Єдиний унікальний номер 225/5312/20
Номер провадження 22-ц/804/651/21
Єдиний унікальний номер 225/5312/20 Головуючий у 1 інстанції Мигалевич В.В.
Номер провадження 22-ц/804/651/21 Доповідач Агєєв О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.

суддів Корчистої О.І., Космачевської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Гладуха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області цивільну справу № 225/5312/20 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Саєнко Олександр Миколайович, до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Саєнко Олександр Миколайович, на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 30 листопада 2020 року, ухваленого в м.Торецьк за головуванням судді Мигалевича В.В., -

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2020 року до Дзержинського міського суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Саєнко Олександр Миколайович, до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування вказаних вимог позивач посилався на те, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 05.07.2017 року у справі № 225/2580/17 позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені повністю та стягнуто на її користь з ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16.05.2017 року. 27.04.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про сплату аліментів на дитину - ОСОБА_3 , який був посвідчений Рижковим О.О., приватним нотаріусом Торецького міського нотаріального округу Донецької області (зареєстрований в реєстрі за № 1166). Вказаним договором було визначено істотні умови договору, а саме: розмір та порядок сплати грошових коштів на користь дитини, строк дії договору та інші умови. При цьому, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтвердили своїми підписами, що договір відповідає їх дійсним намірам, зі справжньою їх волею та на вигідних ним умовах. Відповідно до п.2 зазначеного Договору про сплату аліментів на дитину за домовленістю батьків, даним договором встановлюється обов`язок батька сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп. щомісячно, який позивач сумлінно виконував з моменту укладення, та сплачував аліменти на утримання дитини щомісяця.

22.05.2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про видачу їй дублікату виконавчого листа та на підтвердження обґрунтування заяви зазначила, що виконавчий документ нею був втрачений.

Ухвалою від 28.05.2020 року вимоги заявниці було задоволено в результаті чого відповідач звернулась до Торецького міського відділу державної виконавчої служби Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) пред`явивши дублікат виконавчого листа до виконання. Таким чином, розмір аліментів, що сплачується позивачем за рішенням суду складає близько 10000 грн. Крім цього, за договором про сплату аліментів позивачем сплачується 2500,00 грн. Тобто, сукупний розмір аліментів на дитину складає близько 12500,00 грн. Також з 21 серпня 2020 року змінився сімейний стан позивача, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб (серія НОМЕР_1 від 21.08.2020). Власного нерухомого майна новостворене подружжя не має. Тому 01 червня 2020 року було укладено договір оренди квартири (житлового приміщення) за адресою: АДРЕСА_1 . та щомісячна орендна плата складає 1600,00 грн. (без урахування вартості комунальних послуг). Крім того, місцем роботи позивача на даний момент є ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», місцезнаходження - Донецька область, місто Покровськ, пл.Шибанкова, 1а. Житла на території зазначеного вище міста позивач не має, тому 01 березня 2020 року ним було укладено Договір найму житлового приміщення за адресою - АДРЕСА_2 . Відповідно до п.1.4 зазначеного договору плата за приміщення становить 4500,00 грн., без урахування вартості комунальних платежів. При цьому, витрати по сплаті житлово-комунальних послуг за вищезазначеними договорами відшкодовуються в повному обсязі позивачем. Крім цього, в період знаходження позивача та відповідача в зареєстрованому шлюбі, з метою задоволення спільних побутових потреб сім`ї, позивачем було відкрито розрахунковий рахунок в АТ «Ощадбанк» зі встановленим кредитним лімітом в розмірі 20166,45 грн. Станом на 01.09.2020 року заборгованість за кредитним лімітом складає 9664,22 грн., які позивач поступово самостійно сплачує.

В зв`язку з вищевикладеним просив суд зменшити розмір аліментів до 1/8 частини від всіх видів доходу позивача щомісяця.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 30 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задоволено частково. Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 05 липня 2017 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною ОСОБА_3 повноліття. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на оплату судового збору в сумі 420 гривень 40 копійок.

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Саєнко Олександр Миколайович не погодився з рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд судом неправильно надано оцінку доказам та неповно встановлено обставини, які мають значення для справи, що спричинило в подальшому ухвалення рішення про часткове задоволення позовних вимог. Так поза увагою суду залишилися доводи позивача стосовно того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Також, поза увагою суду залишилися обставина, що відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, мати дитини також зобов`язана утримувати дитину. Але, мати дитини, ОСОБА_2 не працює (в ході судового розгляду відповідачка наполягала на тому, що вона працює), свідомо розраховуючи на отримання аліментів в подвійному розмірі - за рішенням суду та відповідно до договору про сплату аліментів.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що з апеляційною скаргою та рішенням суду вона не погоджується, так як вважає, що представником позивача було спотворено багато фактів, а судом обставини, які мали значення для справи, не були враховані. Так судом не враховано наявність власного житла у позивача, не прийнято до уваги той факт, що на теперішній час відповідно до договору про сплату аліментів вона не отримує жодних виплат та при цьому не звертаюся до нотаріуса за виконавчим написом для стягнення аліментів з позивача. Єдиним документальним підтвердженням розміру отриманих нею аліментів є довідка Торецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції ВП 62333624 від 28.01.2021 року. Просить рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 30.11.2020 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , при цьому з апеляційною скаргою не звертається.

Представник позивача адвокат Саєнко О.М. в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивач та відповідач в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Саєнко Олександр Миколайович задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 оскаржує рішення суду від 30 листопада 2020 року в частині задоволених позовних вимог щодо розміру аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення від 30 листопада 2020 року в частині задоволених позовних вимог щодо розміру аліментів, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд першої інстанції встановив, що позивач та відповідач є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого з відповідача рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 05.07.2017 року стягнено аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Між сторонами по справі 27.04.2020 року було укладено договір про сплату аліментів на дитину - ОСОБА_3 , який був посвідчений приватним нотаріусом Торецького міського нотаріального округу Донецької області Рижковим О.О. (зареєстрований в реєстрі за № 1166). Вказаним договором було визначено розмір та порядок сплати грошових коштів на користь дитини, строк дії договору та інші умови. При цьому, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтвердили своїми підписами, що договір відповідає їх дійсним намірам, зі справжньою їх волею та на вигідних ним умовах. Відповідно до п.2 зазначеного Договору встановлюється обов`язок батька сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп. щомісячно (а.с.7).

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.06.2020 року державним виконавцем Торецького міського відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Таршиловою Т.В. було відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 6/225/167/2020 від 02.10.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16.05.2017 року (а.с.10).

Розмір аліментів, що сплачується позивачем за рішенням суду складає близько 10000 грн. Крім цього, за договором про сплату аліментів позивачем сплачувалось до жовтня 2020 року 2500 грн.

Судом також встановлено, що 21 серпня 2020 року позивача уклав шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (серія НОМЕР_1 від 21.08.2020), виданим Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (а.с.15).

Згідно договору найму житлового приміщення від 01 червня 2020 року позивач орендує квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17-18). Відповідно до п.5.1. зазначеного договору розмір щомісячної орендної плати складає 1600грн. (без урахування вартості комунальних послуг - п. 5.4 Договору).

Місцем роботи позивача є ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», яке знаходиться в м.Покровськ Донецької області. Його середньомісячний дохід на даному підприємстві у 2020 році склав 39642грн. (а.с.14).

01 березня 2020 року позивачем було укладено договір найму житлового приміщення за адресою - АДРЕСА_2 (а.с.16). Відповідно до п. 1.4 зазначеного Договору плата за приміщення становить 4500,00 грн., без урахування вартості комунальних платежів.

Крім цього позивачем надано довідку, згідно якої ним в серпні 2019 року (в період шлюбу з відповідачем), було відкрито розрахунковий рахунок в АТ «Ощадбанк» зі встановленим кредитним лімітом в розмірі 20166,45 грн. Станом на 01.09.2020 року заборгованість за кредитним лімітом складає 9664,22 грн. (а.с.20).

Установивши ці обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про зміну матеріального стану платника аліментів, що є підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 05 липня 2017 року та частково задовольнив вимоги ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 51 Конституції України,статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд ураховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України).

Частина друга статті 182 СК України наголошує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За положеннями статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України зазначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні роз`яснення викладені у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Тобто розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Зокрема, значне погіршення матеріального стану батька після ухвалення відповідного рішення може бути підставою для задоволення його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 , як підставу для зменшення розміру аліментів, зазначив зміну матеріального та сімейного стану.

Відповідно до статті 6 Закону України від 02 червня 2016 року «Про судоустрій і статус суддів» суд здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням встановлених обставин справи, наданих сторонами доказів на підтвердження своєї позиції, оцінки судом наданих доказів, які містяться в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність позивачем змін свого матеріального стану, що дає підстави для зменшення розміру аліментів на дитину, визначеного рішенням суду від 05 липня 2017 року.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на утримання малолітнього сина позивача, судом враховано по-перше інтереси дитини, матеріальне становище позивача, вимоги закону щодо мінімального розміру аліментів та фактичне надходження сум аліментів на утримання дитини від позивача, вимоги закону щодо обов`язку обох батьків утримувати дитину.

Колегія суддів також погоджується з розміром аліментів на утримання дитини, що визначив суд першої інстанції до стягнення 1/5 частина від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, яка з урахуванням доходів батьків забезпечить гармонійний розвиток дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач - мати дитини, ОСОБА_2 не працює, свідомо розраховуючи на отримання аліментів в подвійному розмірі (за рішенням суду та відповідно до договору про сплату аліментів), не впливають на правильність рішення суду першої інстанції про зменшення розміру аліментів з урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи. Крім того в матеріалах справи відсутні докази добровільного або примусового виконання договору про сплату аліментів починаючи з жовтня 2020 року по дату ухвалення судом оскаржуваного рішення.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки наданих доказів по справі і стосуються саме розміру який визначив суд першої інстанції в своєму рішенні, навівши обґрунтування в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» ("Pronina v. Ukraine") від 18 липня 2006 року, заява N 63566/00, § 23).

Таким чином, на переконання колегії, суд першої інстанції дав належну оцінку всім наданим по справі доказам, правильно встановив фактичні обставини, ухвалив судове рішення в оскаржуваній частині з додержанням норм матеріального права. Порушень судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення або призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Отже, підстав для скасування рішення суду від 30 листопада 2020 року в частині задоволених позовних вимог щодо зміни розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 05 липня 2017 року та яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною ОСОБА_3 повноліття, в межах доводів апеляційних скарг немає.

Доводи відповідача ОСОБА_2 наведені у відзиві на апеляційну скаргу стосовно встановлених обставин справи їх не вірну оцінку судом на правильність висновків суду першої інстанції не впливають. З апеляційною скаргою відповідач до суду апеляційної інстанції не зверталась.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 382 ЦПК України, в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За подання апеляційної скарги позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1261,21 грн. (а.с.54).

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, підстави для відшкодування позивачу витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відсутні.

Відомості про інші судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, сторонами не надані.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Саєнко Олександр Миколайович, на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 30 листопада 2020 року залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 30 листопада 2020 року в частині задоволених позовних вимог щодо зміни розміру аліментів залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 17 лютого 2021 року.

Головуючий суддя: О.В. Агєєв