"19" лютого 2021 р. Справа № 363/538/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., розглянувши заяву представника позивача адвоката Максиміхіної Алли Петрівни про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

3 лютого 2021 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування завданої шкоди та збитків у зв`язку із невиконанням умов договорів будівельного підряду.

У зв`язку із виконанням судом вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, питання про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі не вирішено.

18 лютого 2021 року представник позивача звернулася до суду із заявою про забезпечення позову у якій просить суд накласти арешт на частку кінцевого бенефеціара (власника) ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Буд-Інвест Сервіс», (адреса: Україна, 04053, місто Київ, вул. Січових Стрільців, будинок 21, офіс 501), що становить 750000, 00 (сімсот п`ятдесят тисяч) гривень.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача адвокат Максиміхіна А.П. зазначає, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено два договори будівельного підряду від 2017 року та від 2018 року на будівництво житлового будинку. Згідно умов зазначених договорів ОСОБА_2 зобов`язалась збудувати будинок під ключ, тобто здати його ОСОБА_1 повністю готового для проживання, включно облаштованого необхідною побутовою технікою, меблями - всім необхідним для проживання.

Проте, всупереч вимогам та обов`язкам, які були покладені на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по Договору 1 та по Договору 2, з жовтня 2018 року роботи по будівництву вищевказаного будинку припинилися повністю. Перелік робіт, згідно договору, не виконано.

Згідно із частиною першою статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові

«Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотніх наслідків.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має враховувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовними вимогами до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування завданої шкоди та збитків у зв`язку з невиконанням умов договорів будівельного підряду, укладених між

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у 2017 та 2018 роках.

У межах розгляду цього позову представник позивача ОСОБА_4 просить накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_2 в статутному капіталі ТОВ «Буд-Інвест Сервіс», що, на її думку, є необхідне для виконання можливого рішення суду у разі задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості.

Однак, слід звернути увагу, що позивачем не було надано жодних належних, достатніх та достовірних доказів в підтвердження того, що існує реальна можливість невиконання можливого рішення суду.

ТОВ «Буд-Інвест Сервіс» не є стороною договорів підряду, за виконання умов договорів поручителем не виступало та не є сторонами цього цивільно-правового спору.

Згідно з частиною сьомою статті 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб у випадках і в порядку, встановлених законом.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову у спосіб, обраний представником позивача, не враховано, що вжиті заходи до забезпечення позову (арешт) унеможливлюють використання ТОВ «Буд-Інвест Сервіс», яке не є учасником спору між позивачем та відповідачами у повному обсязі свого майна, що фактично призведе до втручання у їх підприємницьку діяльність. При тому, що заява про забезпечення позову обґрунтована саме підприємницькою діяльністю ТОВ «Буд-Інвест Сервіс» щодо продажу будинків, земельних ділянок, які також не є предметом спору у цій цивільній справі.

Посилання представника позивача на норми Закону України «Про товариства з обмеженою відповідальністю», зокрема у частині особливостей звернення стягнення на частку учасника товариства є передчасним, оскільки рішення по суті спору судом не ухвалено, виконавче провадження не відкрито.

Враховуючи викладене вище, а також дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що заява представника позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку кінцевого бенефеціара (власника) ОСОБА_2 у статутному капіталі ТОВ «Буд-Інвест Сервіс», задоволенню не підлягає.

Керуючись вимогами статтями 149154, 157, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні заяви представника позивача адвоката Максиміхіної Алли Петрівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування завданої шкоди та збитків у зв`язку із невиконанням умов договорів будівельного підряду відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.П. Лукач