Справа № 442/5302/21 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/3198/21 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А.,Савуляка Р.В.

секретаря: Скакун І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою АТ «Універсал Банк» на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 липня 2021 року у справі за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , про забезпечення позову,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 липня 2021 року заяву про забезпечення позову - задоволено.

Заборонено акціонерному товариству «Універсал Банк» здійснювати нараховувати ОСОБА_1 , відсотки за кредитом, а також застосовувати до нього будь-які інші штрафні санкції за картковим рахунком № НОМЕР_1 до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Ухвалу суду оскаржило акціонерне товариство «Універсал Банк».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що необхідною умовою вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути істотні перешкоди як виконання судового рішення так і ефективного захисту поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача. В той же час позивачем не виконано положень цивільного законодавства та не надано жодних та допустимих доказів, які б свідчили, що без забезпечення позову, у випадку задоволення позову, виконання рішення суду чи ефективних захист порушених прав позивача, буде істотно ускладнено чи унеможливлено. Зі змісту позовних вимог убачається, що позивач просить поновити залишок на його рахунку шляхом переказу коштів у розмірі 76960 грн. Однак згідно інформації з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, статутний капітал відповідача значно перевищує суму, яку просить переказати позивач, що свідчить про те, що відсутня будь яка загроза ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду чи ефективного захисту поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Зазначає, що судом не було досліджено наявність обставин, які би свідчили проте, що в разі невжиття заходів забезпечення позову можуть виникнути істотні перешкоди виконання рішення чи ефективного захисту порушених прав позивача, що свідчить про порушення ним норм ст.ст. 149,263 ЦПК України. Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Представник представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу суду залишити без змін.

Учасники в судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому їхня неявка відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду таким вимогам не повністю відповідає.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи предмет даного позову, наведені докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, заява підлягає задоволенню, із застосуванням забезпечення позову у вигляді заборони акціонерному товариству «Універсал Банк» здійснювати нарахування ОСОБА_1 відсотків за кредитом, а також застосовувати до нього будь-які інші штрафні санкції за картковим рахунком № НОМЕР_1 .

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просив заборонити АТ «Універсал Банк» нараховувати ОСОБА_1 відсотки за кредитом, а також застосовувати до нього будь-які інші штрафні санкції до набрання рішенням законної сили. В обґрунтування заяви зазначав, що між ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк» шляхом підписання заяви укладено договір про надання банківських послуг monobank. 04.03.2021 ОСОБА_1 стало відомо, що з його кредитного рахунку № НОМЕР_1 невідомими особами здійснено три перекази коштів на загальну суму 76960,00 грн у зв`язку із тим, що банк відмовив у задоволенні претензії про повернення коштів на рахунок, ОСОБА_1 змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Однак, враховуючи, що банк продовжує нараховувати відсотки та штрафні санкції за користування кредитом, до вирішення справи по суті, позивач просить застосувати захід забезпечення позову у виді заборони відповідачу нараховувати ОСОБА_1 відсотки за кредитом, а також застосовувати будь які інші штрафні санкції.

Забезпечення позову покликане забезпечити належне виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тобто вплинути на можливе утруднення його виконання чи сприяти уникненню можливості його невиконання.

Забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів для забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Вказані висновки зазначені в постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 752/6255/18 та від 13 січня 2020 року у справі №922/2163/17.

Згідно із роз`ясненням, яке міститься в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (постанова Великої Палати від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що "…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу".

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

В той же час, зі змісту позовних вимог убачається, що позивач просить поновити банк залишок на його рахунку шляхом переказу коштів у розмірі 76 960 грн. Підставою за якої позивач просить застосувати забезпечення позову є продовження нарахування відсотків та штрафних санкцій за користування кредитом відповідачем. Жодних інших підстав позивачем зазначено не було.

Ураховуючи розмір статутного капіталу відповідача згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, майно відповідача значно перевищує суму, яку просить переказати позивач.

Поряд з цим, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили, що без забезпечення позову, у випадку задоволення позову, виконання рішення суду, ефективний захист чи поновлення його порушених прав або інтересів, у випадку задоволення позовної заяви, буде істотно ускладнено чи унеможливлено.

Вказане свідчить, що відсутня загроза ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту чи поновлення порушених прав або інтересів позивача, у випадку задоволення позовної заяви, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 96 ЦК України - Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями і усім належним їй майном, а майно відповідача є значно більшим за вимоги позивача.

Колегія суддів зазначає, оскільки заява позивача не містить належного обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Підстав для висновку про те, що обраний заявником вид забезпечення позову є співмірним із заявленими в даній справі позовними вимогами та що не вжиття цього виду забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся немає.

Тому, суд першої інстанції задовольняючи заяву позивача про забезпечення позовних вимог не врахував вимог зазначених процесуальних норм та не обґрунтував припущення того, що невжиття заходів для забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у цій справі.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, та дають підстави для висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права під час розгляду даної справи.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 липня 2021 року слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 липня 2021 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено:14.12.2021.

Головуючий

Судді