Справа №: 398/2809/20
провадження №: 2/398/284/21
РІШЕННЯ

Іменем України

"08" лютого 2021 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Коліуш Г.В., з участю секретарів судового засідання Замкової Ю.С., Хілевич Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_4 ,

представника відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_5 ,

відповідач - ОСОБА_2

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 180 000 грн., отриманих нею як повіреним за договором купівлі-продажу автомобіля, укладеного відповідачем від імені позивача.

Позов обґрунтований тим, що позивачу на праві власності належав автомобіль марки Volkswagen Passat, білого кольору, універсал В, 2012 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого в ТСЦ 8044-28.12.2017 року. 06 лютого 2019 року ним було видано довіреність на ім`я відповідача та ОСОБА_3 , які є подружжям, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Флорізяк О.В., зареєстровану в реєстрі за №103, якою позивач уповноважив відповідача та ОСОБА_3 уповноважив розпоряджатися належним йому автомобілем, в тому числі продавати, міняти, здавати в оренду, зняти автомобіль з обліку, перереєстровувати, одержувати належні йому кошти в результаті договору купівлі-продажу автомобіля. 08 лютого 2019 року між відповідачем, яка діяла на підставі довіреності від імені позивача, та ОСОБА_3 був укладенийдоговір купівлі-продажу належного йому автомобіля, ціна продажу склала 180 000 грн. Проте, відповідач на виконання доручення належні йому кошти за продаж автомобіля не передала.

06 жовтня 2020 року відповідачем був поданий відзив на позов про невизнання позову з тих підстав, що влітку 2017 року між її чоловіком, ОСОБА_3 та його дядьком, ОСОБА_1 , була досягнута домовленість про купівлю для їх родини автомобіля за кордоном. Спочатку мова йшла про дарування автомобіля, але потім позивач запропонував їм викупити автомобіль за 12000 доларів США. Оскільки відразу зібрати вказану суму вони не могли, то домовились, що сплачувати за автомобіль вони будуть частинами. Ними була зібрана перша частина суми в розмірі 6000 доларів США, яка в листопаді 2017 року, через колегу по роботі її чоловіка, ОСОБА_6 , була передана ОСОБА_1 в м. Києві. В грудні 2017 року решту обумовленої суми за автомобіль в сумі 6000 доларів США, було передано позивачу в м. Києві іншим колегою її чоловіка, ОСОБА_7 ..Передача грошей підтверджується нотаріально завіреними показами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .. Розписок про отримання коштів вони не брали, оскількипозивач є їхнім родичем та в були довірчі відносини. Наприкінці 2017 року ОСОБА_1 в телефонній розмові повідомив їх про придбання автомобіля та початок його розмитнення. 05 лютого 2018 року ОСОБА_1 виставив в мережі Інтернет оголошення про продаж спірного автомобіля за 14500 доларів США, хоча вони за нього вже сплатили кошти. Крім того, з врахуванням факту розмитнення спірного автомобіля за пільговою ставкою податку, він взагалі не мав права його реалізовувати. Протягом двох місяців позивач продавав автомобіль на сайті, потім автомобіль знаходився на одній з площадок реалізації автомобілів «Форсаж». 22.07.2018 року, за попередньою домовленістю позивач забрав вказаний автомобіль з площадки та передав автомобіль та реєстраційні документи на нього ОСОБА_3 .. Оскільки в Україні виникає наразі виникає багато проблем у водіїв, які керують автомобілем за довіреністю, вони вирішили зареєструвати право власності в установленому законом порядку, на що ОСОБА_1 не заперечував, про що свідчить видана на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 довіреність від 06.02.2019 року В лютому 2019 року вони звернулись до Територіального сервісного центру 3542 МВС в Кіровоградській області та за договором купівлі-продажу 3542/2029/1306767 від 08.02.2019 року переоформили право власності на автомобіль на ОСОБА_3 . В червні 2020 року ОСОБА_1 , перебуваючи в гостях у свого рідного брата ОСОБА_8 , батька її чоловіка ОСОБА_3 , почав ображати їх та заявив, що вони повинні бути вдячні йому за те, що він так дешево продав автомобіль. Після цього був скандал і батько її чоловіка вигнав ОСОБА_1 .. В липні 2020 року вони отримали від позивача повідомлення про повернення йому коштів в сумі 180 000 грн.

15 жовтня 2020 року позивачем був подана відповідь на відзив, в якому позивач зазначив, що відповідно до ч.1 ст.1006 ЦК України повірений зобов`язаний, зокрема, негайно повернути довірителю все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Відповідачем не надано жодного доказу усної домовленості між ним та ОСОБА_3 про купівлю автомобіля, оскільки такий факт взагалі не мав місця. Жодні особи, які зазначені у відзиві, позивачу кошти нібито за продаж автомобіля не передавали, доказів в підтвердження даного факту відповідачами не надано. Спірний автомобіль він придбав за кошти отримані ним з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які знаходились в АТ «Банк «Фінанси та кредит» через ПАТ «Альфа-банк» в сумі 200 000грн. та іншими зібраними ним готівковими коштами. Дійсно ним 06.02.2019 року було видано довіреність за бланком ННО, згідно якої він уповноважив ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на розпорядження автомобілем, зняття з обліку, перереєстрацію автомобіля, після чого одержувати належні йому кошти в результаті договору купівлі-продажу автомобіля. Він не давав згоду на продажу належного йому автомобіля за 180 000грн., які крім того йому не повернуто. 27.06.2020 року за його заявою нотаріусом проведено реєстрацію припинення дії довіреності. В подальшому, з метою досудового врегулювання спору, ним було направлено повідомлення про повернення йому коштів в сумі 180 000грн. шляхом перерахування на його рахунок.

Ухвалою від 15.09.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.10.2020 року.

27.10.2020 року підготовче судове засідання відкладено на 30.11.2020 року за клопотанням представника відповідача та третьої особи через його хворобу.

30.11.2020 року підготовче судове засідання відкладено на 12.01.2021 року в зв`язку з перебуванням судді на лікарняному

Ухвалою від 12.01.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.02.2021 року, витребувано з Олександрійського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) належним чином завірену копію актового запису про реєстрацію шлюбу, укладеного між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позовній заяві та відповіді на відзив, зазначив, що позивач видав довіреність, якою уповноважив відповідача та її чоловіка ОСОБА_3 розпорядитись належним йому на праві власності автомобілем, а саме, продати його від імені позивача. На підставі даної довіреності 08.02.2019 року відповідач від імені позивача уклав договір купівлі-продажу автомобіля з ОСОБА_3 , ціна продажу склала 180 000 грн. Після укладення договору та отримання грошей за автомобіль відповідач повинна була на виконання довіреності передати позивачу як особі, від імені якої вона діяла, та який є фактичним продавцем, виручені кошти в сумі 180 000 грн. Проте, відповідач кошти позивачу не передала, позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою про повернення коштів, проте відповідач свої зобов`язання за договором доручення не виконала. Позивач не визнає факт передачі йому коштів за автомобіль особами, які надали нотаріально засвідчені показання.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, зазначених в відзиві на позов, надала показання, відповідно до яких позивач є рідним дядьком її чоловіка, вони домовилися, що позивач купить для її родини автомобіль за кордоном, після чого вони передали позивачу кошти в сумі 12 000 доларів США, кошти передавалися двома сумами співробітниками чоловіка в м. Києві, після передачі коштів позивач пригнав автомобіль з-за кордону, оформив на своє ім`я та вирішив продати автомобіль за більш вигідну ціну та повідомив, що після продажу кошти поверне відповідачу, але автомобіль він не продав, тоді вони домовилися, що позивач оформить довіреність на продаж автомобіля на відповідача та її чоловіка, які потім переоформлять автомобіль на її чоловіка.

Представник відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову проти задоволення позову заперечував з підстав, зазначених в відзиві на позов, пояснив, що відповідачем позивачу кошти в розмірі 12 тисяч доларів США за купівлю автомобіля були передані до видачі довіреності та укладення договору купівлі-продажу, що підтверджується нотаріально посвідченими поясненнями осіб, які на прохання чоловіка відповідача передали ці кошти позивачу, після отримання коштів позивач видав довіреність, але для того, щоб автомобіль юридично належав родині відповідача на праві власності було вирішено укласти договір купівлі-продажу, розписок від позивача про отримання коштів відповідач не вимагала, оскільки вони є родичами та вони довіряли позивачу, видача довіреності також підтверджує факт, що на момент її видачі кошти за автомобіль вже були передані, в противному випадку позивач не став би видавати довіреність. Також представник просив визнати недопустимими докази, які додані до позовної заяви, оскільки вони не засвідчені у передбаченому законом порядку, визнав, що копії документів, надані позивачем, відповідають оригіналам цих документів.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 в судовому засідання проти задоволення позову заперечував, пояснив, що він з дружиною ОСОБА_2 передали його рідному дядьку ОСОБА_1 кошти за автомобіль в сумі 12 000 доларів США, гроші передавалися двома частинами по 6 000 доларів США через водіїв, які працюють разом з ним. Вони усно домовились, що позивач пригонить їм автомобіль з-за кордону, вони передали позивачу кошти до того, як він придбав автомобіль, в телефонному режимі вони обговорили марку, рік випуску, вартість автомобіля. Коли позивач після придбання автомобіля приїхав на митницю, тому що для розмитнення транспортного засобу потрібно було заплатити кошти, десять днів автомобіль знаходився на митниці, в цей часвони з відповідачем передали водієм кошти в сумі 6 000 доларів США та вважали, що вже в Києві заплатять позивачу ще 6 000 доларів США. Після розмитнення позивач оформив автомобіль на своє ім`я, вони хотіли забрати автомобіль, але позивач передував його віддавати та повідомив, що має намір продати автомобіль дорожче та поверне нам 12 000 доларів США. Автомобіль був висталений на продаж близько півроку, потім ОСОБА_3 в липні 2018 році разом із батьком забрали автомобіль, але переоформити його не змогли, оскільки діяла заборона на відчуження без сплати акцизного податку протягом 365 днів. Спочатку вони користувалися автомобілем на підставі техпаспорту, 06 лютого 2019 року позивач видав довіреність на продаж автомобіля на ім`я третьої особи та відповідача, після чого уклали договір купівлі-продажу автомобіля. За автомобіль вони з позивачем повністю розрахувалися.

Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 28 грудня 2017 року ОСОБА_1 був власником автомобіля Volkswagen Passat, універсал-В, 2012 року випуску, білого кольору, номер шасі НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_2 , дата реєстрації 28.12.2017 року.

06.02.2019 року позивач видав нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розпоряджатися (продавати, міняти, здавати в оренду) належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 8044 28 грудня 2017 року, автомобілем Volkswagen, модель Passat, тип загальний легковий універсал-В, 2012 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , для чого надав його представникам право, зокрема, укладати договори відчуження, укладати та підписувати від його імені договори купівлі-продажу автомобіля, зняти автомобіль з обліку, перереєструвати, одержувати належні йому в результаті укладених договорів гроші, строкдії довіреності - до 06.02.2022 року.

За повідомлення Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Кіровоградській області за № 31/11/3542-1-Г-аз від 25.06.2020 року, автомобіль марки «Volkswagen Passat», 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_2 , попередньо зареєстрований за ОСОБА_1 , 08.02.2019 року перереєстровано на ОСОБА_3 на підставі укладеного в територіальному сервісному центрі 3542 договору купівлі-продажу №3542/2019/1306767. Інтереси власника транспортного засобу, ОСОБА_1 , представляла уповноважена особа ОСОБА_2 на підставі доручення серії ННО №491949, виданого 06 лютого 2019 року та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Флорізяк О.В..

З договору купівлі-продажу транспортного засобу№ 3542/2019/1306767 від 08 лютого 2019 року, укладеного в територіальному сервісному центрі МВС № 3542 РСЦ МВС в Кіровоградській області, вбачається, що ОСОБА_1 , як продавець, в особі ОСОБА_2 , яка діяла на підставі доручення, з однієї сторони, та ОСОБА_3 , як покупець, з іншої сторони, уклали угоду, за якою продавець продав, а покупець придбав за 180 000 грн. транспортний засіб Volkswagen, модель Passat, білого кольору, 2012 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , зареєстрований за продавцем 28.12.2017 року підрозділом ТСЦ8044.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей №42155334 від 27.06.2020 року до Єдиного реєстру довіреностей 27.06.2020 року внесений реєстраційний запис 48408224 про припинення дії довіреності, посвідченої 06.02.2019 року за №103.

10 липня 2020 року ОСОБА_1 направив на адресу ОСОБА_2 повідомлення про повернення йому коштів в сумі 180 000грн., отриманих останньою за продаж належного йому транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_2 , зазначене повідомлення отримане відповідачем 25.07.2020 року та 16.07.2020 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

28.09.2020 року ОСОБА_6 нотаріально посвідчена заява про те,що він підтверджує факт того, що приблизно в листопаді 2017 року на прохання ОСОБА_3 перевозив з м. Олександрії до м. Києва пакунок з грошовими коштами, в якому, зі слів ОСОБА_3 , знаходилось 6000 доларів США, які він передав особисто ОСОБА_1 , який у присутності ОСОБА_6 розпакував пакунок та перерахував кошти.

25.09.2020 року ОСОБА_7 нотаріально посвідчена заява про те, що підтверджує факт того, що їхавши на зміну потягом до м. Києва в грудні 2017 року на прохання ОСОБА_3 перевозив з м. Олександрії до м. Києва пакунок з грошовими коштами, в якому, зі слів ОСОБА_3 , знаходилось 6000 доларів США, які він передав особисто ОСОБА_1 , який у присутності ОСОБА_7 розпакував пакунок та перерахував кошти.

Відповідно до заяви на видачу готівки №12620 від 21.01.2016 року, АТ «Банк «Фінанси та Кредит» видав вкладнику ОСОБА_1 200 000грн. Згідно виписки по особовому рахунку за період з 25.01.2016 по 25.01.2016 року на рахунку № НОМЕР_5 ОСОБА_1 знаходилося 11 328,85 доларів США.

В силу ст. 237, ч.3 ст. 238 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Згідно із ч.3 ст.244 ЦК України довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Відповідно до ч.1 ст.1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Відповідно до положень ст.ст. 1003, 1004 та 1006 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності чітко визначаються юридичні дії, які належить вчинити повіреному, що є його обов`язком. Зокрема до обов`язків повіреного відноситься: повідомлення довірителя на його вимогу всіх відомостей про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання повірений зобов`язаний негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Таким чином, законодавством чітко визначено дії повіреного по закінченню виконання договору доручення, зокрема, негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року в справі № 320/4274/16-ц (провадження № 61-25696св18) зроблено висновок про застосуванню частини другої статті 530, пункту 3 частини першої статті 1006 ЦК України та вказано, що «у разі відсутності домовленості між повіреним та довірителем про встановлення строку (терміну) передачі одержаного у зв`язку з виконанням доручення, така передача має відбуватися негайно. При цьому для довірителя не потрібно пред`являти вимогу про передачу одержаного у зв`язку з виконанням доручення, оскільки пункт 3 частини першої статті 1006 ЦК України є виключенням, що допускається частиною другою статті 530 ЦК України».

З досліджених доказів вбачається, що відповідач, діючи як повірений від імені позивача (довірителя), продала належний на праві власності позивачу автомобіль, отримавши за проданий транспортний засіб грошові кошти, внаслідок чого такі грошові кошти належать позивачу, які відповідач повинен повернути позивачу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 554/9348/15-ц.

Отже, отримання відповідачем грошових коштів за укладеним від імені позивача правочином обумовило виникнення у відповідача обов`язку передати довірителеві ОСОБА_1 все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Суд зазначає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту передачі позивачу грошових коштів, отриманих нею за договором купівлі-продажу як повіреним.

Суд не приймає до уваги показання осіб як свідків передачі коштів, які надані ними в нотаріальній конторі та були посвідчені нотаріусом з огляду на те, що такого порядку надання показань свідків цивільним процесуальним законодавством України не передбачено.

Зокрема, ст.ст. 90-93 ЦПК України встановлює спеціальний порядок допиту свідків, що передбачає виклик свідків у судове засідання з наданням права задати питання свідкам усім учасникам справи.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 69 ЦПК України свідок зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може з`явитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин. У разі неможливості прибуття до суду та участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції за викликом суду свідок зобов`язаний завчасно повідомити про це суд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача правом подати клопотання про виклик свідків не скористався, а надання показів свідків шляхом посвідчення їх показань нотаріусом, не сприяє всебічному забезпеченню права учасників справи на задання питань свідкам стосовно обставин справи.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 20 травня 2020 рокуу справі № №200/17947/16-ц

Суд не погоджується з твердженням представника відповідача про недопустимість доказів, доданих позивачем до позовної заяви через їх невідповідність вимогам ДСТУ 4163-2003 року (незасвідчення копій належним чином), оскільки представник відповідача визнав той факт, що копії документів відповідають оригіналам та не ставив під сумнів відповідність поданих копійоригіналу.

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач не виконала свого обов`язку як повірений негайно передати довірителевікошти в розмірі 180 000 грн., одержані нею за договором-купівлі продажу автомобіля, тому позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у сумі 180 000 грн.

Також суд зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підля гає стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 908,00 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошові кошти в сумі 180 000 (сто вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) в дохід держави судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_6 , звреєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 , адреса робочого місця: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення виготовлений 18.02.2021 року.

Суддя Коліуш Г.В.