Єдиний унікальний номер 725/2623/21
Номер провадження 2/725/470/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2021 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.

за участю секретаря судового засідання Кожолянко А.О.,

представника позивача Бацей Т.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

та представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що 07.03.2013 року відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг та підписав відповідну заяву № б/н, тим самим підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач був ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банку про їх затвердження.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) AT КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року, керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, а тому, при підписанні відповідачем анкети-заяви між сторонами фактично був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору.

На виконання умов вказаного договору позивач відкрив відповідачу кредитний рахунок підтверджується та встановив початковий кредитний, який в подальшому було збільшено до 50000 грн. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав відповідну кредитну картку. Таким чином, позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в меж встановленого кредитного ліміту.

В свою чергу відповідач зобов`язувався повернути витрачену частину кредитного ліміту та здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошових коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язковий платежу, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.

Крім того, відповідно до п. 2.1.3.3 укладеного між сторонами договору відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п. 2.1.12.9 договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку (у т.ч. з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі Мінімального обов`язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку.

Натомість, відповідач взятих на себе зобов`язань за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим нього утворилась заборгованість, яка станом на 12.04.2021 року становить 56008,75 грн. та складається з наступного: 45323,82 грн. - заборгованість за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту); 10684,93 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

На підставі вище викладеного, посилаючись на умови укладеного між сторонами договору та норми матеріального права, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 07.03.2013 року у розмірі 56008,75 грн. станом на 12.04.2021 року, яка складається з наступного: 45323,82 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 10684,93 - заборгованість за простроченими відсотками.

В подальшому, в ході судового розгляду даного спору, 30.08.2021 року на адресу суду надійшли письмові пояснення представника позивача в яких останній також зазначав, що долучені позивачем до матеріалів справи копія паспорта відповідача, виписки по картрахунку та фото відповідача з кредитною карткою підтверджують той факт, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримував кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Вказував на те, що 07.03.2013 року відповідач пройшов ідентифікацію, ставши клієнтом банку та підписавши Анкету-заяву, у зв`язку з чим без повторного укладення договору йому було перевипущено кредитну картку 22.05.2017 року та 25.01.2018 року, тобто за його зверненням йому було надано картку з новим строком дії. Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого карткового рахунку, а тому уся сума заборгованості за кредитним лімітом відображається та враховується в перевипущеній картці. Перевипуск картки відповідачу окрім іншого підтверджується також його фото із карткою. При цьому, активація перевипущеної карти здійснюється за допомогою контактного телефону клієнта шляхом відправки коду авторизації на його телефон, а тому карта не може бути активованою без згоди (відома) клієнта. Вважає, що питання підписання відповідачем договору не відноситься до предмету позову, а твердження відповідача, що підпис виконаний у заяві не ним немає правового значення у даній справі з огляду також на те, що відповідач не звертався з вимогами про визнання договору недійсним, а навпаки протягом дії договору періодично вчиняв дії на його виконання, зокрема користувався кредитними коштами, отримував перевипущені картки з новим строком дії, здійснював періодичне погашення заборгованості.

Також, у вказаному поясненні представник позивача деталізував умови кредитного договору про надання банківських послуг.

На вказану позовну заяву відповідач направив відзив в якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що між ним та відповідачем не було укладеного письмового договору про надання споживчого кредиту, вважає, що анкета-заява про приєднання не може вважатись договором, крім того додана до позовної заяви анкета-заява, на яку позивач посилається як на підставу виникнення між ними договірних зобов`язань, не підписана ним та підпис який міститься у ній виконаний не ним, а іншою особою. Також вказана заява містить недостовірні відомості щодо його місця роботи та до матеріалів справи додано копію паспорта в якій його підпис підроблений. Зазначав, що він не мав наміру укладати договір про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг з умовами якого не був ознайомлений, крім того він не ознайомлювався з Тарифами Банку та Правилами користування платіжною карткою, не просив йому відкривати поточний картковий рахунок та надавати кредитні кошти. Вважає, що форма кредитного договору у вигляді анкети-заяви про приєднання не відповідає вимогам чинного законодавства. Просив врахувати, що між ним та позивачем відсутні будь-які письмові договори, а також вважає, що банком в порушення вимог п. 7.1 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів від 12.11.2003 року № 492, самостійно здійснювались видаткові операції з кредитних карток № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 .

У відповіді на відзив позивач вказував, що при укладенні договору між позивачем та відповідачем, за яким у останнього виникла заборгованість, сторони керувались положеннями ст. 634 ЦК України та в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах, а саме в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить його підпис в заяві. Згідно доданої до позову анкети-заяви від 07.03.2013 року вбачається, що персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки відповідачем заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_1 висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна" та особистим підписом засвідчила свою згоду.

В рамках судового розгляду даного спору було витребувано оригінал анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 07.03.2013 року, а також призначено судову почеркознавчу експертизу з метою з`ясування чи виконаний підпис від імені ОСОБА_1 в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 07.03.2013 року ним особисто чи іншою особою, а також витребувано інформацію про рух коштів по зарплатній картці відкритій на ім`я ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ), картка № НОМЕР_6 за період з травня 2020 року.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Вважає, що відповідач, заперечуючи підписання анкети-заяви та наявності між ним і банком договірних правовідносин, які виникають з кредитного договору, намагається таким чином уникнути відповідальності за невиконане зобов`язанням, оскільки факт отримання ним кредитних коштів та користування ними підтверджується долученими позивачем до матеріалів справи доказами, зокрема відомостями про рух коштів, фотографіями. Ставила під сумнів висновок судової почеркознавчої експертизи, вважаючи, що експертом не в повній мірі досліджені вільні та умовно-вільні зразки підпису відповідача, у зв`язку з чим останній міг дійти не вірного висновку про те, що відповідач не підписував особисто анкету-заяву. Крім того, звертала увагу на те, що інформація про рух коштів по картці на яку позивач отримує заробітну плату підтверджує той факт, що останній здійснював перекази на свою кредитну картку, а також наявність у нього номеру телефону за яким можливо активувати відповідні перевипущені кредитні картки.

Відповідач в судовому засіданні заперечував факт наявності між ним та банком договірних відносин, які випливають з кредитного договору до якого він нібито приєднався шляхом підписання анкети-заяви, оскільки такої заяви він не підписував, на доданих позивачем до матеріалів справи фото зображена особа зовні схожа на нього, проте це не може бути прямим доказом отримання ним кредитних карток. Крім того, надані фото можуть стосуватись отримання ним картки для нарахування заробітної плати. Заперечував використання ним кредитних коштів та вважає, що списання із рахунків могло бути внаслідок шахрайських дій в тому числі і працівників банку, проте із заявою про вчинене кримінальне правопорушення в правоохоронні органи не звертався. Підтримав доводи викладені у відзиві та просив відмовити в задоволені позову.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини викладені у тексті відзиву та письмових запереченнях, а також на висновок судової почеркознавчої експертизи яким встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 07.03.2013 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Крім того, в судовому засіданні в порядку ч. 4 ст. 72 ЦПК України було допитано судового експерта з приводу виконаного ним висновку № СЕ-19/126-21/6675-ПЧ від 02.09.2021 року за результатами проведеної у даній справі судової експертизи.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, роз`яснення експерта, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

До матеріалів справи долучено в Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 07.03.2013 року з якою позивач пов`язує виникнення між ним та відповідачем договірних правовідносин, які випливають із договору про надання банківських послуг умови якого викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, Тарифаах, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, з якими відповідач був ознайомлений, що підтверджується його підписом у вказаній анкеті заяві (а/с 17).

Натомість, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/126-21/6675-ПЧ від 02.09.2021 року підпис від імені ОСОБА_1 в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 07.03.2013 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (а/с 195-199).

Оскільки представником позивача поставлено під сумнів достовірність даних, що містяться у вказаному, в судовому засіданні було допитано експерта Чернівецького НДЕКЦ ОСОБА_2 , який пояснив, що для виконання почеркознавчої експертизи йому було достатньо наданих судом вихідних даних, в тому числі вільних та умовно-вільних зразків підпису ОСОБА_1 , а тому при виконанні експертизи не виникало обставин, які б перешкоджали дати відповідь на поставлені перед експертом питання. Хід виконання експертизи та проведенні дослідження відображені у дослідницькій частині висновку.

Отже, за наслідками розгляду справи встановлено, що відповідач не підписував Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 07.03.2013 року з якою позивач пов`язує виникнення між ними договірних правовідносин.

Так, частиною першою, другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Таким чином, з системного аналізу вищевказаних норм слідує, що безпосередньо кредитний договір повинен містити відомості про проценту ставку, строк та умови повернення кредиту, відповідальність сторін за неналежне виконання взятих на себе зобов`язань, натомість анкета-заява на яку посилається позивач таких відомостей не містить, крім того остання не підписана відповідачем, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що між сторонами відсутні договірні відносини, що випливають із кредитного договору.

Натомість, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17) зазначено наступне. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Отже, в даному випадку доказуванню підлягає той факт чи було банком надано відповідачу кредитні картки з встановленим кредитним лімітом та чи використовував останній кредитні кошти , а також яка сума коштів була фактично отримана останнім і не повернута банку.

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 було надано наступні кредитні картки № НОМЕР_2 від 22.05.2017 року терміном дії до 05/21, № НОМЕР_3 від 26.12.2017 року терміном дії до 05/21, № НОМЕР_4 від 25.01.2018 року терміном дії до 12/21 (а/с 15).

Факт отримання ОСОБА_1 кредитних карток № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 підтверджується долученими представником позивача до матеріалів справи кольорових фото на яких зображено відповідача ОСОБА_1 , який тримає в руці відповідні картки з вказаними номерами.

Крім того, в рамках судового розгляду даного спору витребувано інформацію про рух коштів по зарплатній картці відкритій на ім`я ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ), картка № НОМЕР_6 за період з травня 2020 року з якої вбачається, що останній здійснював погашення обов`язкового платежу та переказ коштів на картку НОМЕР_7 (та № НОМЕР_4 ), а також поповнював мобільний телефон № НОМЕР_8 , який був вказаний у не підписаній відповідачем анкеті-заяві та за яким здійснювалось обслуговування кредитних карток, крім того вказаний номер телефону відповідач вказував також звертаючись до суду з заявами, зокрема 23.06.2021 року (а/с 94).

Наведені вище обставини в їх сукупності підтверджують факт користування відповідачем коштами банку, у зв`язку з чим суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні про те, що він не користувався наданими йому кредитними картками, та оцінює їх як обраний спосіб захисту з метою уникнення відповідальності щодо повернення грошових коштів.

Таким чином, з відповідача на користь банку підлягають стягненню виключно фактично отримання останніми суми коштів без нарахованих відсотків, оскільки як було встановлено судом між сторонами відсутні договірні відносини, які виникають з кредитного договору, так як ними в письмовій формі не було погоджено усіх істотних умов такого договору.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що відповідач має заборгованість за тілом кредиту у розмірі 45323,82 грн. та надав розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що відповідач періодично сплачував кошти за користування кредитом, які були зараховані позивачем на часткове погашення заборгованості по пені та заборгованості за простроченим тілом кредиту (а/с 10-12).

З матеріалів справи вбачається, що кредитний ліміт неодноразово збільшувався до 50000 грн. (а/с 16).

Нарахована позивачем заборгованість за тілом кредиту не перевищує кредитний ліміт та суд вважає, що розмір заборгованості в сумі 45323,82 грн. є обґрунтованим.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, з урахуванням наявної в матеріалах справи копії посвідчення учасника бойових дій, виданого на ім`я ОСОБА_1 , слід зазначити, що з системного аналізу положень п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» в сукупності з вимогами ст. 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій, закріплених законодавством, саме через набуття такого статусу. Але статус учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати судового збору з усіх спорів (правова позиція КАС у складі ВС від 21.03.2018 у справі № 490/8128/17)

Оскільки, в даному випадку вимоги банку не пов`язані із правами відповідача на соціальний захист саме як учасника бойових дій, останній не звільняється від відшкодування судових витрат, понесених позивачем у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вище викладеного та керуючись та керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 536, 549, 550, 598, 599, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь АТ КБ «ПриватБанк» фактично отриману суму кредитних коштів в розмірі 45323,82 грн. (сорок п`ять тис. триста двадцять три грн. 82 коп.) за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 07.03.2013 року, а також судовий збір в розмірі 1836,88 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 16 грудня 2021 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна