КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2021 року у складі судді Пономаренко Н.В.,

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "Ковальська-Житлосервіс" (далі - ТОВ «Ковальська-Житлосервіс») звернулося у суд із позовом, у якому з урахуванням уточненої позовної заяви та заяви про зменшення позовних вимог просив суд стягнути із ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості у загальному розмірі 5 361 грн 18 коп., з них: заборгованість за надані послуги: 4 649 грн 14 коп.; 3 % річних від простроченої суми: 283 грн 80 коп.; індекс інфляції: 428 грн 24 коп та судовий збір у розмірі 2102 грн.

Позов обґрунтовано тим, що ТОВ "Ковальська-Житлосервіс" є юридичною особою, предметом діяльності якої відповідно до Статуту є надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинків та іншим юридичним та фізичним особам, експлуатація та обслуговування житлового фонду, внутрішньобудинкових інженерних мереж, систем та обладнання об`єктів соціального побутового призначення, в т. ч. технічне обслуговування, реконструкція, капітальний і поточний ремонти та ін. ТОВ "Ковальська-Житлосервіс" обслуговує багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини на баланс від 26.04.2013 року.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу кварти від 24.03.2014 року та є споживачем житлово-комунальних послуг, які постачає позивач.

Проте, відповідач в повному обсязі не оплачує надані позивачем послуги, внаслідок чого у останньої утворилась заборгованість за послуги (з утримання служби адміністраторів, забезпечення контрольно-пропускного режиму/охорони) за період з червня 2018 року по вересень 2020 року, яка складає 4 649 грн 14 коп.

За вказаних обставин, а також зв`язку з виникненням у відповідача заборгованості за договорами, яку він в добровільному порядку не сплачує, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2021 року в задоволенні позову ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» відмовлено. Повний текст рішення складено 19.07.2021 року. Вирішено питання витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», за її змістом, не погоджується з рішенням про відмову у стягненні заборгованості з урахуванням уточненої заяви та просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, а також скасувати рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначено, що відповідно до до п. 1.1 укладеного 02 жовтня 2013 року між Відповідачем та Позивачем про падання послуг, предметом якого є забезпечення падання послуг з утримання служби адміністраторів, забезпечення силами сторонніх організацій шляхом укладення відповідного договору контрольно-пропускного режиму на прибудинкову територію будинку. На момент укладення договору вартість послуг становила 1,70 грн. за 1 кв. м. загальної плоті квартири. Умовами договору передбачено, що у випадку збільшення витрат на послуги з утримання служби адміністраторів та забезпечення контрольно-пропускного режиму на прибудинкову територію, виконавець мас право збільшити розмір щомісячної плати.

Вказано, що в подальшому та без підписання додаткової угоди між сторонами спору на підставі п. 3.2.3 сума договору була збільшена до 2,62 грн. за 1 кв. м. загальної площі квартири. Дану суму відповідач сплачував без підписання додаткової угоди, що відображено н розрахунку заборгованості: загальна площа квартири Відповідача: 123,30 кв.м.*2,62 грн = 323,05 грн. Таким чином, умовами договору не передбачено, що збільшення виконавцем плати потребує обов`язкового узгодження зі споживачем послуг.

Також вказано, що у оскаржуваному рішенні суд посилається на те, що стороною позивача не були надані докази па підтвердження погодження сторонами змін тарифу, тому відсутні підстави для стягнення із відповідача па користь позивача заборгованості за послуги адміністраторів/охорони в сумі 4 649 грн 14 коп., проте позивачем до суду було подано клопотання, яке містило інформацію про інформування власників квартир про підвищення оплати за договором про надання послуг, відповідно до п. 3.2.3 Договору, a саме об`яви та акти про розміщення таких об`яв. Однак, протокольною ухвалою від 11 лютого 2021 р. суд необґрунтовано відмовив в задоволенні даного клопотання позивача про долучення вищезазначених доказів до матеріалів справи, незважаючи на обґрунтування та доводи позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Нікітченко В.В. в інтересах ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Вказано, що відповідач належним чином виконує умови договору та сплачує за надані послуги у строк, а послуги з охорони не є предметом регулювання укладеного договору. А тому немає жодних підстав для стягнення з нього таких витрат.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За положенням ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як убачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг від 02.10.2013 року предметом якого відповідно до п. 1 є: забезпечення надання послуг з утримання служби адміністраторів та забезпечення силами сторонніх організацій шляхом укладення відповідного договору, контрольно-пропускного режиму на прибудинкову територію за адресою: АДРЕСА_1 де знаходиться квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 122 кв.м., а споживачем - своєчасної оплати цих послуг у строки та на умовах, передбачених договором. Згідно п. 1.3 якого розмір щомісячної плати за надані послуги визначається за домовленістю сторін і на дату укладання цього договору становить 1, 70 грн. за 1 кв. м загальної площі квартири (а. с. 25).

Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем за послуги (з утримання служби адміністраторів, забезпечення контрольно-пропускного режиму/охорони) за період з червня 2018 року по вересень 2020 року - складає 4 649 грн 14 коп. (а.с. 78).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог районний суд виходив з того, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує, що свідчить про наявне у відповідача зобов`язання, нести витрати на утримання належного йому майна, чого він не робить.

Згідно до вимог ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим, згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 151, 162 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869. визначено розмір та порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Пунктом 25 цього Порядку встановлено, що вартість інших послуг (утримання служб консьєржів, вбудованих паркінгів, установлення і утримання пристроїв замково-переговорного зв`язку тощо) сплачується понад розмір плати за послуги на підставі договорів, укладених між власниками житлових будинків (гуртожитків), власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку), власниками нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) та відповідними надавачами послуг.

Відтак, правовідносини між власником квартири з приводу надання послуг охорони, утримання служби адміністраторів і особою, яка надає такі послуги, виникають на підставі укладеного між ними договору.

У даних правовідносинах з наявних у розпорядженні суду письмових доказів убачається наступне.

Правовідносини сторін щодо сплати послуг з утримання служби адміністраторів та забезпечення контрольно-пропускного режиму на прибудинкову територію урегульовано Договором про надання послуг від 02 жовтня 2013 року (а.с. 26-26).

Відповідно до п. 3.2.3. указаного Договору виконавець має право збільшити розмір щомісячної плати у випадку збільшення витрат на послуги з утримання служби адміністраторів та забезпечення контрольно-пропускного режиму на прибудинкову територію (а.с. 25).

Отже умовами договору не передбачено, що збільшення виконавцем плати потребує обов`язкового узгодження зі споживачем послуг.

Закріплене у п. 3.1.3 Договору право споживача на внесення за погодженням з виконавцем у договір змін, що впливають на розмір плати за послуги, жодним чином не обмежує закріплене у п. 3.2.3. указаного Договору право виконавця в односторонньому порядку збільшити розмір щомісячної плати у випадку збільшення витрат на послуги з утримання служби адміністраторів та забезпечення контрольно-пропускного режиму на прибудинкову територію.

У матеріалах справи наявний договір від 02 жовтня 2021 про надання послуг, зазначений договір відповідачем не оспорювався, а тому підлягає до виконання.

Зокрема, п. 4.2.2договору передбачено, що виконавець зобов`язаний доводити до відома споживача про зміни витрат на послуги з утримання служби адміністраторів та забезпечення контрольно-пропускного режиму на прибудинкову територію шляхом розміщення інформації на дошці оголошень (а.с.25).

Між тим, зазначена обставина залишилася поза увагою суду.

Окрім цього, колегія суддів вважає належно не мотивованими висновки районного суду про відмову у задоволенні клопотання представника позивача про доручення до справи доказів, які мають істотне значення по справі. Так, згідно долучених до апеляційної скарги актів стосовно інформування мешканців житлових будинків АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 щодо підвищення тарифу на послуги з утримання служби адміністраторів та забезпечення контрольно-пропускного режиму на прибудинковій території, а також об`яв щодо збільшення плати за надані послуги, убачається, що мешканці будинку АДРЕСА_2 , тобто будинку, де мешкає відповідач, періодично інформувалися про підвищення тарифу на послуги з утримання служби адміністраторів та забезпечення контрольно-пропускного режиму на прибудинковій території шляхом розміщення на інформаційному стенді в під`їзді будинку 03.08.2015 року, 03.05.2018 року та 12.08.2019 року (а.с.186-191).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні заборгованості за послуги з утримання служби адміністраторів, забезпечення контрольно-пропускного режиму/охорони, оскільки споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користується ними, між сторонами укладений договір про надання послуг, який не був судом визнаний недійсним.

Щодо позовної вимоги про стягнення інфляційних втрати та 3 % річних від суми заборгованості, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрати та 3 % річних від суми заборгованості, оскільки відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання з оплати за надані послуги з утримання служби адміністраторів, забезпечення контрольно-пропускного режиму/охорони, внаслідок чого у нього виникла заборгованість.

Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано та не доведено належне виконання своїх зобов`язань щодо внесення плати за надані житлово-комунальні послуги.

Не звернув районний суд увагу й на ту обставину, що ОСОБА_1 без підписання додаткової угоди проводилася оплата за надані послуги в розмірі 2,62 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири, що становило 323 грн 05 коп., а не 1,70 грн., як передбачено договором (а.с.30).

Зазначені обставини свідчать про те, що майнове право позивача було порушено відповідачем, а тому районний суд дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як постановлене з неповним з`ясуванням дійсних обставин справи, порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, а по справі слід ухвалити нове судове рішення про задоволення позову з урахуванням заяви про зміни до позову.

Отже, з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Ковальська-Житлосервіс" слід стягнути заборгованість у загальному розмірі 5 361 грн 18 коп., яка складається з: заборгованості за надані послуги, в сумі 4 649 грн 14 коп.; 3 % річних від простроченої суми - 283 грн 80 коп. та 428 грн 24 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як убачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір розмірі 2102 грн (за подання позовної заяви) та 3153 грн (за подання апеляційної скарги на рішення суду), що у сукупному розмірі складає 5255 грн.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в сумі 5255 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2021 року скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов товариства з обмеженою відповідальністю "Ковальська-Житлосервіс" задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце знаходження: АДРЕСА_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Ковальська-Житлосервіс" (; місце знаходження: 02072, м. Київ, вул. Єлизавети Чавдар, буд. 3; реквізити: IBAN НОМЕР_2 в АТ КБ "ПРИВАТБАНК") заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 5 361 грн 18 коп. до яких входить 4 649 грн 14 коп. заборгованості за надані послуги, 283 грн 80 коп. -з % річних від простроченої суми та 428 грн 24 коп. - інфляційних втрат.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце знаходження: АДРЕСА_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Ковальська-Житлосервіс" (; місце знаходження: 02072, м. Київ, вул. Єлизавети Чавдар, буд. 3; реквізити: IBAN НОМЕР_2 в АТ КБ "ПРИВАТБАНК") витрати по сплаті судового збору у розмірі 5255 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: