справа № 219/4813/19 головуючий у суді І інстанції Яценко Н.О.
провадження № 22-ц/824/3117/2021 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 лютого 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про стягнення безпідставно набутих коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача помилково перераховані 03 вересня 2015 року грошові кошти в сумі 176 250 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 липня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Сведбанк» укладено кредитний договір, за умовами якого позивач отримав кошти на придбання квартири в місті Бахмут Донецької області та регулярно виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором. Проте, з початку 2013 року позивач не зміг виконувати свої зобов`язання через закриття відділення ПАТ «Сведбанка» в місті Бахмут Донецької області. За договором факторингу від 28 листопада 2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанком» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», вимоги за кредитними зобов`язаннями передані останньому, а той, у свою чергу, передав їх ТОВ «Кредитні ініціативи». У період 2014-2016 року в судах розглядалась справа за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. На виконання рішення апеляційного суду Запорізької області від 07 квітня 2015 року, якою в рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором від 09 липня 2008 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки, 03 вересня 2015 року ОСОБА_1 здійснив відчуження квартири. Грошові кошти від продажу нерухомого майна в сумі 176 250 грн. позивач передав ТОВ «Кредитні ініціативи». Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 13 липня 2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» не мала права передавати право вимоги.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 17 вересня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що він виконав взяті на себе зобов`язання, так як вважав, що відповідач є належним кредитором. ТОВ «Кредитні ініціативи» не мало права приймати від позивача гроші. Суд не взяв до уваги, що договір факторингу є нікчемним, а тому відповідач не мав права вимагати від позивача виконання зобов`язань, передбачених кредитним договором. У зв`язку зі сплаченими коштами відповідач провів ці кошти до ДПС як прощення боргу. У результаті цього Головне управління ДПС у Донецькій області зверталося до позивача з позовом про стягнення податкового боргу у вигляді прощення боргу. За результатами розгляду справи було визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення. Підставою для скасування рішення стало те, що відповідач не мав такого права та не надав жодного документу, який би свідчив про прощення боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено,що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 жовтня 2014 року у справі № 219/4598/2013-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 13 липня 2016 року, відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказаними судовими рішеннями встановлено наступні обставини (а.с.8-12).

09 липня 2008 року ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0413/0708/45-013, за умовами якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі 30 000 доларів США на придбання квартири, розташованої в місті Бахмут Донецької області. З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань за укладеним кредитним договором, іпотекодавець ОСОБА_1 передав квартиру в іпотеку.

За договором факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року, укладеним між ПАТ «Сведбанком» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» вимоги за кредитними зобов`язаннями по кредитному договору № 0413/0708/45-013 від 09 липня 2008 року передані останньому, а той, у свою чергу, передав ТОВ «Кредитні ініціативи».

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 07 квітня 2015 року задоволено позов ТОВ «Кредитні ініціативи». В рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 0413/0708/45-013 від 09 липня 2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , яка станом на 10 березня 2013 року становить 424 924 грн. 02 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року рішення апеляційного суду Запорізької області від 07 квітня 2015 року скасовано. Справу передано на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 13 липня 2016 року справа № 219/4598/2013-ц ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

З листа ТОВ «Кредитні ініціативи» від 03 вересня 2015 року, адресованого на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що станом на 03 вересня 2015 року кредитна заборгованість за кредитним договором № 0413/0708/45-013 від 09 липня 2008 року становила 53 028,77 доларів США, що за курсом НБУ становить 638 510 грн. 56 коп. Після сплачених грошових коштів 03 вересня 2015 року в сумі 176 250 грн., в рахунок сплати заборгованості за кредитним договором № 0413/0708/45-013 від 09 липня 2008 року ТОВ «Кредитні ініціативи» прийнято рішення про анулювання залишку боргу в сумі 989 781 грн. 81 коп. ТОВ «Кредитні ініціативи» заявило про відсутність заборгованості за укладеним з ВАТ «Сведбанк» кредитним договором.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, ґрунтуються на укладеному позивачем кредитному договорі з ВАТ «Сведбанк». Саме на виконання кредитних зобов`язань позивачем 03 вересня 2015 року сплачено кошти в сумі 176 250 грн., у зв`язку із чим, кредитні зобов`язання між сторонами припинено через їх виконання боржником. Наявність чинного договору чи іншого правочину є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Доказів того, що кредитний договір від 09 липня 2008 року, за яким позивачем виконано кредитне зобов`язання, визнаний недійсним та (або) не чинним матеріали справи не містять.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Тлумачення статті 1212 Цивільного кодексу України свідчить, що необхідно встановити наступні обставини, які у сукупності є підставою для виникнення такого зобов`язання: факт набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього підстав.

Згідно з статтею 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Згідно частини першої статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказує на те, що він безпідставно передав кошти ТОВ «Кредитні ініціативи», оскільки ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», якій ПАТ «Сведбанк» передав право вимоги, не мало права передавати право вимогивідповідачу.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено судом, кошти були передані позивачем на виконання грошових зобов`язань, які виникли у нього на підставі кредитного договору від 09 липня 2008 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 . Вказаний кредитний договір недійсним судом не визнавався, а, відтак, умови договору підлягали виконанню його сторонами.

Договір факторингу, укладений між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» також є чинним, оскільки судові рішення суду про визнання його недійсним відсутні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Тобто, у випадку, якщо матиме місце визнання недійсними договорів факторингу, укладених між юридичними особами, ТОВ «Кредитні ініціативи» повинно повернути кошти ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позивач не зазначив, яким чином порушені його права передачею коштів на виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Крім того, як зазначено у листі ТОВ «Кредитні ініціативи», останнє заявило про відсутність у позивача заборгованості за укладеним з ВАТ «Сведбанк» кредитним договором.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року ОСОБА_1 за його клопотанням було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по суті. У зв`язку з цим, з позивача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 2 643 грн. 75 коп.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17 вересня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , у дохід держави судовий збір у розмірі 2 643 (дві тисячі шістсот сорок три) гривні, 75 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 17 лютого 2021 року.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.