Справа № 604/597/21
Провадження № 2-о/604/35/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Стадніцької З.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Підволочиську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Кулеба І.І., звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 10 жовтня 1983 року по 15 березня 2001 року працював завфермою у колгоспі «Іскра» с. Воробіївка Підволочиського району, посилаючись на те, що встановлення даного факту необхідне йому для призначення пенсії за наявності необхідного страхового стажу.

07 червня 2021 року у справі відкрито провадження, призначено до судового розгляду по суті.

Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, подав заперечення у якому зазначив, що заявлені вимоги не можуть бути встановлені судом в окремому провадженні, у разі не згоди з рішенням Пенсійного фонду особа має право на захист в порядку адміністративного судочинства.

До початку розгляду справи по суті представник заявника подала заяву про зміну заявлених вимог, зокрема просить встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступних документів: довідки № 237 від 10 вересня 2020 року, виданої районною комунальною установою Підволочиський районний комунальний трудовий архів із відомостями про кількість вироблених трудоднів; - виписки із історичної довідки колгоспу «Іскра» «Ранок» с. Воробіїва Підволочиського району Тернопільської області № 658 від 15 вересня 2020 року, виданої архівним відділом Підволочиської районної державної адміністрації Тернопільської області.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 2020 році досяг пенсійного віку, у зв`язку з чим звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області для призначення пенсії по віку. У відповідь на його звернення йому було надано роз`яснення №1900-0211-8/13265 від 15.02.2021 року, у якому вказано наступне: відповідно до статті 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року не менше 26 років. Згідно ж поданих заявником документів його страховий стаж складає 16 років 09 місяців 21 день, що є меншим за необхідний період, і тому у призначення пенсії за віком йому відмовлено.

Відділом обслуговування громадян № 8 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не було враховано стаж роботи ОСОБА_1 у Шипуновському МПМК, де він працював з 06 квітня 1983 року по 16 вересня 1983 року по 16 вересня 1983 року (запис про роботу неможливо прочитати), а також стаж роботи у колгоспі Іскра с.Воробіївка Підволочиського району Тернопільської області, де він працював завфермою з 10 жовтня 1983 року по 15 березня 2001 року (немає номерів наказів про зарахування та звільнення, відсутня інформація про встановлений мінімум в господарстві). Проте, той факт, що ОСОБА_1 дійсно працював завфермою з 10 жовтня 1983 року по 15 березня 2001 року у колгоспі Іскра, який у 1992 році перейменовано у КСГП «Ранок», а у 2000 році реорганізовано у ТОВ «Ранок» с.Воробіївка Підволочиського району Тернопільської області підтверджується довідкою № 237, відомостями про кількість вироблених трудоднів (людино-днів), трудову участь в колгоспному виробництві, наданими Підволочиським районним комунальним архівом 10 вересня 2020, а також показами свідків, які працювали разом із ОСОБА_1 у колгоспі «Іскра». Проте наявні документи спеціалістом пенсійного фонду не враховано через нечіткі записи, а тому на підставі викладеного у заявника виникла необхідність у встановленні факту належності документів, які підтверджують його стаж та як наслідок можливість отримати пенсію по віку.

В судове засідання заявник не з`явився, його представник подала суду заяву, в якій просить суду розглядати справу у її відсутності, заяву підтримала, просила задоволити.

Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судове засідання не з`явився.

У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до часткового задоволення, виходячи із таких міркувань.

Згідно паспорта громадянина України НОМЕР_1 від 29 червня 2006 року та картки платника податків НОМЕР_2 від 13 березня 2000 року ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Масалли Азербайджан, адреса реєстрації с. Воробіївка Підволочиського району Тернопільської області.

При досягнення 60-го віку ОСОБА_1 звернувся до відділу обслуговування громадян № 8 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком, проте йому відмовлено у задоволенні заяви та роз`яснено що через не врахування періоду роботи з 06 квітня 1983 року по 16 вересня 1983 року, запис про що неможливо прочитати, та періоду з 10 жовтня 1983 року по 15 березня 2001 року про що відсутні номера наказів про зарахування та звільнення, відсутність інформації про встановлений мінімум в господарстві право на отримання пенсії у заявника виникне після досягнення 65 років.

Як убачається з записів трудової книжки серії НОМЕР_3 від 21 листопада 1959 році ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10 жовтня 1983 року прийнятий в колгосп «Іскра» на роботу завфермою. Звільнений 15 березня 2001 року з ТОВ «Ранок» по ст.. 36 п.1, при цьому номера та дати наказів про зарахування та звільнення, відсутні.

У відповідності до довідки №237, виданої 10 вересня 2020 року в.о. завідувача районним комунальним трудовим архівом, та відомостей про кількість вироблених трудоднів (людино-днів), ОСОБА_1 перебував членом колгоспу «Іскра» с.Воробіївка з жовтня 1983 року по вересень 1991 року з вересня 1997 року по лютий 2002 року. Довідка видана на підставі книги нарахування заробітної плати за 1983-1989,2002 роки, книги обліку трудового стажу за 1987-2021 роки.

Згідно виписки із історичної довідки колгоспу «Іскра» «Ранок» с. Воробіїва Підволочиського району Тернопільської області № 658 від 15 вересня 202 року, виданої архівним відділом Підволочиської районної державної адміністрації Тернопільської області, В 1992 році на загальних зборах уповноважених членів колгоспу було прийнято рішення про перейменування колгоспу «Іскра» на «Перше грудня» (протокол № 1 від 23 січня 1992 року). В 1992 році на загальних зборах уповноважених членів колгоспу було прийнято рішення про зміну назви колгоспу на «Ранок» (протокол № 3 від 20 червня 1992 року). В 1996 році усі колгоспи реорганізувались у колективні сільськогосподарські підприємства (КСГП). У 2000 році КСГП «Ранок» реорганізувалось у ТОВ «Ранок» (протокол № 1 від 20 січня 2000 року).

Таким чином судом встановлено, що заявник у 2020 році досяг пенсійного віку, у зв`язку з чим звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області для призначення пенсії по віку, проте через нечіткі записи документах у заявника виникла необхідність у встановленні факту належності документів, які підтверджують його стаж, з метою отримати пенсію по віку.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належність правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

У постанові Верховного Суду від 20 серпня 2018 року зроблено висновок про те, що записи у книгах обліку трудового стажу, заробітку колгоспника, у розрахунково-платіжних відомостях нарахування заробітної плати є правовстановлюючими документами (справа № 545/1472/17).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 вказаної постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України (в редакції, яка діяла до редакції відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Згідно із п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 348/576/18 відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відтак, у судовому порядку, відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку, встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 просить суд встановити факт належності йому правовстановлюючих документів:

довідки № 237 від 10 вересня 2020 року, виданої районною комунальною установою Підволочиський районний комунальний трудовий архів із відомостями про кількість вироблених трудоднів; - виписки із історичної довідки колгоспу «Іскра» «Ранок» с. Воробіїва Підволочиського району Тернопільської області № 658 від 15 вересня 2020 року, виданої архівним відділом Підволочиської районної державної адміністрації Тернопільської області - з метою подальшого звернення за призначенням пенсії за віком.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідки № 237 від 10 вересня 2020 року, виданої районною комунальною установою Підволочиський районний комунальний трудовий архів із відомостями про кількість вироблених трудоднів знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, окрім того, встановлення даного факту є реалізацією гарантованого ст. 46 Конституції України права заявника на соціальний захист, що включає право на забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, перешкодою чому є невірне зазначення прізвища, імені та по батькові заявника у правовстановлюючому документі, а тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню.

Разом з тим, щодо задоволення заяви в частині встановлення факту належності ОСОБА_1 , виписки із історичної довідки колгоспу «Іскра» «Ранок» с. Воробіїва Підволочиського району Тернопільської області № 658 від 15 вересня 2020 року, виданої архівним відділом Підволочиської районної державної адміністрації Тернопільської області слід відмовити, оскільки даний документ жодним чином не підтверджує трудовий стаж, заявника, не має для нього будь якого значення та не породжує юридичних наслідків.

На підставі викладеного, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-268, 273, 293, 315, 319, 352-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів задовольнити частково.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки № 237 від 10 вересня 2020 року, виданої районною комунальною установою Підволочиський районний комунальний трудовий архів із відомостями про кількість вироблених трудоднів.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий суддя