Справа № 331/518/21
Провадження № 4-с/331/46/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Антоненко М.В.

при секретарі Федоровій К.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката Федорова Максима Дмитровича який діє в інтересах ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни, -

ВСТАНОВИВ:

Представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Федоров Максим Дмитрович звернувся до суду зі скаргою про визнання дій та бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни незаконною та зобов`язання вчинити певні дії в якій просив визнати неправомірною відмову приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни в знятті арешту з рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 , оформлену листом № 19183 від 20.10.2021 року та зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукову Заіру Арсенівну винести постанову у виконавчому провадженні № 66555192 про зняття арешту з рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 .

В обґрунтування скарги зазначено, що10.10.2021 року заявник дізнався від АТ «Ощадбанк» про те, що на його банківський зарплатний рахунок № НОМЕР_1 було накладено арешт. Підставою було зазначено постанову приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З.А. метою зняття арешту з зарплатного рахунку заявник направив приватному виконавцю заяву, в якій повідомляв, що зазначений вище рахунок має спеціальний режим використання і використовується для зарахування заробітної плати за основним місцем роботи та пенсії.На підтвердження цього виконавцю було надано довідку АТ «Ощадбанк» та виписку по рахунку з вказівкою на зарахування коштів з призначенням платежу «безготівкове зарахування на рахунок зарплати» та «безготівкове зарахування на рахунок пенсії». 25.10.2021 року заявник отримав поштою відповідь приватного виконавця, в якій остання повідомляла про відмову в знятті арешту з рахунку.

На думку скаржника відмова приватного виконавця є протиправною, а приватний виконавець була зобов`язана винести постанову про зняття арешту з рахунку боржника.

Від приватного виконавця на адресу суду надійшов відзив на скаргу в якому вона проти задоволення скарги заперечувала в повному обсязі, зазначаючи про те, що банк не повідомляв виконавця про те, що арештований рахунок має спеціальний режим використання, а зараховані на зарплатний рахунок кошти, з моменту зарахування, набувають статусу вкладу і втрачають статус заробітної плати або пенсії.

В судовому засіданні представник скаржника заяву підтримав та надав пояснення, аналогічні доводам заяви.

Приватний виконавець та стягувач в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду скарги були повідомлені належним чином.

Частина 2 ст. 450 ЦПК України передбачає, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі та всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, врахувавши предмет та підставу скарги, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що вимоги скарги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон): виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно зі ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пункт 1 частини 2 статті 18 Закону передбачає, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни знаходиться виконавче провадження №66555192 з виконання виконавчого листа, виданого 09.06.2021 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, по справі №331/518/21, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованості за надані послуги за період з 01.08.2016 до 31.12.2020 в сумі 31161,95 грн та судового збору в сумі 2270,00 грн.

29.09.2021 в рамках зведеного виконавчого провадження № 66555192 виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено в тому числі на адресу AT «Державний ощадний банк України». Даним документом постановлено: накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 37164,14 грн.

В той же день 29.09.2021 року приватним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника у розмірі 20% від доходу і направлено її для виконання до ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна».

12.10.2021 року боржник направив на адресу виконавця заяву про зняття арешту з рахунку в якій просив зняти арешт з банківського рахунку № НОМЕР_1 , який відкрито у ТВБВ №10007/0270-ЗОУ АТ «Ощадбанк», що належить боржнику ОСОБА_1 . До заяви було додано копію довідки АТ «Ощадбанк» № 146 від 11.10.2021 року, відповідно до якої, боржник є власником зарплатної карти з картрахунком № НОМЕР_1 . Крім цього, до заяви боржник додав виписку з рахунку № НОМЕР_1 з якої вбачається, що джерелом надходження коштів на рахунок є виплата боржнику заробітної плати та пенсійних виплат.

25.10.2021 року заявник отримав поштою відповідь приватного виконавця, в якій остання повідомляла про відмову в знятті арешту з рахунку з мотивів того, що банк не повідомляв виконавця про те, що арештований рахунок має спеціальний режим використання і не може бути використаний для інших цілей, окрім отримання заробітної плати та пенсійних виплат.

З таким висновком суд не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до частини 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

Приписами частини першої статті 2, частини другої статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Частина 2 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» зазначає, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

-у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків;

-за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник є інвалідом ІІІ групи та працює на ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна». Спірний рахунок № НОМЕР_1 дійсно використовується скаржником для отримання як заробітної плати, так і пенсійних виплат.

29.09.2021 року приватним виконавцем було реалізовано його повноваження щодо звернення стягнення на частину заробітної плати боржника, про що винесено постанову і направлено її для виконання до ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна». Решта заробітної плати та вся сума пенсійних виплат у випадку зарахування на арештований виконавцем рахунок ?блокуються. Внаслідок цього скаржник не має можливості розпоряджатися джерелом доходів. Дана обставина судом ототожнюється за своїми наслідками з фактичним зверненням стягнення не на 20 відсотків від доходів боржника, а на 100 відсотків від його доходів.

Доводи виконавця про те, що законодавством не заборонено накладати арешт на рахунок боржника на який надходять зарплатні та пенсійні виплати є безпідставними, так як чинним законодавством передбачений окремий порядок здійснення таких відрахувань, а тому суд приходить до висновку про те, що арешт заробітної плати та пенсійних коштів особи, після вирахування з неї сум за виконавчим провадженням, позбавляє її джерел до існування та порушує її право на соціальний захист та оплату праці. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03.10.2019 року № 642/6675/18.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про необхідність задоволення скарги в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 255, 447-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката Федорова Максима Дмитровича який діє в інтересах ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни задовольнити.

Визнати неправомірною відмову приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни в знятті арешту з рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 , оформлену листом № 19183 від 20.10.2021 року.

Зобов`язати виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукову Заіру Арсенівну винести постанову у виконавчому провадженні № 66555192 про зняття арешту з рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 15-денний строк з дня складення повного тексту ухвали суду.

Суддя: М.В. Антоненко