КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Ющенко Я.М.,

за участю:

представника боржника Зубицької Л.М. ,

представника стягувача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Зубицькою Любов Миколаївною, яка діє на підставі договору, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2021 року по цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ясинської Катерини Михайлівни, стягувач: ОСОБА_4 , про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на дії старшого державного виконавця Дніпровського РВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ясинської К.М., в якій просив: визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Дніпровського РВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ясинської К.М., яка полягає у невинесенні 24.02.2021 року постанови про закінчення виконавчого провадження № 63929513, та зобов`язати старшого державного виконавця Ясинську К.М. винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 6392951.

В обгрунтування поданої скарги скаржник посилався на те, що постановою Київського апеляційного суду від 09.12.2021 року по справі № 761/25101/20 забезпечено позов стягувача до боржника, третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та відібрання дитини від батька без позбавлення його батьківських прав, шляхом визначення місця та часу спілкування малолітньої дитини ОСОБА_5 , з матір`ю - стягувачем, до винесення судом першої інстанції рішення: щотижня у будні дні: з 10:00 год. кожної середи до 10:00 кожної суботи; щомісячно у вихідні дні з 10:00 год. кожної першої суботи до 20:00 год. кожної першої неділі та з 10:00 год. кожної третьої суботи до 20:00 год. кожної третьої неділі та, коли випадає п`ята субота - з 10:00 год. кожної п`ятої суботи до 20:00 год. кожної п`ятої неділі.

Вказаною постановою було зобов'язано батька - боржника, передавати малолітню дитину ОСОБА_5 матері - стягувачеві за адресою її проживання: АДРЕСА_1 , у дні, які визначені цією ухвалою, для побачень.

При цьому, скаржник зазначав про неможливість виконання вказаної постанови суду, про що також особисто знає й державний виконавець, оскільки дитина відмовляється від будь-якого спілкування зі стягувачем, а стягувач поводить себе вкрай грубо, неетично та конфліктно.

Разом з тим, скаржник вказував, що 18.03.2021 року ним було отримано повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, датоване 24.02.2021 року.

Тобто, суб`єкт оскарження звернувся до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві щодо притягнення боржника до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду.

Однак, не зважаючи на вказане, державний виконавець не виніс постанови про закінчення виконавчого провадження та продовжив виносити постанови про накладення штрафу.

За вказаних обставин, скаржник звернувся до суду з даною скаргою, яку просив задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.06.2021 року відмовлено у задоволенні скарги (а.с. 172-175).

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, а також неповне з'ясування обставин, що мають значення до справи, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити.

Так, в обгрунтування доводів своєї апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наявним у справі доказам, які свідчать про відсутність будь-якого бажання у дитини проводити час з матір`ю, що, як наслідок, фактично унеможливлювало передання дитини матері.

При цьому, зазначає про неврахування судом першої інстанції того, що Законом України "Про виконавче провадження" передбачено імперативний та безальтернативний обов'язок державного виконавця з моменту звернення до правоохоронного органу з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення закінчити виконавче провадження (а.с. 178-188).

Представник боржника у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник стягувача у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Державний виконавець у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив.

Разом з тим, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також вимоги ст. 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності державного виконавця, який не з`явився у судове засідання, оскільки його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, які з`явилися у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у провадженні Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 63929513 з примусового виконання постанови Київського апеляційного суду від 09.12.2021 року по справі № 761/25101/20, а саме: про забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання та відібрання дитини від батька без позбавлення його батьківських прав, шляхом визначення місця та часу спілкування малолітньої дитини ОСОБА_5 з матір`ю - стягувачем до винесення судом першої інстанції рішення: щотижня у будні дні: з 10:00 год. кожної середи до 10:00 кожної суботи; щомісячно у вихідні дні з 10:00 год. кожної першої суботи до 20:00 год. кожної першої неділі та з 10:00 год. кожної третьої суботи до 20:00 год. кожної третьої неділі та, коли випадає п`ята субота - з 10:00 год. кожної п`ятої суботи до 20:00 год. кожної п`ятої неділі.

При цьому, у межах вказаного виконавчого провадження 24.02.2021 року державний виконавець звернувся до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з повідомленням щодо притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду, а саме постанови Київського апеляційного суду від 09.12.2020 року.

Звертаючись до суду зі скаргою, скаржник, як на підставу для її задоволення, посилався на те, що усупереч вимог ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець після звернення з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення не виніс постанови про закінчення виконавчого провадження та продовжив виносити постанови про накладення штрафу.

Так, згідно з ч. 3 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець наступного дня робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Разом з тим, оскільки виконавче провадження № 63929513 з примусового виконання ухвали суду про забезпечення позову у цивільній справі № 761/25101/20 є рішенням про встановлення побачень з дитиною, його виконання проводиться за правилами положень ст. 64-1 Закону України "Про виконавче провадження", якими передбачено особливості виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною.

У відповідності до вимог ч.ч. 1-5 ст. 64-1 Закону України "Про виконавче провадження" виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції від 02.04.2012 року за № 512/15.

Згідно п. 9 Розділу IX Інструкції у разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачень з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження".

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачень з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження".

При кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження".

Отже, виходячи з системного аналізу вищенаведених положень законодавства, можна дійти висновку, що підставою для закінчення виконавчого провадження є виконання рішення боржником.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт завершення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням рішення суду.

Посилання апелянта на відсутність будь-якого бажання у дитини проводити час з матір`ю, що, як наслідок, фактично унеможливлювало передання дитини матері для виконання судового рішення, колегія суддів відхиляє, адже обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дає підстав для висновку про можливість ставити його виконання в залежність від волевиявлення боржника або будь-яких інших осіб на вчинення чи не вчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.08.2018 року у справі № 916/4106/14.

Крім того, слід зазначити, що у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" Європейський суд з прав людини наголошує, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 Конвенції тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

У справі "Глоба проти України" ЄСПЛ зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

У справі "Comingersoll S.A." проти Португалії" ЄСПЛ також вказує, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності і пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін.

У справах "Горнсбі проти Греції", "Бурдов проти Росії", "Ясюнієне проти Литви", "Фуклев проти України" ЄСПЛ наголошує, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Таким чином, враховуючи те, що постанова Київського апеляційного суду від 09.12.2020 року про встановлення побачень з дитиною боржником не виконана, дії старшого виконавця Дніпровського РВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ясинської К.М. щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 63929513 є правомірними.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваного судового рішення не грунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обгрунтованість постановленої судом ухвали.

Крім цього, наведені в апеляційній скарзі доводи, які на думку скаржника, є підставою для скасування ухвали суду, є тотожними із його поясненнями на обгрунтування вимог скарги, ці доводи були предметом судового розгляду в суді першої інстанції, яким суд надав грунтовну оцінку, яка узгоджується з вимогами закону і з якою у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не погодитися.

Отже, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам заявника належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе судове рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Зубицькою Любов Миколаївною, - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2021 року по цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ясинської Катерини Михайлівни, стягувач: ОСОБА_4 , про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 10 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська