Номер провадження 22-ц/804/2734/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 року

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого судді Мірути О.А.

суддів Тимченко О.О., Хейло Я.В.

за участю секретаря судового засідання - Гладуха О.О.,

розглянувши в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 06 серпня 2021 року по цивільній справі № 234/21236/19 за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про захист прав споживачів, (суддя Заборський В.О.),

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У грудні 2019 року позивач ОСОБА_3 , звернулась до суду з позовом про стягнення з АТ «Місто Банк» на її користь суми банківського вкладу у розмірі 36 450 грн., в обґрунтування якого послалася на те, що 04.06.2018 року між нею та відповідачем був укладений договір банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в національній валюті без права поновлення з виплатою відсотків щомісячно без права дострокового повернення №GВ КМ/0612/UАН, згідно п.1.1 якого вона передала, а Банк прийняв грошові кошти (вклад) у сумі 36450,00 грн, із строком зберігання вкладу з 04.06.2018 року до 09.12.2019 року з відсотковою ставкою - 16,3% річних.

На виконання умов Договору 04.06.2018 року позивачем зроблено вклад у сумі 36450,00 грн., про що свідчить квитанція №CASH 31946.

30.09.2019 року, позивач звернулася до відповідача із заявою про розірвання договору та вимогою повернути суму депозитного вкладу, а 14.11.2019 року у приміщенні Краматорського відділення «Місто Банк» отримала письмову відмову у повернені депозиту, яка мотивована тим, що між нею та відповідачем спірний договір не укладався, так як договір був підписаний неуповноваженою особою, а відносини сторін за договорами, укладеними за відсутністю належних повноважень чи неуповноваженими особами підлягають розгляду в судовому порядку.

Позивач зазначила, що дійсно договір був підписаний її батьком - ОСОБА_2 на її користь, вона схвалила укладений шляхом внесення на депозит коштів в сумі 36450,00 грн., з свого боку відповідачем також був схвалений укладений договір, про що свідчать підпис уповноваженої особи відповідача та його печатка на договорі.

09.12.2019 року дія договору банківського вкладу (депозиту) закінчилася, позивач звернулася до відповідача у телефонному режимі та просила повернути їй суму вкладу, але їй було відмовлено та роз`яснено, що кошти будуть повернені тільки за рішенням суду.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 06 серпня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ПАТ «Місто Банк», третя особа ОСОБА_2 про захист прав споживачів та стягнення коштів за договором банківського вкладу, задоволено повністю: стягнуто з ПАТ «Місто Банк» на користь ОСОБА_3 суму вкладу у розмірі 36 450,00 грн. Стягнуто з ПАТ «Місто Банк» в доход держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

Судове рішення мотивоване тим, що споживач не повинен нести втрати та зазнавати якісь незручності через вади та недоліки в оформленні документів, допущені працівниками банку, оскільки саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, ідентифікувати та верифікувати клієнтів - власників рахунків, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій в силу пункту 174 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України 01 червня 2011 року №174, а тому оскільки відповідальним працівником Банку не було перевірено повноваження ОСОБА_2 на укладення договору банківського вкладу, підписано даний договір та прийнято від ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 36 450,00 грн. Враховуючи викладене, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову у повному обсязі.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

ПАТ «Місто Банк» не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована наступним.

Відповідач наголошує, що ПАТ «Місто Банк» не було відомо про признаначення розгляду справи на 08.08.2021 року, оскільки жодної судової повістки не отримував, а про винесення рішення дізнався тільки 07.09.2021 року, що є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Рішення суду першої інстанції оскаржується з мотивів неправильного та неповного встановлення судом обставин, які мають знчення для справи, неправильного та неповного дослідження доказів та їх оцінки, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального прави.

Вважає, що оскільки позивачка спірний договір № GB_KM/0612/UAH від 04 червня 2018 року не підписувала, в день укладання договору в банку була відсутня, квитанцію № CASH_31946 від 04 червня 2018 року до договору № GB_KM/0612/UAH про внесення коштів в касу банку не підписувала та коштів не вносила, що підставерджує сама ОСОБА_3 та зазначає, що договір підписав її батько.

На думку апелянта, законодавство України та не дає її батьку право підписувати договір банківського вкладу та квитанцію про внесення коштів на депозитний рахунок для укладення договору банківського вкладу, це є діянням, яке грубо порушує вимоги закону та нормативно-правових актів НБУ та діянням, яке містить ознаки шахрайства, що передбачено кримінальним законом України.

Викладене свідчить, що договір № GB_KM/0612/UAH від 04 червня 2018 року не відповідає вимогам закону і нормативно-правових актів Національного банку України про порядок укладання сторонами договору банківського вкладу (депозиту) в письмовій формі. Оскільки спірний правочин був підписаний з порушенням закону, а саме містить підроблений підпис невідомої особи, вбачається порушення вимог статей 203, 207, 1058, 1059, 1958 ЦК України.

Крім того, посилаючись на положення статей 215, 640, 1058, 1059 ЦК України, зазначає, що у спірних правовідносинах майно, а саме грошей, передання яких відповідно до законодавства необхідно для вчинення правочину банківського депозиту, передано не було.

Викладене свідчить, що договір банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в національні валюті № GB_KM/0612/UAH від 04 червня 2018 року у формі, встановленій законом, укладений не був, грошові кошти у вклад АТ «Місто Банк», передача яких відповідно до законодавства потрібна для вчинення правочину, в касу АТ «Місто Банк» внесені не були, а договір банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в національній валюті № GB_KM/0612/UAH від 04 червня 2018 року не є укладеним.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

09 листопада 2021 року на електрону адресу Донецького апеляційного суду від представника позивача та третьої особи - ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу ПАТ «Місто Банк», в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

В обґрунтування відзиву зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Рішенням Краматорського міського суду від 30 листопада 2020 року по справі між тими же сторонами та з тих же підстав були задоволенні у повному обсязі.

Тобто відповідач не оскаржив висновки суду та обставини, які були викладенні в рішенні від 30 листопада 2020 року, а тому відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються про розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У судове засідання апеляційного суду сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

04.06.2018 року між вкладником ОСОБА_3 та ПАТ «Місто Банк», в особі начальника Краматорського відділення AT «Місто Банк» Красніковою Ю.С., укладено Договір банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в національній валюті без права поповнення з виплатою відсотків в кінці строку без права дострокового повернення № GВ_КМ/0612/UАН, за умовами якого ОСОБА_3 передала Банку 36450,00 грн. на зберігання строком з 04.06.2018 року по 09.12.2019 року з відсотковою ставкою - 16,3% річних.

В договорі зазначені паспортні дані ОСОБА_3 , він скріплений підписами начальника Краматорського відділення АТ «Місто Банк» Краснікової Ю.С., яка діяла від імені Банку на підставі Довіреності № 22 від 01 лютого 2018 року і вкладника ОСОБА_3 , та на ньому міститься відбиток печатки Краматорського відділення Публічного акціонерного товариства «Місто Банк».

У квитанції № CASH_31946 відображена інформація про здійснення касової операції 04.06.2018 року по внесенню ОСОБА_3 готівки у сумі 36 450,00 грн. на депозитний рахунок № НОМЕР_1 згідно договору № GВ_КМ/0612/UАН від 04.06.2018 року ( ОСОБА_3 ), квитанція скріплена підписом касира та бухгалтера Банку, а також містить відтиск штампу Банку із зазначенням реквізитів останнього.

30.09.2020 року позивачка звернулась до Краматорського відділення АТ «Місто Банк» із заявою про дострокове розірвання дії договору та повернення депозитного вкладу.

Листом від 30.10.2020 року № 1398 банк повідомив позивачці, що договір нею не укладався і нею особисто не підписувався, та був підписаний іншою особою. Відносини сторін за договорами, укладеними за відсутністю належних повноважень чи неуповноваженими особами, підлягають розгляду в судовому порядку.

З відзиву на позов представника банку вбачається, що Банк звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення діянь, що містить ознаки кримінальних правопорушень, колишнім начальником Краматорського відділення ПАТ «Місто Банк» Красніковою Ю.С..

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ПАТ «Місто Банк» задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що споживач не повинен нести втрати та зазнавати якісь незручності через вади та недоліки в оформленні документів, допущені працівниками банку, оскільки саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, ідентифікувати та верифікувати клієнтів - власників рахунків, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій в силу пункту 174 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України 01 червня 2011 року №174, а тому оскільки відповідальним працівником Банку не було перевірено повноваження ОСОБА_2 на укладення договору банківського вкладу, підписано даний договір та прийнято від ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 36 450, 00 грн. Враховуючи викладене, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову у повному обсязі.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним, оскільки ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката та іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно пункту 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року №516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до пункту 2.9 глави 2 розділу ІV Інструкції про ведення касових операцій в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України 01 червня 2011 року №174, яка діяла на час укладення Договору, банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Пункт 10.1 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003р № 492, передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунка кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно до пункту 2.1 та пункту 2.3 глави 2 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 №492 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) банкам забороняється відкривати та вести анонімні (номерні) рахунки. Банки зобов`язані на підставі офіційних документів або засвідчених в установленому законодавством України порядку їх копій ідентифікувати та верифікувати клієнтів - власників рахунків/представників власників рахунків/осіб, які відкривають рахунки на користь третіх осіб у порядку, установленому законодавством України з питань запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та нормативно-правовим актом Національного банку з питань фінансового моніторингу. Рахунок клієнту відкривається лише після його ідентифікації та верифікації банком. Банк під час ідентифікації та верифікації клієнта встановлює ідентифікаційні дані про цього клієнта, передбачені статтею 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

Як вбачається з договору банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в національній валюті з правом поповнення з виплатою відсотків в кінці строку без права дострокового повернення № GB_KM/0612/UAH від 04 червня 2018 року, між вкладником ОСОБА_3 та ПАТ «Місто Банк» в особі начальника Краматорського відділення AT «Місто Банк» Красніковою Ю.С. укладено Договір банківського вкладу (депозиту) в національній валюті без права поповнення з виплатою відсотків в кінці строку без права дострокового повернення, за умовами якого ОСОБА_3 передала Банку 36450,00 грн. на зберігання строком з 04 червня 2018 року по 09 грудня 2019 року під 16,3 % річних.

Договір містить паспортні дані ОСОБА_3 , скріплений підписами Краснікової Юлії Сергіївни , яка діяла від імені Банку на підставі Довіреності № 22 від 01 лютого 2018 року і вкладника ОСОБА_3 , а також скріплений відтиском печатки Краматорського відділення Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» (а.с.9-10).

У квитанції № CASH_31946 від 04 червня 2018 року відображена інформація про здійснення касової операції 04 червня 2018 року по внесенню ОСОБА_3 готівки у сумі36450,00 грн. на депозитний рахунок № НОМЕР_1 згідно договору № GВ_КМ/0612/UАН від 04.06.2018 ( ОСОБА_3 ), квитанція скріплена підписом касира та бухгалтера Банку, а також містить відтиск штампу Банку із зазначенням реквізитів останнього (а.с.11).

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц суди мають у порядку, передбаченому процесуальним законом, перевіряти доводи сторін і досліджувати докази стосовно додержання письмової форми договорів банківського вкладу, враховуючи, що недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства й умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору. Отже, беручи до уваги зазначений висновок й обставини, встановлені судами у справі № 463/5896/14-ц, Велика Палата Верховного Суду вважає, що, укладаючи договір банківського вкладу, сторони дотримали його письмової форми. Відкриття відповідних рахунків та облік на них коштів у національній та іноземній валютах, залучених згідно з чинним законодавством від юридичних і фізичних осіб на підставі укладених у письмовій формі договорів банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку. Необлікування банком таких коштів не можна вважати недодержанням сторонами відповідного договору банківського вкладу (депозиту) його письмової форми. Окрім того, за змістом частини першої статті 1058 ЦК України договір банківського вкладу є реальним договором, тобто вважається укладеним у разі прийняття банком від вкладника або від третьої особи на користь вкладника грошової суми. Такі дії вкладника чи третьої особи в його інтересах є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким у вкладника з`являється право вимагати від банку повернення суми вкладу та виплати відсотків на неї, а у банку - відповідні обов`язки. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено переданням коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) та банку (боржника) (див. також висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 6 квітня 2016 року у справі № 6-352цс16). Велика Палата Верховного Суду вважає, що апеляційний суд правильно вказав, що наведений висновок Верховного Суду України не суперечить його висновкам у справах № 6-17цс12 і № 6-118цс14, які Верховний Суд України у справі № 6-352цс16 врахував, формуючи підхід до застосування норм матеріального права у правовідносинах, що виникли у вкладника з банком внаслідок викрадення/привласнення працівниками останнього коштів під час виконання ними їх службових обов`язків. (1.2) Щодо способу захисту прав позивача За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. З огляду на вказане апеляційний суд у резолютивній частині його рішення дійшов правильного висновку про необхідність відмовити у задоволенні вимоги про визнання договору банківського вкладу нікчемним. Висновки щодо застосування норм права Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту (частина перша статті 1059 ЦК України). У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним (частина друга цієї статті). Оскільки саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій, недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства та/чи умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору. Відкриття відповідних рахунків та облік на них коштів у національній та іноземній валютах, залучених згідно з чинним законодавством від юридичних і фізичних осіб на підставі укладених у письмовій формі договорів банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку. Необлікування банком таких коштів не можна вважати недодержанням сторонами відповідного договору банківського вкладу (депозиту) його письмової форми.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту.

Висновок суду першої інстанції щодо дотримання письмової форми договору банківського вкладу між сторонами є обґрунтованим, повністю узгоджується з висновками викладеними у вищезазначеній Постанові Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах та є обов`язковим для застосування судами.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду, погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що саме уповноважений працівник банку, який був зобов`язаний дотримуватися вимог діючого законодавства при укладанні договору, не перевірив повноваження ОСОБА_2 (батько позивача) на укладення даного договору, підписав даний договір та прийняв від ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 36 450,00 грн. на виконання договору банківського вкладу. Отже, ці обставини ніяким чином не можуть впливати на права позивача на повернення належним йому за таким договором коштів.

30 вересня 2019 року позивачка звернулась до Краматорського відділення АТ «Місто банк» з заявою про дострокове розірвання договору банківського вкладу та повернення суму вкладу (а.с.12).

Відповідно до частини 2 статті 1060 ЦК України та пункту 3.3. Постанови НБУ № 516, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Листом від 13 грудня 2019 року № 717 БТ банк повідомив позивачку про те, що відносини сторін за договорами, укладеними за відсутністю належних повноважень чи неуповноваженими особами, підлягають розгляду в судовому порядку (а.с.13).

За змістом частини 1 статті 1058 ЦК України договір банківського вкладу є реальним договором, тобто вважається укладеним у разі прийняття банком від вкладника або від третьої особи на користь вкладника грошової суми. Такі дії вкладника чи третьої особи в його інтересах є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким у вкладника з`являється право вимагати від банку повернення суми вкладу та виплати відсотків на неї, а у банку - відповідні обов`язки. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено переданням коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) та банку (боржника).

Отже, встановивши, що сторонами дотримано письмову форму договору банківського вкладу, наявні документи на підтвердження укладення договору № GB_KM/0612/UAH від 04 червня 2018 року та квитанція № CASH_31946 від 04.06.2018 року про внесення ОСОБА_3 вкладу у розмірі 36 450, 00 грн. на депозитний рахунок № НОМЕР_1 згідно договору № GB_KM/0612/UAH від 04.06.2018 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги щодо недотримання у даному випадку вимог закону щодо письмової форми договору банківського вкладу є не обґрунтованими та зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права, оскільки суперечать вимогам закону та правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду викладених в постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц.

Доводи апеляційної скарги , що кошти за договором з ОСОБА_3 не були належним чином обліковані Банком, внаслідок неправомірних дій його працівників та Банк звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення діянь, що містять ознаки кримінальних правопорушень колишнім начальником Краматорського відділення АТ «Місто Банк» щодо незаконних дій, пов`язаних із укладанням депозитних договорів, в тому числі і спірного депозитного договору з позивачем, правових висновків суду не спростовують, оскільки договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника з`являється право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку - відповідний обов`язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника), а тому з моменту передачі грошових коштів уповноваженій особі банку саме банк є їх власником, а тому саме банку спричинена шкода вищезазначеним злочином. Наявність кримінального провадження у даному випадку не може впливати на права вкладника щодо повернення належних йому коштів.

Інші доводи апеляційної скарги, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права через неповідомлення відповідача про судове засідання, яке відбулося 06.08.2021 року, оскільки факт повідомлення відповідача про судове засідання повісткою - повідомленням на 06.08.2021 року, у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення про вкладання за договором до абонентської скриньки відповідача ПАТ «Місто Банк» ( а.с. 64), що вважається належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи в суді.

Крім того, відповідачу було відомо, про розгляд справи за позовом ОСОБА_3 в Краматорському міському суді Донецької області, 03.02.2020 року представником відповідача було направлено відзив на позовну заяву ОСОБА_3 , з додатками (а.с.36-41), що також свідчить про відсутність порушення процесуальних прав відповідача по справі.

Отже, судом апеляційної інстанції не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення або призвели до неправильного вирішення справи, а тому підстави для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст.7, 19, 369, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 06 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.А. Мірута

Судді: О.О. Тимченко

Я.В. Хейло