Справа № 937/2534/20
Провадження № 2/313/98/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2021 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., представника позивача адвоката Шубіна О.П., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Лучисте-2А», державного реєстратора виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області Рябчукової Ганни Андріївни про визнання недійсним договору оренди землі та скасування рішення про державну реєстрацію прав,

ВCТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом, у якому просить суд договір оренди землі № б/н від 05.11.2018 року укладений між Фермерським господарством «Лучисте 2А» та ОСОБА_1 , який зареєстрований державним реєстратором Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області Рябчуковою Г.А. 13.11.2018 року, індексний номер 44011416 визнати недійсним, а рішення, прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області Рябчуковою Г.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: індексний номер 44011416 від 13 листопада 2018 року про реєстрацію права оренди земельної ділянки загальною площею 11,5874 га (кадастровий номер: :01:018:0015) за фермерським господарством «Лучисте 2А» () - скасувати.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що він 02.02.2012 р. з ОСОБА_1 уклали договір оренди землі, відповідно до якого, йому в оренду була передана земельна ділянка, площею 11,5874 гектарів строком на 49 років.

У лютому 2020 року, від голови Фермерського господарства «Лучисте 2А» Ларченко І.О. він дізнався, що у листопаді 2018 року між ОСОБА_1 та Фермерське господарство «Лучисте 2А», уклали договір оренди землі № б/н від 05.11.2018 року, цієї ж земельної ділянки, строком на 10 років.

У листопаді 2018 року державний реєстратор Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області Рябчукова Г.А. договір зареєструвала, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформованої 20.02.2020 р. за № 201173660.

Позивач вважає дії відповідачів щодо проведення подвійної реєстрації права оренди неправомірними, оскільки право оренди спірної земельної ділянки на момент прийняття рішення вже було зареєстровано за ним та на час проведення оскаржуваних реєстраційних дій зареєстрований договір оренди землі № б/н від 02.02.2012, який є чинним.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати у справі,пов`язані зі сплатою судового збору.

Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідачі відзив на позов суду не надали.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Під час судового розгляду справи представник позивача адвоката Шубін О.П. позов підтримав.

Відповідачка ОСОБА_1 , яка є власницею земельної ділянки кадастровий номер :01:018:0015, площею 11,5874 гектарів, позов визнала.

Представник відповідача Фермерського господарства «Лучисте 2А» Ларченко І.О., який є головою даного господарства вважає, що договір оренди землі № б/н від 05.11.2018 р., є законним, так як перед його укладенням, він через державні органи переконався, що земельна ділянка кадастровий номер :01:018:0015 площею 11,5874 гектарів в оренді не перебуває. При оформленні договору він поніс витрати, пов`язані з його оформленням. Орендну плату ОСОБА_1 не платив.

Відповідач державний реєстратор Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області Рябчукова Г.А. у судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України, що з врахуванням, вимог ст. ст. 2, 223 ЦПК України не перешкоджає проведення судового засідання.

Вислухавши сторони та їх представників, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов`язки.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 вказаної правової норми цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч. 1 ст. 12, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ЦК України).

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, суд встановив, що 02.02.2012 р. позивач ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_1 уклали договір оренди землі, відповідно до якого, позивачеві в оренду була передана земельна ділянка належна орендодавцеві на праві власності, кадастровий номер :01:018:0015, площею 11,5874 гектарів (п.2), строком на 49 років (п.8).

Пунктом 43 Договору визначено, що договір набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Договір зареєстрований у Веселівському РВ ЗРФ ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за реєстраційним номером 00129 від 19.04.2012 р. Таким чином, термін дії договору мав закінчитись 19.04.2061 р. 05.11.2018 р. відповідачка ОСОБА_1 та відповідач Фермерське господарство «Лучисте 2А», , уклали договір оренди землі № б/н від 05.11.2018 р., цієї ж земельної ділянки, кадастровий номер :01:018:0015, площею 11,5874 гектарів, строком на 10 років.

13.11.2018 р. державний реєстратор Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області Рябчукова Г.А. прийняла рішення за індексним номером 44011416 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким зареєстровала за Фермерським господарством «Лучисте 2А», право оренди на вищезазначену земельну ділянку, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформованої 20.02.2020 року за № 201173660.

Правовідносини, пов`язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією на час вчинення відповідачами оскаржуваних дій регулються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» від 06.10.1998 р. № 161-XIV, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 № 1952-IV .

Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Договір оренди землі № б/н від 02.02.2012 р., укладений між позивачем ОСОБА_3 та ОСОБА_1 щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:018:0015, площею 11,5874 гектарів строком на 49 років, зареєстрований у Веселівському РВ ЗРФ ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за реєстраційним номером 00129 від 19.04.2012 р.

Разом з тим, оскаржуваним рішенням (в період дії договору оренди землі від 02.02.2012 укладеного з фізичною особою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ) зареєстровано за Фермерським господарством «Лучисте - 2А» право оренди вищевказаної земельної ділянки. За приписами ст. 17 Закону України «Про оренду землі», об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, в даному випадку Фермерське господарство «Лучисте 2А», набуло право оренди земельної ділянки кадастровий номер - :01:018:0015 в листопаді 2018 року, після прийняття реєстратором оскаржуваного рішення (13.11.2018), під час дії договору оренди зі мною, ОСОБА_3 . Враховуючи вищевикладене, реєстрація права оренди земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 за ф/г «Лучисте 2А» зумовила одночасне існування права користування земельною ділянкою декількома субєктами господарювання, що є порушенням чинного законодавства, а також інтересів позивача, за яким право оренди земельної ділянки зареєстровано первинно. У відповідності до ч. 2 ст. 9 Закону №1952 (в редакції на час реєстрації договору), державний реєстратор встановлював відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Статтею 15 Закону №1952 передбачалось, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону №1952, державній реєстрації підлягали виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі (п. 3 ч. 3 ст. 10 зазначеного Закону).

Верховний Суд України у Постанові від 29.09.2015 по справі №21-760а15 акцентував увагу судів, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов`язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

З підстав викладеного вбачається, що здійснення запиту для встановлення наявності або відсутності вже зареєстрованих речових прав, які виникли до 01.01.2013 р. на об`єкт нерухомого майна є не правом, а обов`язком державного реєстратора.

Разом із тим, в порушення вимог законодавства України, державний реєстратор при проведенні державної реєстрації речового права за договором оренди землі, укладеного 05.11.2018 р. між Ф/г «Лучисте 2А» та ОСОБА_1 належним чином не перевірив наявність права оренди на дану земельну ділянку за мною, ОСОБА_3 , внаслідок чого неправомірно здійснив повторну реєстрацію договору оренди однієї і тієї самої земельної ділянки, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям, адже право оренди в них виникло з моменту реєстрації договорів оренди земельних ділянок, а не з моменту, який визначили сторони договору.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Передання в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності, зокрема, громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (частина друга статті 124 ЗК України у редакції, чинній на час підписання орендодавцем із позивачем договору оренди землі та його реєстрації).

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 125 ЗК України у вказаній редакції право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом (статті 20 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час підписання орендодавцем з позивачем договору оренди землі та його державної реєстрації).

Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (стаття 18 Закону України «Про оренду землі» у вказаній редакції). Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (абзац четвертий частини другої статті 24 Закону України «Про оренду землі»).

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною (пункт «в» частини третьої статті 152 ЗК України).

З огляду на викладене вбачається, що внаслідок укладення оскарженого договору Ф/г «Лучисте 2А» отримало право оренди земельною ділянкою, що стало перешкодою для позивача, як орендаря у реалізації аналогічного права щодо тієї самої земельної ділянки. Одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну земельну ділянку суперечить засадам офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно, є порушенням чинного законодавства та інтересів орендаря, за яким право оренди земельної ділянки зареєстровано первинно та не припинялося.

Верховний Суд України у Постанові від 29.09.2015 по справі №21-760а15 акцентував увагу судів, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов`язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-V111 від 02.06.2016 р. висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Питання з судовими витратами вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі ст. ст. 15,16 ЦК України, керуючись ст. ст. 1-13, 81, ч. 10 ст. 84, 89, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити.

Договір оренди землі № б/н від 05.11.2018 року укладений між Фермерським господарством «Лучисте 2А» та ОСОБА_1 , який зареєстрований державним реєстратором Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області Рябчуковою Ганною Андріївною 13.11.2018 року, індексний номер 44011416 - визнати недійсним.

Рішення, прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області Рябчуковою Ганною Андріївною, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: індексний номер 44011416 від 13 листопада 2018 року про реєстрацію права оренди земельної ділянки загальною площею 11,5874 га (кадастровий номер: :01:018:0015) за фермерським господарством «Лучисте 2А» () - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Лучисте-2А», державного реєстратора виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області Рябчукової Ганни Андріївни пропорційно на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 681,60 грн., тобто по 560,53 грн. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 17.02.2021 р.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області А.О.Нагорний

08.02.2021