ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9508/21 Справа № 208/3991/21 Суддя у 1-й інстанції - Івченко Т. П. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 серпня 2021 року по справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу по цивільній справі №208/3991/21, виданого 09 червня 2021 Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із повторною заявою про скасування судового наказу по цивільній справі №208/3991/21, виданого 09 червня 2021 Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з неї на користь АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» заборгованості за послуги теплопостачання та абонентське обслуговування за період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року в розмірі 25 745,64 грн. та 196 грн., а також судового збору в розмірі 227 грн.

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 серпня 2021 року заяву ОСОБА_1 повернуто без розгляду.

Не погодившись з такою ухвалою, заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила вищевказану ухвалу скасувати, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у цивільній справі, направити справу до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована безпідставністю видачі судового наказу, зокрема, у зв`язку з відсутністю відомостей про укладення між сторонами договору про надання послуг з теплопостачання, номеру особового рахунку та персональних даних споживача послуг, що є порушенням ст.ст.160-173 ЦПК України. Вказує, що у заяві про скасування судового наказу остання просила звільнити її від сплати судового збору на підставі ст.22 Закону України Про захист прав споживачів, в задоволенні якої безпідставно відмовлено. Вказує, що є інвалідом ІІ групи, пенсіонеркою, усі кошти витрачає на ліки.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Згідно ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Отже, враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 серпня 2021 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику у відповідності до вимог ч.2 ст.369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 червня 2021 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль»: - 25 745, 64 грн. заборгованість за надання послуг теплопостачання за період з жовтня 2020 року по травень 2021 року; - 196 грн. заборгованість за абонентське обслуговування; - 227 грн. судовий збір.

09 серпня 2021 року із заявою про скасування судового наказу звернулася боржник ОСОБА_1 .

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 серпня 2021 року заяву ОСОБА_1 повернуто без розгляду на підставі несплати судового збору та відсутності підтверджень щодо звільнення від сплати судового збору або заяви про відстрочення від його сплати.

18 серпня 2021 року ОСОБА_1 повторно звернулася до суду із аналогічною заявою про скасування судового наказу та вимогою звільнити її від сплати судового збору на підставі ст.22 Закону України Про захист прав споживачів згідно рішення Великої Палати Верховного Суду №14-57цс18 від 21 березня 2018 року.

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 серпня 2021 року заяву ОСОБА_1 повернуто без розгляду.

Повертаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заява про скасування судового наказу не відповідає вимогам статті 170 ЦПК України, оскільки боржником не сплачено судовий збір за подання відповідної заяви, в той час як посилання на ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» та постанову Великої Палати Верховного Суду №14-57цс18 від 21 березня 2018 року вважав безпідставними з огляду на те, що відповідний Закон передбачає право споживача на звільнення від сплати судового збору саме за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, в той час як заява ОСОБА_1 подана про скасування судового наказу, згідно до приписів ч.1 ст.170 Розділу ІІ ЦПК України - «Наказане провадження», її процесуальний статус боржник. Аналогічного висновку суд першої інстанції дійшов і щодо посилань боржника на постанову Великої Палати Верховного Суду №761/24881/16-ц, провадження №14-57цс18. При цьому, зазначив, що заявник ОСОБА_1 не долучає документів, які б надали підстави для звільнення її від сплати судового збору в силу Закону України «Про судовий збір». Крім того, позивачем не надано документів які б посвідчували особу заявника (боржника), що позбавляє можливості суд належним чином ідентифікувати особу, яка звертається із відповідною заявою.

Згідно частини 1 статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4,5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частиною третьою статті 170 ЦПК України встановлено, що заява про скасування судового наказу має містити найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника для фізичних осіб - громадян України; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; наказ, що оспорюється; зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Згідно з частиною п`ятою статті 170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3)клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Відповідно до частини шостої статті 170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Підпунктом 4-2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачена ставка судового збору за подання до суду заяви про скасування судового наказу.

Таким чином, колегія суддів зауважує, що закон чітко встановлює перелік вимог, яким повинна відповідати заява про скасування судового наказу, зокрема до цієї заяви повинен бути доданий документ, що підтверджує сплату судового збору.

Аналізуючи ухвалу суду першої інстанції на предмет її відповідності вимогам закону, колегія суддів вважає, що остання постановлена з дотримання норм чинного законодавства, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із відповідною заявою ОСОБА_1 не було сплачено судовий збір за подання відповідної заяви. Доказів того, що остання за законом звільнена від його сплати до суду першої інстанції надано не було.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для звільнення боржника ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання заяви про скасування судового наказу як споживача комунальних послуг на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідна вимога Закону звільняє споживачів від сплати судового збору лише за їх позовами, що пов`язані з порушенням прав останніх.

Спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати, є Закон України «Про судовий збір, тому саме цей Закон підлягає застосуванню до вказаних правовідносин.

Аналогічного висновку дійшла колегія суддів у постанові від 27 січня 2021 року у справі №490/1009/18, провадження №61-7188св19.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що несплата судового збору є підставою для повернення заяви про скасування судового наказу без розгляду.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності видачі судом першої інстанції судового наказу та наявності між сторонами спору, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки предметом апеляційного оскарження є ухвала суду про повернення заяви про скасування судового наказу без розгляду внаслідок невідповідність заяви вимогам статті 170 ЦПК України.

Вимога суду першої інстанції щодо надання до заяви документів, що посвідчують особу не є порушенням, яке призвело до неправильного вирішення даного питання, за умови порушення боржником інших норм процесуального права, тобто вказана вимога суду не впливає на результат розгляду заяви.

Крім того, колегія суддів зауважує, що з долучених вже до апеляційної скарги документів вбачається, що боржник є інвалідом ІІ групи, остання не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про скасування судового наказу із долученням відповідних доказів звільнення її від сплати судового на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України Про судовий збір, оскільки без надання відповідних доказів, суд позбавлений можливості самостійно встановити наявність у заявника відповідних пільг.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 серпня 2021 року про повернення заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу без розгляду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2021 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.