Справа № 156/543/21
Провадження № 2-др/156/7/21
Рядок статзвіту №
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
16 грудня 2021 року смт Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської
в складі:головуючого судді - Федечко М.О.
за участю: секретаря - Салатюк Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Іваничі заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу понесених ним у зв`язку з розглядом цивільної справи за його позовом до ОСОБА_2 , Іваничівської селищної ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування -,
Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 09 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Іваничівської селищної ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 грн. витрат зі сплати судового збору.

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві вказав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи: позивач поніс витрати на оплату судового збору в розмірі 908 грн.; позивач очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн., виходячи з розрахунку 1 год. роботи адвоката становить 1000 грн. та зазначено, що в подальшому позивачем буде подано суду заяву про розподіл судових витрат з обґрунтуванням обсягу наданої професійної правничої допомоги (детальний розрахунок наданих послуг) та розмір понесених витрат.

15 листопада 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн. При цьому, вважає, що з огляду на правову позицію по справі іншого відповідача- Іваничівської селищної ради (фактичне визнання позову) та необхідність її участі в справі лише в силу вимог закону, то просить не покладати витрати на професійну правничу допомогу на неї.

До заяви про відшкодування судових витрат позивачем додано копію договору про надання правової допомоги від 29 червня 2021 року, копію додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 29 червня 2021 року, копію квитанції до прибуткового касового ордера № 12 від 12 листопада 2021 року на суму 20000 грн., копію акту приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання правової допомоги від 10 листопада 2021 року, копію детального опису наданих послуг (виконаних робіт) за Договором про надання правової допомоги від 10 листопада 2021 року, копію ордеру серії ВЛ № 000082077 від 29 червня 2021 року та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 444.

Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 02 грудня 2021 року витребувано у позивача оригінали документів, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу.

13 грудня 2021 року ухвалою суду продовжено ОСОБА_1 встановлений судом процесуальний строк на подання оригіналів документів, які підтверджують понесення витрат за надану професійну правничу допомогу до 15 грудня 2021 року.

14 грудня 2021 року позивачем подано суду оригінали документів, які підтверджують понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ухвали суду від 02 грудня 2021 року судове засідання у справі призначити на 16 грудня 2021 року о 12 год. без виклику сторін.

Від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надійшло заперечення на заяву про компенсацію судових витрат в якому просить, у задоволенні заяви про стягнення із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в сумі 2000 грн. відмовити у зв`язку із недоведеністю підстав, розміру та факту понесення витрат на правничу допомогу.

У зв`язку з розглядом справи без виклику сторін, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення у справі підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У зв`язку із зазначеним, позивач звернувся до суду в порядку п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України з відповідною заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про стягнення з відповідача ОСОБА_2 судових витрат на правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

З роз`яснень які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» в п. 20 зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК ( 1618-15 ); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу , пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно договору про надання правової допомоги від 29 червня 2021 року укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Шестернін В.Д., предметом договору (п. 1 договору) є представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції та суді апеляційної інстанції у справі за позовом клієнта про визнання права власності на земельні ділянки (кадастровий номер: :00:012:0123 та :00:012:0124); надання інших видів правової допомоги, яка є розумно необхідною для виконання доручення клієнта, в тому числі (але не виключно), надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань; складення заяв , скарг, процесуальних та інших документів правового характеру спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта. Плата за договором передбачена п. 3 так, за надання правової допомоги передбаченої п. 1.1 даного договору, клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар (винагороду) в розмірі, у строк та порядку, визначених в додатковій угоді до даного договору.

Пунктом 2 Додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 29 червня 2021 року передбачено, що розмір гонорару визначається виходячи з витраченого адвокатом часу. Порядок обчислення гонорару - погодинна оплата, одна година роботи адвоката становить 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В зв`язку з тим, що розмір останнього є динамічною величиною, сторони домовилися про те, що одна година роботи адвоката становить 1000 грн. При цьому, участь адвоката в судовому засіданні становить не менше 1500 грн. не залежно від його виду (підготовче, судове), тривалості та витраченого адвокатом часу. У випадку, якщо в судовому засіданні судом оголошувалася перерва (або розгляд справи відкладався) на інший календарний день, то для цілей розрахунку вважається, що має місце окреме (нове) судове засідання. Відповідно до п. 3 вказаної угоди, орієнтовний розмір гонорару адвоката становить 15000 грн. Остаточний розмір гонорару визначається сторонами в акті приймання-передачі наданих послуг. Пункт 5 передбачає, що оплата гонорару повинна бути проведена клієнтом в такому порядку та строки: 100 % остаточного гонорару повинні бути сплачені клієнтом протягом 2 (двох) календарних днів з дня підписання сторонами акта приймання - передачі наданих послуг.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання правової допомоги від 29 червня 2021 року - 10 листопада 2021 року, адвокат надав, а клієнт прийняв послуги професійної правничої допомоги згідно п. 1.1 договору про надання правової допомоги від 29 червня 2021 року, загальна вартість послуг складає 20000 грн.

На підтвердження наданих адвокатом послуг додано детальний опис наданих послуг (виконаних робіт) за договором про надання правової допомоги від 29 червня 2021 року - 10 листопада 2021 року, а на понесення правничих витрат додано квитанцію до прибуткового касового ордера № 12 від 12 листопада 2021 року.

Так, згідно детального опису наданих послуг адвокатом, останнім позивачу надано наступні послуги: вивчення та аналіз документів ОСОБА_1 щодо визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, вартість послуги 1000 грн.; аналіз чинного законодавства положення якого підлягають застосуванню до спірних правовідносин, вартість послуги 1000 грн.; аналіз судової практики вирішення аналогічних спорів, вартість послуги 2000 грн.; узгодження правової позиції з клієнтом, вартість послуги 500 грн.; складання та оформлення позовної заяви, вартість послуги 5000 грн.; формування позовних матеріалів, систематизація, групування доказів, роздруківка позовних матеріалів, організація здачі позовних матеріалів в суд, вартість послуги 1000 грн.; участь в судовому засіданні в суді першої інстанції (п`ять судових засідань), вартість послуг 7500 грн. (кожне засідання 1500 грн.); ознайомлення, вивчення та аналіз відзиву на позов , вартість послуги 1000 грн.; надання консультацій клієнту з питань відкриття провадження у справі, порядку і строків судового розгляду, порядку оскарження рішень суду та ухвал з процесуальних питань; складання інших процесуальних документів, вартість послуги 1000 грн.

Зазначені документи є належними доказами, які підтверджують наявність договірних відносин між адвокатом та позивачем, факт надання юридичних послуг.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Оскільки цивільне, господарське та адміністративне судочинство об`єднані основоположним принципом, що полягає у забезпеченні відшкодування витрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення, враховуючи те, що процесуальні вимоги до доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу є тотожними для всіх видів судочинства, отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Судом встановлено, що адвокатом Шестернін В.Д. дійсно підготовлено позовну заяву та в ході розгляду справи подано клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача. Представник позивача брав участь в усіх судових засіданнях, в режимі відеоконференції, більшість з яких була підготовчими і їх тривалість була не більшою двох годин. Також суд звертає увагу, що і представником позивача ОСОБА_4 у справі вчинялися процесуальні дії, зокрема, ознайомлення з матеріалами справи 27 серпня 2021 року (а.с.96), підготовлення клопотання про приєднання письмового доказу 16 вересня 2021 року (а.с.107).

Щодо розміру компенсації судових витрат на правничу допомогу судом береться до уваги наступне.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Судом при вирішенні заяви про компенсацію витрат на правничу допомогу враховано складність даної справи, обсяг робіт проведених адвокатом, критерії розумності їхнього розміру. Також враховано, що за участю представника позивача Шестерніна В.Д. проводились судові засідання лише в режимі відеоконференції, більшість судових засідань були підготовчими, а в справі було проведено лише два судові засідання 13 жовтня 2021 року та 09 листопада 2021 року при якому було ухвалене судове рішення. Судом також береться до уваги, що відзив на позов у зв`язку з неознайомленням з ним представником позивача був оголошений головуючим в підготовчому судовому засіданні, відповідь на відзив не надходила. Суд також враховує, що надані послуги такі як аналіз чинного законодавства та аналіз судової практики на думку суду могли охоплюватися однією правовою послугою. Разом з тим, позивач по вказаній справі мав двох представників, що стверджується ордером серії ВЛ № 000082077 від 29 червня 2021 року виданого адвокатом Шестерніним В.Д. (а.с.87 зворот) та ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АС № 1024529 від 27 серпня 2021 року виданого адвокатом Білецькою Я.В. (а.с.98). Матеріалами справи стверджується, що процесуальні дії у справі здійснювалися іншим представником адвокатом Білецькою І.М.

У заяві про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу позивач просить не покладати витрат на другого відповідача Іваничівську селищну раду, зважаючи на її позицію - фактичне визнання позову та необхідність участі в справі лише в силу вимог закону.

Зважаючи на вище викладену позицію позивача та враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України судові витрати на професійну правничу допомогу розподіляються судом на двох відповідачів відповідно по 10000 грн. з кожного. Однак зважаючи, що позивач не ставить питання про їх компенсацію з відповідача Іваничівської селищної ради, то суд відповідно не проводить стягнення з останньої.

Враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат і стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн., що відповідає критерію реальності наданих адвокатами послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, кількості підготовчих та судових засідань, необхідних процесуальних дій сторони, часу витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

За таких обставин, до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, оскільки саме такий розмір судових витрат на думку суду відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 270, 352, 354 ЦПК України, суд,

постановив:

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі № 156/543/21 яким стягнути із ОСОБА_2 , мешканця АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , 6000 (шість тисяч) грн. судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.О. Федечко