справа № 521/3700/21
провадження № 2/521/2864/21
Рішення

ІмЕНЕм УкрАїни

01 грудня 2021 року

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді Михайлюка O.A.,

при секретарі Жезняк Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ ПРИВАТБАНК про стягнення суми банківського вкладу, відсотків, пені, 3% річних, інфляційних витрат, моральної шкоди, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ КБ ПРИВАТБАНК про стягнення суми банківського вкладу, відсотків, пені, 3% річних, інфляційних витрат, моральної шкоди у розмірі 839 804 (вісімсот тридцять дев`ять тисяч вісімсот чотири) гривні 24 (двадцять чотири) копійки.

У встановлений ЦПК України термін представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з АТ КБ ПРИВАТБАНК на користь ОСОБА_1 1 463 126 (один мільйон чотириста шістдесят три тисячі сто двадцять шість) гривень 74 (сімдесят чотири) копійки.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 31.10.2013 року між ОСОБА_1 та АТ КБ ПРИВАТБАНК укладено договір банківського вкладу №SAMDN7973.

Згідно розділу «Дані по вкладу» - сума вкладу становить 65000 (шістдесят п`ять тисяч) гривень, на суму вкладу нараховуються відсотки за ставкою 18% річних, відсотки по вкладу нараховуються на рахунок/карту № НОМЕР_1 .

Відповідно до пункту 1 договору ОСОБА_1 може поповнювати свій вклад.

Відповідно до наявних в матеріалах справи копій квитанцій позивач внесла кошти на депозитний рахунок № НОМЕР_1 31.10.2013 року у розмірі 65000 (шістдесят п`ять тисяч) гривень, 25.11.2013 року у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень та 12.12.2013 року у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Відповідно до пункту 6 договору у випадку, якщо по закінченню строку дії договору вкладник не заявив банку про своє бажання повернути свої кошти, вклад автоматично продовжується ще на один рік.

28 травня 2020 року позивач направила на адресу АТ КБ ПРИВАТБАНК заяву про повернення банківського вкладу, однак сума вкладу з відсотками виплачені не були.

Відповідачем не надало доказів, які б свідчили про те, що між сторонами не укладався договір депозитного вкладу, не відкривався рахунок за цим договором, не надходили грошові кошти до банку, як і доказів на підтвердження припинення відповідних зобов`язань у зв`язку з їх виконанням.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, на підставі яких він заперечує проти позовних вимог в частині відповідальності ТОВ ФК «Фінілон», суд вважає зазначити наступне.

Доводи відповідача, що саме ТОВ ФК «Фінілон» повинно повертати банківський вклад замість ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», є безпідставними та не ґрунтуються на законі виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 520 ЦК України, боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.3 ст. 205 ЦК України, у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Договір банківського вкладу №SAMDN7973 від 31.10.2013 року не містить положень про внесення змін про переуступку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» банківського вкладу іншим особам шляхом мовчання.

Відповідно до ч.1 ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, який змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно ч.2 ст.1059 ЦК України, у разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Отже, будь-які усні чи мовчазні зміни до письмового договору банківського вкладу є нікчемними.

Згідно з частиною першою статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Статтями 629, 525, 526 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору; клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно із частиною першою статті 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов`язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини першої статті 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу.

Частиною другою статті 1070 ЦК України передбачено, що проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У справі Zolotas проти Греції №2 Європейський суд з прав людини зазначив наступне: "Якщо особа, кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберегти і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід`ємні для банківських операцій і пов`язаним з ним правом».

Відмовляючи повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ ПРИВАТБАНК про стягнення суми банківського вкладу, відсотків, пені, 3% річних, інфляційних витрат, моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 16, 20, 23, 205, 525, 526, 629, 1059, 1060, 1061,1066, 1070, 1074 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 141, 265, 354 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ ПРИВАТБАНК про стягнення суми банківського вкладу, відсотків, пені, 3% річних, інфляційних витрат, моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 174085,24 гривень (сто сімдесят чотири тисячі вісімдесят п`ять гривень двадцять чотири копійки), з яких:

- 75 000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень сума банківського вкладу;

- 80 398,97 гривень (вісімдесят тисяч триста дев`яносто вісім гривень дев`яносто сім копійок) відсотки за банківським вкладом;

- 3 512,45 гривень (три тисячі п`ятсот дванадцять гривень сорок п`ять копійок) 3% річних за прострочення фінансового зобов`язання;

- 7 173, 82 гривні (сім тисяч сто сімдесят три гривні вісімдесят дві копійки) інфляційні втрати;

- 8 000 (вісім тисяч) гривень моральна шкода.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570) до спеціального фонду державного бюджету судовий збір в розмірі 1740,85 гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.Михайлюк

01.12.21