УХВАЛА

19 лютого 2021 року

м. Київ

справа №459/928/19

провадження № 61-2091ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, Управління Державної казначейської служби України у м. Червонограді Львівської області, Прокуратури Львівської області, Головного управління Національної поліції у Львівській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, Управління Державної казначейської служби України у м. Червонограді Львівської області, Прокуратури Львівської області, Головного управління Національної поліції у Львівській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, в якому просив стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 300 000 грн.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23 січня 2020 року позовні вимоги задоволено і стягнуто на користь позивача 300 000 грн моральної шкоди.

Постановою Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 січня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У лютому 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року, в якій скаржник просить оскаржувану постанову скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу, суд дійшов висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху, виходячи з таких підстав.

Касаційна скарга подана поза межами строку касаційного оскарження.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку касаційного оскарження, в обґрунтування якого посилається на те, що копію оскаржуваної постанови отримано ним 14 січня 2021 року, на підтвердження чого надає «копію відмітки про отримання копії постанови Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року у справі №459/928/19».

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

За правилами цієї ж норми цивільного процесуального законодавства учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Так повний текст оскаржуваної постанови складено 15 грудня 2020 року. Строк касаційного оскарження сплинув 14 січня 2021 року. Касаційну скаргу подано засобами поштового зв`язку 05 лютого 2021 року, тобто, поза межами строку касаційного оскарження.

Причини, на які посилається скаржник, суд не визнає поважними, оскільки в розумінні статті 81 ЦПК України причини пропуску строку касаційного оскарження не обґрунтовані належним чином доказами.

Так скаржником надано до суду копію аркуша документу, на якому зазначені учасники цієї справи, їх місцезнаходження, місце проживання чи перебування, ціна позову, єдиний унікальний номер справи та нанесений текст «Отримав 14.01.2021 «підпис» ОСОБА_3 ».

Верховний Суд не приймає такий доказ до уваги, оскільки поданий документ не містить вичерпної інформації про те, що скаржником чи його представником отримано саме копію постанови Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року, ухвалену за результатами апеляційного перегляду справи №459/928/19.

За правилами частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

За таких підстав касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та підлягає залишенню без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали застосовуються процесуальні наслідки, передбачені чинним цивільним процесуальним законодавством.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш