Ухвала

16 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 759/11740/15-ц

провадження № 61-45ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), яке змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 22 червня 2007 року № KID0GK00830001 в розмірі 336 202,53 доларів США, що еквівалентно 7 066 977,21 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 20 листопада 2015 року провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_2 закрите у зв`язку з її смертю.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 01 червня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту розмірі 932 213,16 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду 02 грудня 2020 року (повний текст якої складено 04 грудня 2020 року) апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 червня 2020 року скасовано і ухвалено нову постанову. Позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 22 червня 2007 року № KID0GK00830001 в розмірі 226 997,67 доларів США, а також пеню в розмірі 1 076 041,97 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

30 грудня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Шаповалов А. М. подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і передати справу на новий розгляд до Святошинського районного суду міста Києва.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 15 січня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме - заявнику необхідно було подати до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу із зазначенням в ній передбаченої (передбачених) статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга, а також сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 7 308 грн. Заявнику також було роз`яснено про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

На виконання вимог вказаної ухвали представник ОСОБА_1 - адвокат Шаповалов А. М. подав до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року, а також квитанцію від 04 лютого 2021 року № 15203 про сплату судового збору в розмірі 7 308 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Касаційна скарга подана на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень представник ОСОБА_1 - адвокат Шаповалов А. М. вказав, що висновки судів попередніх інстанцій суперечать правовим висновкам, викладеним в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц. Крім того, судом апеляційної інстанції безпідставно відхилено клопотання відповідача про проведення судової економічної експертизи.

Касаційна скарга подана у встановлений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Оскільки наведені доводи касаційної скарги викликають необхідність їх перевірки, то слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.

Керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року.

Витребувати із Святошинського районного суду міста Києва цивільну справу № 759/11740/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 16 березня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко