УХВАЛА

13 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 177/1912/19

провадження № 61-19747ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши питання про прийняття до розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_2 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визначена частки в спільному сумісному майні подружжя,

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2021 року представник ОСОБА_2 , діюча в інтересах ОСОБА_1 ,засобами поштового зв`язку надіслала на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу, суд дійшов висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху, виходячи з таких підстав.

Касаційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 392 ЦПК України, оскільки скаржником не було належним чином зазначено підстави касаційного оскарження.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Касаційна скарга містить посилання на пункт 2 частини другої статті 392 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження.

Відповідно до пункту другого 2 частини другої статті 392 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Диспозиція вищевказаної норми передбачає обов`язок скаржника вказувати норму права, з застосуванням якої скаржник не погоджується, та просить відступити від правового висновку Верховного Суду щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах, а також нормативно-правове обґрунтування доцільності такого відступлення.

Вищевказаного скаржником не було виконано, в зв`язку з чим не виконано у повному обсязі вимоги процесуального законодавства стосовно належного зазначення та обґрунтування підстав касаційного оскарження. Крім того, скаржником також зазначалися інші процесуальні порушення, які на його переконання були допущені судом апеляційної інстанції під час розгляду справи, натомість підставу касаційного оскарження, якої стосуються ці доводи, скаржник не зазначає.

Належне зазначення скаржником підстав для касаційного оскарження є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для подальшого розгляду касаційної скарги.

Скаржником не виконано в повній мірі вимоги законодавства стосовно зазначення підстав касаційного оскарження, в зв`язку з чим касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Суд касаційної інстанції роз`яснює, що скаржнику для усунення даного недоліку, а також з метою недопущення подвійного тлумачення змісту касаційної скарги, необхідно надати до суду уточнену касаційну скаргу, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити підставу(и) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування.

Тобто, заявнику слід чітко зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) для подачі даної касаційної скарги та відповідне обґрунтування (посилання на норму права, з застосуванням якої не погоджується скаржник, правові висновки Верховного Суду, висловлені в подібних правовідносинах тощо) з урахуванням вимог цієї ухвали.

Крім того, за подання касаційної скарги не сплачений судовий збір.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

За правилами частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За правилами статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду підлягає сплаті судовий збір у розмірі 200% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, скарги.

Так з позовом ОСОБА_3 звернувся до суду в 2019 році заявив дві позовні вимоги немайнового характеру.

Відповідно до вимог статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на день звернення з позовом, за подання позовної заяви немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01 січня 2019 року була встановлений у розмірі 1921,00 грн.

Таким чином, відповідно до вимог частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір»за кожну позовну вимогу немайнового характеру підлягав сплаті судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Таким чином, за умови оскарження судового рішення у повному обсязі, за подання касаційної скарги підлягає сплаті судовий збір у розмірі 3073,60 грн (768,40х2х200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд,055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду оригінал документу, що підтверджує його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону

За таких підстав касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та на підставі вимог статей 185, 393 ЦПК України підлягає залишенню без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_2 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 вересня 2021 рокузалишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали до касаційної скарги застосовуються наслідки, передбачені цивільним процесуальним законодавством.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш