Справа № 657/317/20

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.02.2021 Каланчацький районний суд Херсонської області
в складі головуючого судді Скригун В. В.
секретаря Попової Т.І.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , представник позивача: ОСОБА_1 до Мирненської селищної ради Херсонської області про визнання права власності на нерухоме майно,
в с т а н о в и в :
Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що батько позивача ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , про що свідчить договір дарування від 01.08.2007 року, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий Херсонським БТІ 31.08.2007 року та договір про розподіл спадкового майна від 13.11.2013 року. У 2007 році ОСОБА_3 та ОСОБА_5 подарували, а ОСОБА_4 прийняв у дар вищевказаний будинок з господарськими будівлями та спорудами і став власником вказаного будинку. Земельна ділянка під вказаним житловим будинком приватизована та належить ОСОБА_3 , про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 881571 від 28.08.2006 року. ОСОБА_3 у 2008 році помер. Після його смерті ніхто із спадкоємців не заявив своє право на спадкове майно. Позивач ОСОБА_2 13.11.2013 року уклав із своєю рідною сестрою ОСОБА_6 договір про розподіл спадкового майна та звернувся до нотаріальної контори про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок. Однак державним нотаріусом у видачі свідоцтва ОСОБА_2 відмовлено, у зв"язку з тим, що земельна ділянка під вказаним житловим будинком перебуває у власності нині покійного ОСОБА_3 . Позивач ОСОБА_2 нині доглядає за будинком і земельною ділянкою. Позивач тривалий час не володів інформацією щодо власника земельної ділянки, тобто володів вказаним чужим майном добросовісно, безперервно та не приховував факт знаходження майна в його володінні.
Ухвалою судді від 10.03.2020 відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадженні. Ухвалою суду від 27.04.2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився, причини неявки не повідомив.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав заявлених в позові, позовні вимоги просила задовольнити.
Відповідач представник Мирненської селищної ради до суду не з"явився, надіслав заяву, згідно якої не заперечував щодо задоволення позовних вимог.
Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступних висновків.
Нині покійному ОСОБА_4 за життя належав житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.08.2007 року.
Згідно договору про розподіл спадкового майна, яке належало ОСОБА_7 , що укладений між позивачем ОСОБА_2 та його сестрою ОСОБА_6 , після оформлення спадщини позивачу переходить на праві приватної власності будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Згідно Державного акту серії ЯБ № 881571 власником земельної ділянки площею 0,2136 га. для обслуговування житлових будинків та господарських споруд є ОСОБА_3 .
Згідно актового запису про смерть від 25.08.2009 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Так, відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Згідно статті 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 729/608/17 (провадження № 14-648цс18) вказано, що «умовами набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю є: 1) добросовісність користування земельною ділянкою, яке полягає у невчиненні особою перешкод власнику земельної ділянки у реалізації ним свого права власності на це майно протягом 15 років; 2) відкритість користування, яке має бути очевидним для усіх інших осіб; 3) безперервність користування протягом 15 років; 4) відсутність документів, які б свідчили про наявність у громадянина прав на цю земельну ділянку. Відсутність будь-якого з перерахованих елементів виключає можливість набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю.
Так встановлюючи, чи є володіння добросовісним, насамперед слід встановити, що володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю, тобто обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.
Як вбачається з матеріалів справи та знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду, позивач знав, що спірна земельна ділянка, на яку просить визнати право власності за набувальною давністю, належала померлому ОСОБА_3 і на підтвердження данного факту представником позивача надано до суду копію Державного акту серії ЯБ № 881571, згідно якого власником спірної земельної ділянки є ОСОБА_3 .
За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.
Тому в даному випадку не можна вважати володіння нерухомим майном, а саме земельною ділянкою, на яку позивач просить визнати право власності за набувальною давністю та яка належала померлому ОСОБА_3 , добросовісним.
Однак, представник позивача, звертаючись до суду з даним позовом, як на підставу набуття ОСОБА_2 права власності за набувальною давністю посилалася на те, що він добросовісно заволодів вказаним вище нерухомим майном, відкрито та безперервно користується ним з 2007 року, підтверджуючи зазначену обставину тим, що ОСОБА_2 проживає в будинку, який розміщений на спірній земельній ділянці, сплачує земельний податок за присадибну ділянку. При цьому жодного доказу на підтвердження данних обставин ні позивачем, ні його представником до суду не подано. Навпаки судом встановлено, що позивач зареєстрований та фактично проживає в АДРЕСА_2 , доказів про сплату земельного податку до суду також не подано, тобто доказів, що позивач утримував спірне майно до суду не надано.
Крім того, слід зазначити, що представником позивача також не подано доказів на пітвердження того факту, що позивач добросовісно, безперервно користувався земельною ділянкою протягом 15 років.
Таким чином, судом встановлено, що позивачем не доведено всіх обставин, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю на земельну ділянку, в зв`язку з чим позовні вимоги не можуть бути задоволені з наведених підстав. А визнання позову відповідачем не може бути безумовною підставою для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 119 ЗК України, ст. 344 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , представник позивача: ОСОБА_1 до Мирненської селищної ради Херсонської області про визнання права власності на нерухоме майно - відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п.п. 15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Каланчацький районний суд Херсонської області.
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_2 , ІПН - НОМЕР_1 .
Суддя Скригун В.В.
Повний текст судового рішення виготовлено 15.02.2021 року.