Ухвала

17 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 206/5891/16-ц

провадження №61-23384св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А., Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Регіонінвестгрупп», комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя», про витребування майна, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2019 року у складі судді Румянцева О. П. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Куценко Т. Р.,

Демченко Е. Л., Макарова М. О.

учасники справи:

позивач - заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Регіонінвестгрупп», комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя»,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року перший заступник прокурора Дніпропетровської області, діючи в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради звернувся до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: товариство

з обмеженою відповідальністю «Регіонінвестгрупп» (далі - ТОВ «Регіонінвестгрупп»), комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя» (далі - КЖЕП «Лівобережжя»), з позовом, у якому,

з урахуванням уточнень, просив витребувати від відповідачів

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради по Ѕ частині нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , вартістю 71 240 грн.

Позовна заява мотивована тим, що в ході здійснення представницьких повноважень прокуратурою області встановлено факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м. Дніпра об`єктів нерухомого майна шляхом їх відчуження на користь інших осіб,

в тому числі нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , вартістю 71 240 грн.

Прокурор зазначав, що рішенням Дніпропетровської обласної ради від 23 жовтня 2003 року №232-10/ХХІV «Про підвищення ефективності управління майном спільної власності територіальних громад області» в частині передачі обласних комунальних підприємств до власності територіальної громади м. Дніпропетровська, затверджено розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради від 18 серпня 2003 року № 159-р «Про передачу із спільної власності територіальних громад області до територіальної громади м. Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства «Лівобережжя».

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 19 листопада 2003 року №11/13 «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста обласних житлово-комунальних підприємств «Південне», «Центральний», «Лівобережжя», до комунальної власності прийнято житлово-комунальне підприємство «Лівобережжя» з майном, будівлями і спорудами, що перебували на його балансі, відповідно до акту приймання-передачі від 18 серпня 2003 року (пункт 1 рішення міської ради).

З урахуванням положень статті 128 ЦК Української РСР, статей 31, 35 Закону України «Про власність» (чинних на час прийняття зазначених вище рішень) територіальна громада міста набула права власності на об`єкти нерухомого майна з часу затвердження актів приймання-передачі, а саме з 18 серпня 2003 року.

Відповідно до підпункту 2.1 рішення Дніпропетровської міської ради від 19 листопада 2003 року №11/13 комітету комунальної власності міської ради доручено внести зміни до установчих документів комунального підприємства відповідно до чинного законодавства. Наказом комітету комунальної власності міської ради від 17 лютого 2004 року №15-КВ було затверджено нову редакцію статуту комунального КЖЕП «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради, перереєстрованого виконкомом Дніпропетровської міської ради 25 лютого 2004 року, реєстраційна справа №04052092Ю0040072.

На підставі розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради від 18 серпня 2003 року №159-р, рішення Дніпропетровської обласної ради від 23 жовтня 2003 року № 232-10/ХХІV, відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 29 квітня 2013 року проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1).

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 02 березня 2011 року №16/9 об`єкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, зокрема КЖЕП «Лівобережжя», передано на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю». Вказане обґрунтовувалось реорганізацією комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, необхідністю забезпечення ефективності управління комунальним майном та пов`язувалось з визначенням єдиного підприємства, наділеного повноваженнями з управління комунальним майном та корпоративними правами територіальної громади міста в особі КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю».

06 серпня 2012 року ухвалою господарського суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі №38/5005/6636/2012 про банкрутство КЖЕП «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради.

На час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради від 02 березня 2011 року №16/9 КЖЕП «Лівобережжя» в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі підприємства за відсутності правових підстав.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області

від 14 серпня 2012 року у справі №38/5005/6636/2012 КЖЕП «Лівобережжя Дніпропетровської міської ради визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором КЖЕП «Лівобережжя» призначено арбітражного керуючого Барановського О. М., яким всупереч вимог чинного законодавства та рішення Дніпропетровської міської ради з питань управління об`єктами комунальної власності, нежитлове приміщення АДРЕСА_1 з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» торгів з продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 77,5 кв. м, оформлених протоколом № 4 від 27 грудня 2012 року, та переможцем яких визначено ТОВ «Регіонінвестгруп».

На підставі протоколу № 4 проведення біржових торгів з купівлі - продажу спірного нежитлового приміщення між КЖЕП «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради та ТОВ «Регіонінвестгруп» укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І. В. та зареєстровано в реєстрі за № 676, про що внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2016 року у справі № 38/5005/6636/2012 про банкрутство

КЖЕП «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради задоволено скаргу прокуратури області на дії ліквідатора та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду об`єктів нерухомого майна комунальної власності, продажу його з відкритих біржових торгів та визнано недійсними договори купівлі-продажу укладені на їх підставі.

Зокрема, рішенням суду визнано неправомірними дії ліквідатора

КЖЕП «Лівобережжя» арбітражного керуючого Барановського О. В. щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , та продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27 грудня 2012 року Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» з продажу нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення №110 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 77,5 кв. м, оформлених протоколом №4 від 27 грудня 2012 року та визнано недійсним договір купівлі-продажу №676

від 27 травня 2013 року нежитлового приміщення, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І. В., укладений між ліквідатором - арбітражним керуючим Саричевою Н. В. та ТОВ «Регіонінвестгруп» з відчуження нежитлового приміщення №110, за адресою:

АДРЕСА_1 , загальною площею 77,5 кв. м, вартістю 71 240 грн.

Вказане нерухоме майно ТОВ «Регіонінвестгруп» було відчужено на користь ОСОБА_1 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 05 червня 2013 року № 2140.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2017 року у справі №206/7093/16-ц затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за умовами якої визнано за

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності по Ѕ частині нежитлового приміщення, АДРЕСА_1 .

Посилаючись на наведені обставини, прокурор просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська

від 12 березня 2019 року позов задоволено.

Витребувано від ОСОБА_1 на користь Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради Ѕ частину нежитлового приміщення АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1).

Витребувано від ОСОБА_2 на користь Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради Ѕ частину нежитлового приміщення АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1). Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що виходячи з встановлених обставин справи та оскільки спірне нерухоме майно вибуло з володіння Дніпровської міської ради поза її волею, то наявні правові підстави для задоволення позову про витребування майна на підставі частини першої статті 388 ЦК України.

Місцевий суд також указав, що факт протиправного вибуття спірного нерухомого майна встановлено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2016 року у справі №38/5005/6636/2012, а з позовом про витребування майна прокурор звернувся 13 жовтня 2016 року, тому суд приходить до висновку, що строк позовної давності, при подачі до суду вищезазначеного позову про витребування майна, прокурором не було порушено.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада

2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Самарського районного суду

м. Дніпропетровська від 12 березня 2019 року.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що спірне комунальне майно вибуло з власності територіальної громади міста Дніпропетровська поза волею громади, інтереси якої представляє Дніпропетровська міська рада, іншим шляхом (шляхом вчинення ліквідатором боржника у справі про банкрутство дій з перевищенням повноважень, про що є відповідна ухвала суду у справі про банкрутство), що свідчить про наявність підстав для витребування вказаного майна у відповідачів як добросовісних набувачів у порядку частини першої статті 388 ЦК України та задоволення позову.

Апеляційний суд звернув увагу , що задоволення позову не позбавляє права відповідачів на звернення до суду з позовом до продавця витребуваного майна, відповідно до статті 661 ЦК України з вимогою про відшкодування збитків, завданих вилученням у них товару за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту його продажу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2019 року, ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 просять скасувати ухвалені у справі судові рішення, у справі ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанції було невірно застосовано норми матеріального права у сукупності з урахуванням обставин справи, що призвело до невірного висновку про вибуття нерухомості з володіння позивача не з його волі.

Розглянувши справу про витребування нерухомого майна, належного до ліквідаційної маси банкрута у справі про банкрутство, суди не врахували як особливість спеціальних норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», чинного на момент розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції, так можливість порушення прав кредиторів, які є учасниками справи про банкрутство.

Зазначено про безпідставне відхилення заяви відповідача про застосування наслідків пропуску строків позовної давності, що є порушенням юридичної визначеності і остаточності.

Наголошено, що судами першої та апеляційної інстанції не враховано, що прокуратура, звертаючись з позовом, в інтересах держави замість Дніпровської міської ради, не довела неналежне здійснення Дніпровською міською радою своїх повноважень. Не було судами перевірено наявність в матеріалах справи належних та допустимих доказів, відповідно до процесуального закону, нездійснення або неналежного здійснення Дніпровською міською радою своїх повноважень, а саме таких, які підтверджують, що посадові особи позивача (Дніпровської міської ради) притягнуті до кримінальної відповідальності.

Судом апеляційної інстанції не було враховано практику Європейського суду з прав людини та факту відсутності справедливого балансу між втручанням держави в мирне володіння майном та необхідністю компенсації таких витрат.

Доводи інших учасників справи

У відзиві прокуратура Дніпропетровської області заперечила проти доводів касаційної скарги, посилається на те, що судом прийнято законне та обґрунтоване рішення. Зазначає, що касаційна скарга не містить жодних обставин, які б свідчили про допущення судами попередніх інстанцій, при ухваленні оскаржуваних рішень, порушень норм матеріального чи процесуального права, та їх незаконність, тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 січня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції, зупинено виконання рішення Самарського районного суду

м. Дніпропетровська від 12 березня 2019 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку

Ухвалою Верховного Суду від 11 лютого 2021 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2020 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 461/12525/15-ц за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Першої Львівської державної нотаріальної контори, треті особи:

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ЛКП «Центральне», про визнання спадщини відумерлою, визнання свідоцтва про право на спадщину і договору купівлі-продажу квартири недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію, витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_4 , на постанову Львівського апеляційного суду від 06 березня 2020 року.

Підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, зазначила необхідність відступлення від висновку Верховного Суду України про те, що майно, яке вибуло з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але надалі скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею (постанови від 24 червня 2015 року у справі № 6-251цс15, від 21 грудня 2016 року у справі № 6-2233цс16, від 18 січня 2017 року у справі № 6-2776цс16), з огляду на положення статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 521/8368/15-ц (провадження № 61-17779св18) та від 18 березня 2020 року у справі 199/7375/16-ц (провадження

№ 61-35744св18), які зводяться до того, що конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар, а задоволення віндикаційного позову і витребування спірної нерухомості у добросовісного набувача призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважала, що ця справа містить виключну правову проблему й її вирішення необхідне для чіткого визначення балансу захисту прав попереднього власника і нинішнього власника майна з метою належного захисту права власності.

У справі, яка переглядається, виникли подібні правовідносини.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За змістом пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Виходячи з викладеного, Верховний Суд складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про необхідність зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 461 /12525/15-ц (провадження № 14-190цс20).?

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 252, частиною другою статті 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 206/5891/16-ц за позовом першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Регіонінвестгрупп», комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя», про витребування майна, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду

м. Дніпропетровська від 12 березня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 461/12525/15-ц (провадження

№ 14-190цс20).

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

А. А. Калараш

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров