Дата документу 19.02.2021 Справа № 545/464/21
Провадження № 2-з/554/29/2021
У Х В А Л А

іменем України

про забезпечення позову

19 лютого 2021 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі головуючого судді Андрієнко Г.В., за участю секретаря судового засідання Карабаш О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

15 лютого 2021 року ухвалами судді Полтавського районного суду Полтавської області цивільну справу, а також заяви позивача про забезпечення позову та забезпечення доказів в межах розгляду зазначеного цивільного позову передано на розгляд до Октябрського районного суду м.Полтави за підсудністю.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 18 лютого 2021 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом №25875, вчиненим 04 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 18531,74 грн. у виконавчому провадженні №63217393, відкритого у приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни до розгляду справи по суті.

Свої вимоги обґрунтовує наявністю відкритого виконавчого провадження №63217393 про стягнення з ОСОБА_1 коштів на підставі згаданого виконавчого напису, а також наявністю між сторонами спору з приводу визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Посилається на ті обставини, що 09 жовтня 2020 року постановою приватного виконавця у виконавчому провадженні №63217393 звернуто стягнення на доходи позивача та направлено дану постанову за місцем її роботи, а саме ТОВ «Компанія Клин», і на даний час розпочалися відрахування із заробітної плати. Згідно даної постанови вказано, що загальна заборгованість за виконавчим провадженням складає 21053,91 грн. (з урахуванням витрат на проведення виконавчих дій та винагороди виконавця).

Таким чином, вважає, що в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити реальнее виконання можливого рішення суду, а також унеможливити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву про забезпечення позову такою, що підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно з ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до роз`яснень пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом.

Виходячи зі специфіки вказаного виду забезпечення позову, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом, як вид забезпечення позову.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

При цьому необхідно враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Із представлених суду матеріалів слідує, що в провадженні приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. перебуває виконавче провадження №63217393, відкрите на підставі виконавчого напису №25875, виданого 04 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 18531,74 грн.

Відомості щодо даного виконавчого провадження також містяться в автоматизованій системі виконавчих проваджень, що є у відкритому доступі.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тоді як на підставі оскаржуваного виконавчого напису відкрито виконавче провадження, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа призведе до утруднення чи унеможливлення поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду, у випадку задоволення його позову.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що в даному випадку необхідно вжити заходи забезпечення позову, оскільки між сторонами дійсно наявний спір про визнання виконавчого напису нотаріуса, за яким відкрите виконавче провадження про стягнення з позивача заборгованості, таким, що не підлягає виконанню, і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний судовий захист, і таке забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, а також судом враховано, що за оскаржуваним виконавчим написом в рамках виконавчого провадження вже ухвалено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Відповідно до змісту ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Таким чином, враховуючи вказані вимоги закону та надаючи належну оцінку доводам заявника та фактичним обставинам справи, суд дійшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149, 150, 151-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Зупинити стягнення за виконавчим написом №25875, вчиненим 04 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 18531,74 грн. у виконавчому провадженні №63217393, що перебуває у приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, до розгляду цивільної справи №545/464/21 справи по суті.

Копію ухвали направити для виконання приватному виконавцю Виконавчого округу міста Києва Малковій Марії Вікторівні.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали відповідно до ч.2 ст.157 ЦПК України направити сторонам у справі до відома.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м.Полтави.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Г.В. Андрієнко