10.02.2021 Справа № 363/1453/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді: - Баличевої М.Б., секретаря - Рибка І.Є., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Заріцького С.М. , представника відповідача Андрейко О.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м.Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Вишгородського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, в якій просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , яка проживала в с. Нові Петрівці, Вишгородського району, Київської області та являється матір`ю ОСОБА_1 (дівоче ОСОБА_1 ) та ОСОБА_5 , а також бабусею відповідача ОСОБА_4 . За життя ОСОБА_6 була власником житлового будинку АДРЕСА_1 та житлового будинку АДРЕСА_2 . Після смерті матері позивач прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 та житловим будинком АДРЕСА_2 , шляхом проживання в цих будинках. Таким чином, позивач як спадкоємець першої черги у встановлений на той час законом порядку прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_6 . Звернувшись до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини як спадкоємець першої черги отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки племінниця ОСОБА_4 , яка також на підставі ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР являється спадкоємцем та ініціювала судовий спір про встановлення порядку користування спадковим майном. Оскільки позивач позбавлена можливості у встановленому законом порядку оформити свої права на спадкове майно, тому змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

14.05.2019 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06.03.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Заріцький С.М. в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Андрейко О.І. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем та її представником не надано доказів щодо прийняття позивачем ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_6 , а саме щодо фактичного вступу позивача в управління та володіння спадковим майном, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 та житловим будинком АДРЕСА_2 .

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , яке видано Виконавчим комітетом Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 101.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є дочкою померлої ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 в якому матір`ю записана померла ОСОБА_6 та свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 з якого вбачається, що позивач після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

За життя ОСОБА_6 була власником житлового будинку АДРЕСА_1 та житлового будинку АДРЕСА_2 .

З копій будинкових книг на житловий будинок АДРЕСА_1 та на житловий будинок АДРЕСА_2 вбачається, що померла ОСОБА_6 зазначена головою господарства за вказаними адресами.

18 травня 2017 року ОСОБА_5 син померлої ОСОБА_6 та брат позивача ОСОБА_1 отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_2 та на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 18.05.2017 року, які посвідчені державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області Пушняк М.О. та зареєстровані в реєстрі за № 1375 та № 1379.

11 лютого 2020 року ОСОБА_4 (онука померлої ОСОБА_6 та племінниця позивача ОСОБА_1 ) отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.02.2020 року, яке посвідчено державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області Шило О.С. та зареєстровано в реєстрі за № 2-65.

Постановою державного нотаріусу Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області Пушняк М.О. від 11.12.2015 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 .

З довідки Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 28.04.2016 року № 602 вбачається, що ОСОБА_1 згідно акту депутата ОСОБА_9 проживала зі своєю матір`ю ОСОБА_6 з 1978 року по вересень 2002 року в АДРЕСА_1 , вказані обставини також підтверджуються актом про місце проживання від 27.04.2016 року депутата ОСОБА_9 .

Відповідно до положень Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК (в редакції 2004 року), якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, тобто в даному випадку підлягає застосуванню положення ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки спадщина після смерті ОСОБА_6 відкрилась у 2002 році.

Відповідно до ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК України в редакції 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 526 ЦК України в редакції 1963 року місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до ст. 527 ЦК України в редакції 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно вимог ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві змоменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Тобто, позивач ОСОБА_1 на момент смерті матері ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) фактично проживала з нею за адресою: будинок АДРЕСА_1 з народження і по день смерті матері.

Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину в порядку ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1933 року, яка була чинна на день відкриття спадщини, шляхом вступу в управління спадковим майном, оскільки на час смерті ОСОБА_6 позивач проживала разом з нею, а 18.02.2003 року зареєструвалась за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 6 ЦК України в редакції 1963 року, захист цивільних прав здійснюється в установленому порядку, зокрема, судом шляхом визнання цих прав.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про спадкування".

Суд оцінює правовідносини, факти та обставини, які вже відбулися в минулому та надає їм правову оцінку в процесі судового розгляду конкретної справи, який обмежується предметом і підставами позову.

Не оспорюється учасниками судового процесу той факт, що предметом спору, тобто матеріально - правовим об`єктом з привиду якого виникло конфліктне правовідношення між сторонами справи є визнання за ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до ч.2 та 3 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

При вирішенні переданого на розгляд суду спору за позовом, у контексті із заявленими позовними вимогами ОСОБА_1 , доказуванню підлягають обставини щодо можливості визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_2 .

Як вбачається з наявних у справі доказів, що ОСОБА_1 на момент смерті матері ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) фактично проживала з нею за адресою: будинок АДРЕСА_1 з народження і по день смерті матері та прийняла спадщину в порядку ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, яка була чинна на день відкриття спадщини, шляхом вступу в управління спадковим майном.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення сторін, керуючись законодавством України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_2 ., оскільки судом встановлено, що позивач з народження і по день смерті матері проживала з нею за однією адресою та прийняла спадщину в порядку ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, яка була чинна на день відкриття спадщини, шляхом вступу в управління спадковим майном, а тому поданий ОСОБА_1 позов підлягає задоволенню.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Керуючись ст. ст.4, 10-13, 258-268, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення через Вишгородський районний суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19 лютого 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянки України серія НОМЕР_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт громадянки України серія НОМЕР_6 , РНОКПП: НОМЕР_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий: М.Б. Баличева