РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2021 року Київський районний суд міста Харкова в складі:
головуючого судді - Шаренко С.Л.,
при секретарі - Вареник К.В.,
представника позивача: - Нуянзова Д.С.,
відповідача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київський районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з утримання багатоквартирного будинку, споруд та прибудинкових територій,, -
Позивач КП «Жилкомсервіс» звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за послуги з утримання багатоквартирного будинку, споруд та прибудинкових територій за період з 01.01.2016 по 01.09.2020 в розмірі 6 346,57 грн., за період з 01.03.2007 по 31.12.2015 в розмірі 9 180,03 грн., а також судовий збір у розмірі 2102 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачі відповідно до довідки форми «А» з 13.03.1987 року зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами житлових послуг. Позивач зазначає, що належним чином виконує свої зобов`язання щодо надання послуг з утримання багатоквартирних будинків і споруд та прибудинкових територій. В свою чергу, відповідачі за спожиті житлово-комунальні послуги належним чином не сплачують, внаслідок чого за адресою: АДРЕСА_1 утворилась заборгованість за період з 01.03.2007 по 01.09.2020 у розмірі 15 526,60 грн.
23.11.2020 відповідач ОСОБА_1 , яка за довіреністю є також представником відповідача ОСОБА_2 надала до суду письмові заперечення проти позову, відповідно до яких зазначила, що заперечує проти позовних вимог позивача з тих підстав, що позовну заяву подано на підроблених відомостях, оскільки в ній не зазначено особовий рахунок, на ім`я ОСОБА_1 особовий рахунок не міг бути відкритим, так як були відсутні юридичні підстави. За заявою відповідача ОСОБА_1 з 2016 року на підставі юридичних документів позивачем відмовлялось у відкритті особового рахунку. Тому позивач вважає, що відкритий на її ім`я особовий рахунок зроблений на підроблених документах, тому оплата за комунальні послуги на вказаний рахунок не здійснювалась. Також відповідач ОСОБА_1 зазначила, що відповідно до рішення № 762 від 09.12.2015 ОСОБА_1 є наймачем кв. АДРЕСА_2 балансоутримувачем вказаної будівлі є КП «Жилкомсервіс» на підставі розпорядження Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 28.02.2008 року № 198. За вказаною адресою відповідачі зареєстровані 29.12.2015 після надання квартири за розпорядженням ХМР № 762 від 09.12.2015 житловою площею 44,6 кв.м. Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 від 23.08.2019 свідчить, що загальна площа становить 51 кв.м. таким чином відповідач ОСОБА_3 зазначає, що житлова площа закріплена за нею тільки 19.12.2015 року, у зв`язку з чим, відкривати за нею особовий рахунок з 01.03.2007 у позивача не було підстав.
09.12.2020 представник позивача ОСОБА_4 надав до суду письмові пояснення відповідно до яких зазначив, що факт проживання відповідачів в кв. АДРЕСА_2 раніше, ніж стверджує відповідач ОСОБА_1 підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї, письмовою заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за їх особистими підписами від 22.02.2008, та крім того, до заяви про збільшення позовних вимог була додана довідкаформа «А» відповідно до якою вбачається, що відповідач ОСОБА_1 мешкає за вказаною адресою з 1987 року. Також представник позивача зазначив, що питання відкриття особового рахунку з метою визначення об`єму наданих послуг та розрахунку оплати за них є питанням внутрішнього бухгалтерського обліку підприємства. Перелік підстав та необхідних документів для відкриття особових рахунків щодо обліку житлово-комунальних послуг чинним законодавством не встановлено. Також представник позивача заначив, що твердження позивачки про те, що власником квартири вона з відповідачем ОСОБА_2 стали лише з 08.06.2017 року, не стосується предмету позову, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на тому, що відповідачі мешкали за вказаною адресою та повинні були сплачувати кошти за фактично отриманні послуги позивача. Щодо твердження відповідача про фальшивість доказів позивача, представник позивача зазначив, що позивачем надано до суду достовірні та належні письмові докази, які підтверджують факт наявності заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг, а також факт проживання відповідачів за вказаною адресою, в період визначений у позовній заяві, в свою чергу відповідачі не надали доказів сплати заборгованості та взагалі, не оспорюють факт наявності такої заборгованості. Додатково представник позивача повідомив суд, що буд. АДРЕСА_3 був виключений з числа гуртожитків рішенням XXYI сесії IV скликання Харківської міської ради від 28.10.2004 № 166/04, що вбачається з рішення виконавчого комітету Київської районної ради м. Харкова від 04.01.2005 № 02-1. Таким чином, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
17.12.2020 відповідач ОСОБА_1 надала до суду письмові заперечення на письмові пояснення позивача відповідно до яких вказала, що твердження представника позивача про те, що «фальшивість» доказів не встановлена чинним законодавством, не відповідає дійсності, оскільки представник позивача я к юрист повинен бути обізнаний зі ст. 364, 366, 367 КПК України. Також відповідач ОСОБА_1 в цих запереченнях зазначила, що її родина, яка багатодітна сім`я, перебувала на квартирному обліку при АТ «Концерні «Епос». Відповідач ОСОБА_1 та її чоловік, ОСОБА_5 перебували у трудових відносинах з фабрикою «Червона нитка» від якої були вселені в гуртожиток по АДРЕСА_3 . Її чоловік, ОСОБА_5 зареєстрований в гуртожитку з 19.12.1986 року, дочка, ОСОБА_6 зареєстрована з 23.11.2014 по АДРЕСА_3 в гуртожитку, її син, ОСОБА_2 якому в 2006 році виповнилось 16 років відмовлялось у видачі паспорту, оскільки за сім`єю ОСОБА_7 була закріплена квартира АДРЕСА_2 , та тільки після двох років судових розглядів, в 2008 році йому видано паспорт з пропискою в паспорті 16.05.1990 рік, тобто з моменту народження. Також відповідач ОСОБА_1 вказує, що вона була зареєстрована в гуртожитку АДРЕСА_4 з 13.03.1987 року. Також відповідач зазначила, що відповідно до відповіді Департаменту житлового господарства Харківської міської ради від 23.04.2015 також вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 відповідачі зареєстровані з 29.12.2015, після надання квартири за розпорядженням Харківської міської Ради № 762. Відповідачка також зазначає, що факт реєстрації 29.12.2015 відповідачів в квартирі АДРЕСА_2 , також підтверджується паспортами відповідачів. Відповідачі є спільними власниками зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право власності. Також відповідач зазначила, що вона та члени її сімї не звертались з заявою про виключення будівля АДРЕСА_3 з числа гуртожитків, та про те, що кімната гуртожитку № 3,4,5 об`єднанні в єдину квартиру АДРЕСА_5 їм стало відомо тільки з листувань. Таким чином, відповідач вказує, що особовий рахунок повинен був відкритий на ОСОБА_1 тільки з 09.12.2015 року на підставі рішення № 762 від 09.12.2015.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з урахуванням уточнених позовних вимог та просив стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2007 по 31.12.2015 у розмірі 9180,03 грн. та за період з 01.01.2016 по 01.09.2020 у розмірі 6 346,57 грн., а також стягнути сплачений судовий збір.2102 грн.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, довірив представляти свої інтереси відповідачу ОСОБА_1 .
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав викладених в її письмових запереченнях, вказувала про те, що право на відкриття особового рахунку на ім`я ОСОБА_1 позивач мав право лише з 29.12.2015, також відповідач просила застосувати до вказаних правовідносин строк позовної давності, у зв`язку з чим, в задоволенні позову просили відмовити.
Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст.55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст. 4).
Згідно зіст.13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 28.07.2020 (а.с. 11), а також є співвласниками вказаної квартири, що не заперечується сторонами та підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 19.05.2017 року реєстраційний № 2-17-285356 виданого відділом приватизації житлового фонду Департаменту економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації Виконавчого комітету Харківської міської ради, відповідно до якого відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить по Ѕ частки квартири АДРЕСА_2 (а.с. 126).
За вказаною адресою, позивач надає послуги з утримання багатоквартирних будинків і споруд та прибудинкових територій, однак відповідачі за спожиті житлово-комунальні послуги належним чином не сплачують, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.03.2007 по 01.09.2020 у розмірі 15 526,60 грн.
Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги».
Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник (частина друга статті 19 Закону). Власником Закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку (абзац сьомий частини першої статті 1 Закону). А споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абзац чотирнадцятий частини першої статті 1 Закону).
Відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (частина перша статті 19 Закону).
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).
Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою (частина перша статті 29 Закону).
Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону).
Таким чином, доводи відповідача про відсутність у позивача права вимоги стягнення боргу з відповідачів, у зв`язку з відсутністю письмового договору не відповідають дійсності, а тому відповідачі не звільненні від оплати послуг.
В судовому засіданні також встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 з 13.03.1987 року. (а.с. 53).
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.10.2004 року № 980 буд. АДРЕСА_3 виключено з числа гуртожитків та дозволено виконавчим органам закріпити за мешканцями будинку займану ними площу та відкриття особових рахунків (а.с. 123).

Відповідно до листа Департаменту житлового фонду Виконавчого комітету Харківської міської ради від 02.10.2020 № Б-2-35503/0/1-20.08-31-9556/0/129-20 вбачається, що рішенням Харківської міської ради № 02-1 від 04.01.2005 «Про затвердження акту приймання передачі відомчого житлового будинку ВАТ «ЕПОС-Холдінг» по АДРЕСА_3 до комунальної власності міста» будинок АДРЕСА_3 переданий в комунальну власність м. Харкова. На підставі розпорядження № 836 від 20.07.2005 вищевказаний будинок зарахований на баланс КПЖРЕП-1 Київського району м. Харкова. Також з зазначеного листа вбачається, що розпорядженням Управління комунального майна та приватизації від 28.02.2007 за № 198 «Про внесення змін в договір передачі майна в господарське відання №1278 від 07.09.2006 з КП «Жилкомсервіс» , будинок АДРЕСА_3 вилучено з договору передачі майна в господарське віддання ВЖРЕП №1 Київського району м. Харкова та зараховано до договору передачі майна в господарське відання КП «Жилкомсервіс». (а.с. 129)

Тобто, з 28.02.2007 року, вказаний будинок переданий в господарське відання КП «Жилкомсервіс» та з цього часу надає послуги з утримання багатоквартирних будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином встановлено, що позивач з 28.02.2007 мав обов`язок щодо надання послуги за адресою: АДРЕСА_3 , а відповідачі належним чином сплачувати за фактично отриманні послуги.

Крім того, судовим розгляду встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Харківської області Харківської міської ради від 09.12.2015 № 762 визнано ОСОБА_1 наймачем трикімнатної квартири АДРЕСА_6 зі складом сім`ї три особи: ОСОБА_1 (наймач), ОСОБА_8 (дочка), ОСОБА_2 (син). (а.с. 125). Однак, суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що тільки з цього часу їй стало відомо про те, що вона мешкає в квартирі ІНФОРМАЦІЯ_1 , а не в кімнаті № 3,4,5 оскілки вказане спростовується матеріалами справи, а саме: згіднолиста Комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 5 Київського району м. Харкова від 6.11.2006 та 17.11.2006 на які відповідач посилається обгрунтовуючи свої заперечення щодо позову, вбачається, що вказані листи адресовані відповідачці ОСОБА_1 з зазначенням адреси її проживання «по АДРЕСА_1 ». (а.с. 122). Також, з листа Департаменту житлового господарства від 05.04.2013 також вбачається, що лист адресовано ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги.

Таким чином, встановлено, що відповідачі як власники квартири, та як наймачі до періоду 19.05.2017, мешкали в квартирі АДРЕСА_2 , в якій були отримані житлово-комунальні послуги, та мали обов`язок оплатити позивачеві їхню вартість.

Питання щодо законності чи не законності відкриття особового рахунку на ім`я відповідача ОСОБА_1 судом не вирішується, оскільки вказані обставини не мають значення для вирішення питання про стягнення заборгованості за послуги з утримання багатоквартирного будинку, споруд та прибудинкових територій та буде виходити за межі позовних вимог.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони (ст.81 ЦПК України).

Відповідачами не надано доказів, що позивачем не надаються відповідачам послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, а також доказів які спростують наявну заборгованість.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, що встановлено ст.625 ЦК України.

Щодо клопотання відповідачки про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що передбачено ст.257 ЦК України.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80), від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61), № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61), від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51)).

Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону).

Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно розрахунку заборгованості, згідно з яким позивач її нараховував за кожен календарний місяць надання послуг, починаючи з березня 2007 року.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то, перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

Згідно розрахунку КП «Жилкомсервіс» який був наданий його представником з урахуванням строку позовної давності, заборгованість відповідачів за надані послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території за період з 01.01.2016 до 01.09.2020 складає 6346,57 грн.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позовні вимоги КП «Жилкомсервіс» підлягають задоволенню частково, слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території за період з 01.01.2016 до 01.09.2020 у розмірі 6346,57 грн.

У відповідності зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь КП «Жилкомсервіс» слід стягнути понесені позивачем судові витрати у розмірі пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263 265 ЦПК України, ст. ст. 257, 264, 267, 319, 322, 382, 509, 525, 526, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з утримання багатоквартирного будинку, споруд та прибудинкових територій задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» (, р/р НОМЕР_2 , банк одержувача АТ «Мегабанк» м. Харків, МФО 351629) заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.01.2016 до 01.09.2020 у розмірі 6346,57 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» (, р/р НОМЕР_2 , банк одержувача АТ «Мегабанк» м. Харків, МФО 351629) судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя: С.Л. Шаренко