. 61).

Проте, суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 12 ч. 5, 81 ч.7 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи та зокрема помилково не встановив, що ОСОБА_1 є одноособовим (1/1) власником вищезазначеної квартири вищезазначеної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в яку надавались вищезазначені послуги позивачем у вищезазначений період. (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - а.с. 103, додана апелянтом до його апеляційної скарги, яка може бути прийнята апеляційним судом до уваги у цій с праві як доказ, передбачений ст. 367 ч. 3 ЦПК України, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача).

В силу вимог ст. 319 ч. 4 ЦК України власність зобов`язує.

І тому, саме відповідач ОСОБА_1 , як власник вищезазначеної квартири, в яку надавались послуги позивачем у вказаний період, є належним відповідачем за вищезазначеним позовом позивача у цій справі та несе обов`язок по оплаті цих послуг незалежно від наявності (відсутності) лічильника на цю послугу та незалежно від того, чи живе (не живе), зареєстрована (не зареєстрована) вона ( ОСОБА_1 ) у цій квартирі, чи користуються цією послугою в її квартирі інші, ніж вона, особи, які приходяться (не приходяться) їй членами сім`ї тощо.

Разом із ОСОБА_1 , належним солідарним відповідачем у цій справі за період з 11.03.2006 року по 31.08.2020 року у розмірі 18819,80 грн. (розрахунок: 22698,84 грн. - заборгованість станом на 01.03.2013 року - 3879,04 грн.) також є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи, що плата здійснювалась позивачем на 2 (двох) осіб (розрахунок а.с. 7) у вищезазначеній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , та він постійно був зареєстрований з 11.03.2006 року та проживав у цій квартирі станом на час розгляду цієї справи судом першої інстанції (довідка а.с. 38, 47, акт а.с.61; належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні).

Інші повнолітні відповідачі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (з 28.01.2010 року по т.ч. - довідка а.с. 49) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (з 14.11.2016 року по т.ч. - довідка а.с. 51) та неповнолітня дитина - ОСОБА_9 , 2016 р.н. хоча й були зареєстрованими особами у вищезазначеній квартирі, але в останній чи деякий не проживали: фактично весь час проживають за адресою: АДРЕСА_3 (акт а.с.61), чи на них не нараховувалась плата позивачем, що визнається учасниками цієї справи (ст. 82. ч. 1 ЦПК України), а тому останні є неналежними відповідачами у цій справі та у задоволенні позовних вимог до них у цій справі слід відмовити повністю з підстав необґрунтованості.

Разом із тим, ОСОБА_1 , як власник вищевказаної квартири, у разі наявності у неї такого бажання, не позбавлена права у подальшому вирішувати питання у позасудовому чи судовому порядку окремо від цієї справи про стягнення з цих осіб - повнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будь-якої суми сплаченої нею заборгованості за рішенням суду у цій справі в порядку регресу на її розсуд, з урахуванням відповідного часу проживання (реєстрації) останніх в належній їй вищезазначеній квартирі з її згоди (належні, допустимі доказ протилежного у матеріалах цієї справи відсутні) та, відповідно, користування послугами з центрального водопостачання та водовідведення у вищезазначений період також з її згоди, як власника цієї квартири.

Апеляційним судом також встановлено, що відповідачами ОСОБА_1 (а.с.58) та ОСОБА_2 (а.с. 60) у цій справі у суді першої інстанції було заявлено про застосування позовної давності.

Проте, при цьому апеляційним судом встановлено, що уся вищезазначена заборгованість за період з 01.09.2012 року по 01.09.2020 року у розмірі 22698,84 грн. заявлена позивачем з дотриманням загального (трирічного) строку для її стягнення.

Оскільки, мають місце підстави, передбачені ст. 264 ЦК України обставини (підстави) для переривання цього строку позовної давності для стягнення вищезазначеної заборгованості у цій справі, а саме:

- переплата у вересні 2012 року (колонка «нараховано» : - 93,76 грн. а.с. 7), яка перериває трирічну позовну давність до вересня 2015 року,

- проплати заборгованості у червні 2015 року - 721,81 грн., у липні 2015 року - 499,47 грн., у грудні 2015 року - 734,82 грн., що перевищують щомісячний платіж, а тому переривають позовну давність до червня-грудня 2012 року та до червня-грудня 2018 року відповідно,

-в силу вимог ст. 264 ч. 3 ЦК України після переривання перебігу позовної давності починається заново. Час, що минув до поривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду у цій справі із вищезазначеним позовом у вересні 2020 року (а.с.1), тобто трирічний (загальний) строк позовної давності дотримано позивачем до вересня 2017 року.

Однак, враховуючи, що строк позовної давності до цього збігав лише у грудні 2018 року, то має місце накладення двох строків позовної давності у період з грудня 2017 року по грудень 2018 року, а тому позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом з дотриманням строку позовної давності для стягнення всієї вищезазначеної заборгованості у цій справі за період з 01.09.2012 року по 01.09.2020 року у розмірі 22698,84 грн.

Навіть, якщо не брати до уваги у цій справі звернення КП «Облводоканал» ЗОР до суду у листопаді 2019 року із заявою про видачу судового наказу про стягнення частині цієї заборгованості з ОСОБА_1 , у видачі якого судом було відмовлено ухвалою від 19 листопада 2019 року (копія а.с. 27).

Оскільки, згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі № 712/8916/17, який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України, остання вважала, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з ч. 2 ст. 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису ч. 2 ст. 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.

Також, Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 755/10947/17 зазначала, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача КП «Облводоканал» ЗОР лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу КП «Облводоканал» ЗОР слід задовольнити частково, рішення Василівського районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2020 року у цій справі слід скасувати, ухвалити нове судове рішення, позов КП «Облводоканал» ЗОР задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Облводоканал» ЗОР заборгованість за надані послуги з центрального водопостачання та водовідведення за період з 01.09.2012 року по 01.09.2020 року у розмірі 22698,84 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП «Облводоканал» ЗОР заборгованість за надані послуги з центрального водопостачання та водовідведення за період з 11.03.2006 року по 01.09.2020 року у розмірі 18819,80 грн., в іншій частині позовних вимог відмовити.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч.ч.1, 13 ЦПК України в разі часткового задоволення апеляційної скарги та позову позивача у цій справі при вищевикладених обставинах,

- з ОСОБА_1 на користь КП «Облводоканал» ЗОР слід стягнути судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 8408,00 грн. (розрахунок: (розрахунок: судовий збір за подачу позову 1909,90 грн.( а.с. 4-5) +192,10грн. (а.с. 6) + судовий збір за подачу апеляційної скарги 3153,00 грн. (а.с. 94);

- солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП «Облводоканал» ЗОР судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 6971,14 грн. (пропорційно до стягнутої суми заборгованості: розрахунок: судовий збір 8408,00 грн. * 18819,80 грн./ 22698,84 грн.) по 3485,59 грн. з кожного окремо (розрахунок: 6971,14 грн./2).

При цьому, слід обмежити загальну суму стягнутої у цій справі з відповідачів на користь позивача заборгованості сумою 22698,84 грн., судового збору - 8408,00 грн.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 81-82, 89, 141, 367, 369, 141, 371-372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради задовольнити частково.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2020 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради () заборгованість за надані послуги з центрального водопостачання та водовідведення за період з 01.09.2012 року по 01.09.2020 року у розмірі 22698,84 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради () заборгованість за надані послуги з центрального водопостачання та водовідведення за період з 11.03.2006 року по 01.09.2020 року у розмірі 18819,80 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради () судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 8408,00 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради () судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 6971,14 грн. по 3485,59 грн. з кожного окремо.

Обмежити загальну суму стягнутої у цій справі з відповідачів на користь позивача заборгованості сумою 22698,84 грн., судового збору - 8408,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 14.12.2021 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.