УХВАЛА

13 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 127/4177/18

провадження № 61-19352ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши питання про прийняття до розгляду касаційної скарги Вінницької обласної прокуратури на постанову Вінницького обласного суду від 20 жовтня 2021 року в цивільній справі за позовом заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі Вінницької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи, на стороні позивача Луко-Мелешківської сільської ради та третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_6 , про визнання державних актів про право власності на земельні ділянки недійсними та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2021 року Вінницька обласна прокуратура засобами поштового зв`язку надіслала на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Вінницького обласного суду від 20 жовтня 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу, суд дійшов висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху, виходячи з таких підстав.

Касаційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 392 ЦПК України, оскільки скаржником не було належним чином зазначено підстави касаційного оскарження.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Касаційна скарга відповідно до вимог статті 392 ЦПК України містить посилання на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження.

За змістом пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Вищевказана норма передбачає крім іншого обов`язок вказувати норму права, з застосуванням якої скаржник не погоджується на правовий висновок Верховного Суду щодо застосування якої не було на переконання скаржника враховано судом апеляційної інстанції.

Скаржник вищевказаного не виконав, а саме: чітко не зазначив норму права, з застосуванням якої не погоджується, а суд апеляційної інстанції на думку скаржника не врахував правовий висновок Верховного Суду щодо застосування саме цієї норми права у подібних правовідносинах.

Крім того, касаційна скарга містить посилання порушення судом апеляційної інстанції порядку дослідження доказів, натомість відповідної підстави касаційного оскарження, якої мають стосуватися ці посилання, касаційна скарга не містить, а суд не уповноважений на власний розсуд доповнювати підстави касаційного оскарження.

Належне зазначення скаржником підстав для касаційного оскарження є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для подальшого розгляду касаційної скарги.

Скаржником не виконано в повній мірі вимоги законодавства стосовно зазначення підстав касаційного оскарження, в зв`язку з чим касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Суд касаційної інстанції роз`яснює, що скаржнику для усунення даного недоліку, а також з метою недопущення подвійного тлумачення змісту касаційної скарги, необхідно надати до суду уточнену касаційну скаргу, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити підставу(и) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування.

Тобто, заявнику слід чітко зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) для подачі даної касаційної скарги та відповідне обґрунтування (посилання на норму права, з застосуванням якої не погоджується скаржник, правові висновки Верховного Суду, висловлені в подібних правовідносинах тощо) з урахуванням вимог цієї ухвали.

За таких підстав касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та на підставі вимог статей 185, 393 ЦПК України підлягає залишенню без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Вінницької обласної прокуратури на постанову Вінницького обласного суду від 20 жовтня 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали до касаційної скарги застосовуються наслідки, передбачені цивільним процесуальним законодавством.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш