Провадження № 2/344/3191/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Мелещенко Л.В.

секретаря судового засідання Дементьєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В:

02 липня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, що був розірваний 31 серпня 2020 року. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час позивач з відповідачем проживають однією сім`єю, проте спільного господарства не ведуть. Відповідач участі у вихованні дітей не приймає, матеріально не допомагає. Діти перебувають на повному утриманні позивача. Судовим наказом від 23 квітня 2021 року з відповідача стягнуто аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не більше 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи з 25 березня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Проте відповідач вимоги судового наказу не виконує. У 2018 році старший син ОСОБА_5 потребував серйозного стоматологічного лікування. У дитини відбувалося ураження зубів глибинним карієсом, що супроводжувалося гнійним запаленням. Станом на початок червня 2018 року було уражено 16 зубів з 20 та за показанням лікарів ОСОБА_5 потребував негайного лікування. 26 липня 2018 року синові ОСОБА_6 було проведено лікування зубів під загальним наркозом вартістю 15540,00 грн. Відповідач відмовився взяти участь у цих витратах і позивачу довелося самостійно сплатити всю суму зі свого карткового рахунку. У 2020-2021 роках на стоматологічні процедури ОСОБА_6 було витрачено ще 1500,00 грн. Усе оплачено позивачем особисто. У 2020 році складна ситуація склалася з зубами молодшого сина ОСОБА_7 . За період з 05 жовтня 2020 року по 03 червня 2021 року на лікування позивачем було сплачено 3950,00 грн. Старший син ОСОБА_5 з квітня 2021 року відвідує додаткові заняття з англійської мови у ПЗДО «Смартік». За період з 01 квітня 2021 року по 01 червня 2021 року позивачем було оплачено на навчання дитини 1915,00 грн, в тому числі 640,00 грн за підручники, необхідні для навчального процесу. Загальні витрати на дітей за період з 2018-2021 року складають 22 905, 00 грн. Позивач вважає, що відповідач повинен сплатити на користь 1/2 частину зазначених витрат в розмірі 11452,50 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача понесені додаткові витрати на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 9477,50 грн та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1975,00 грн.

Ухвалою суду від 06 липня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач у судове засідання не з`явилася, попередньо подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, а також жодних заяв та клопотань від відповідача не надійшло. Також від відповідача не надходило в установлений судом строк заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, проте не з`явився у судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини свої неявки, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі статей 280-282 Цивільного процесуального кодексу України ухвалив про заочний розгляд справи.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 серпня 2020 року, що набрало чинності 05 жовтня 2020 року, розірваний шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено на проживання з мамою ОСОБА_1 (а.с. 8-10).

23 квітня 2021 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області було видано судовий наказ по справі № 344/4573/21, яким стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи з 25 березня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.11-13).

Як вбачається з копій свідоцтв про народження, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_1 (а.с. 14-15).

24 березня 2021 року була видана довідка № 73 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщення/будинку осіб, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_8 , свекор, ОСОБА_9 , свекруха, ОСОБА_2 , чоловік, ОСОБА_1 , дружина, ОСОБА_3 , син, ОСОБА_4 , син (а.с.16).

Позивачем здійснюється оплата за додаткові заняття з англійської мови в ПЗДО «Смартік» сина ОСОБА_3 05 квітня 2021 року у розмірі 600,00 грн, 15 квітня 2021 року у розмірі 640,00 грн, 07 травня 2021 року у розмірі 600,00 грн, 01 червня 2021 року у розмірі 75,00 грн, усього на загальну суму 1915,00 грн (а.с.17).

З метою лікування сина ОСОБА_3 позивачем сплачено 26 липня 2018 року кошти у розмірі 15540,00 грн, 02 жовтня 2020 року - 400,00 грн, 02 березня 2021 року - 200,00 грн, 06 квітня 2021 року - 500,00 грн, 03 червня 2021 року - 400,00 грн, 2021 року - 400,00 грн, усього на загальну суму 17040 грн (а.с.18-25).

На лікування сина ОСОБА_4 здійснена оплата 05 жовтня 2020 року - 100,00 грн, 06 жовтня 2020 року - 250,00 грн, 20 жовтня 2020 року 200,00 грн, 20 жовтня 2020 року 200,00 грн, 09 листопада 2020 року - 100,00 грн, 23 листопада 2020 року 250,00 грн, 27 листопада 2020 року 450,00 грн, 10 грудня 2020 року 200,00 грн, 30 грудня 2020 року 400,00 грн, 02 лютого 2021 року 150,00 грн, 20 лютого 2021 року 250,00 грн, 20 лютого 2021 року 350,00 грн, 02 березня 2021 року 650,00 грн, 06 квітня 2021 року 200,00 грн, 03 червня 2021 року 200,00 грн, усього на загальну суму 3950,00 грн (а.с.25-33).

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлює, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно статті 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

До особливих обставин, викладених у статті 185 Сімейного кодексу України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 липня 2018 року у справі за №61/37659/цс18 та від 25 вересня 2019 року у справі за №757/16914/17.

В процесі розгляду справи позивачем підтверджено понесення додаткових витрат на додаткове навчання сина ОСОБА_6 у розмірі 1915,00 грн (а.с. 17), лікування сина ОСОБА_6 у розмірі 17040,00 грн (а.с.18-24), лікування сина ОСОБА_7 у розмірі 3950,00 грн (а.с.25-33), усього на загальну суму 22905,00 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем надані належні та допустимі докази про понесення додаткових витрат на дитину.

Враховуючи те, що позивачем понесені додаткові витрати у розмірі 22905,00 грн, тому з відповідача слід стягнути половину додаткових витрат у сумі, що дорівнює 11452,50 грн: додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_6 у розмірі 9477,50 грн та додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_7 у розмірі 1975,00 грн.

У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

З частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про оплату додаткових витрат на дитину.

Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги про оплату додаткових витрат на дитину, тому суд дійшов висновку про стягнення судового збору у розмірі 908,00 грн з відповідача в дохід держави.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статті 51 Конституції України, статей 141, 180-182, 184, 185 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , понесені додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 9477,50 грн (дев`ять тисяч чотириста сімдесят сім гривень п`ятдесят копійок) та додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1975,00 грн (одна тисяча дев`ятсот сімдесят п`ять гривень нуль копійок), усього на загальну суму 11452,50 грн (одинадцять тисяч чотириста п`ятдесят дві гривні п`ятдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна і резолютивна частини рішення складені, підписані у нарадчій кімнаті 13 грудня 2021 року.

Повний текст рішення складений 16 грудня 2021 року.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Мелещенко Л.В.