Справа № 505/95/21
Провадження № 2/505/1313/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" грудня 2021 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Вергопуло А. К.

секретаря судового засідання - Бондаренко Н. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Подільську Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась 14 січня 2021 року до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», та уточнивши вимоги позову від 26.11.2021 року, просить стягнутиз відповідача на її користь 16692,00 грн. страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди, внаслідок смерті її матері.

Свої вимоги мотивувала тим, що 23.12.2019 року близько 07 год. 16 хв. по пр. Адміральський, 29, Київського району у м. Одеса відбулась дорожньо-транспортна пригода, де водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ЗАЗ Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень померла.

Оскільки Позивач - донька по відношенні до загиблої, у зв`язку із її смертю Позивачу спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у моральній шкоді.

Станом на дату настання дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у Відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №А02586596 в ПРАТ «УПСК», який діяв на момент настання дорожньо-транспортної пригоди станом на 23.12.2019 року.

23.12.2019 року за фактом настання даної дорожньо-транспортної пригоди було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001140 з кваліфікацією по статті 286 КК України та розпочато досудове розслідування.

В ході досудового слідства було проведено судово-медичну експертизу потерпілої ОСОБА_3 та зроблено висновок №5-4254/2019 від 23.01.2020 року судово-медичним експертом КУ "Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи" про те, що множинність, масивність, локалізація та механізм утворення ушкоджень (ударна дія) свідчать про те, що всі ушкодження у ОСОБА_3 утворилися в результаті дорожньо-транспортної події при зіткнення пішохода з рухомим транспортним засобом і подальшим контактом пішохода з дорожнім покриттям. Всі тілесні ушкодження, виявлені при дослідженні трупа ОСОБА_3 , за даними судово-гістологічного дослідження (м`які тканини з крововиливами та внутрішні органи з ушкодженнями - без вираженої клітинної реакції та слабко вираженими початковими реактивними змінами) заподіяні ОСОБА_3 прижиттєво, одночасно за декілька десятків хвилин до настання її смерті.

Всі тілесні ушкодження, виявлені при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_3 та зазначені у п. 1 (а, б, в) даного висновку, які ускладнились розвитком шоку, заподіяні при дорожньо-транспортній події, якладають єдиний комплекс поєднаної травми і тому оцінюються разом, були небезпечними для життя та згідно з п.п.2.1.1. (а), 2.1.3. (б), 2.1.3. (г), 2.1.3. (л), 2.1.3. (н), 2.1.3. (о) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Київ, 1995 р.) мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

03.02.2020 року відповідно представником за довіреністю Мелех Д.О. було надіслано на поштову адресу ПРАТ «УПСК» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяви на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами.

Серед заявлених позивачем до відшкодування вимог, містились 12519,00 грн. - страхового відшкодування, заподіяної моральної шкоди.

21.02.2020 року Відповідач повідомив представника Позивача про те, що заяви з поданими до неї документами отримав та прийняв рішення про припинення розгляду заяви до дати, коли страховику стане відомо про набрання рішенням у кримінальній справі законної сили, в тому числі витребував надання документів, які жодним чином не стосуються вищезазначеної вимоги.

Оскільки, призупинення розгляду заяви Позивача суперечить вимогам чинного законодавства України, то Позивачем прийнято рішення звернутися в суд за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , є: мати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; батько ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; г син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено у 2019 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня -4 173,00 грн.

З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної коди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 50076,00 грн.

Оскільки батько загиблої помер, розмір страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди, що належить Позивачу становить 16692,00 грн., який визначається шляхом поділу загального розміру страхового відшкодування моральної шкоди на трьох осіб (50076,00/3 = 16692,00).

Представник Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» надав відзив на позов, згідно якого вказував, що позов не визнають у повному обсязі. Вказував, що позов до ПрАТ «УПСК» є передчасним, оскільки Страховик правомірно, на підставі абз. 4 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», призупинило передбачений Законом строк для прийняття рішення про здійснення Позивачу страхового відшкодування.

У зв`язку із тим, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої Позивачці заподіяна шкода, пов`язана із смертю матері ОСОБА_3 , розглядається у кримінальному провадженні № 0001140, ПрАТ «УПСК» на підставі абз. 4 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що регулює спірні правовідносини, було призупинено строк для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування.

За вказаних обставин, відсутність рішення компетентного органу по кримінальному провадженні № 0001140, у якому ОСОБА_2 лише підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, позбавляє Страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність підозрюваного, встановити, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, яка в позові вказана, як заподіювача шкоди.

Верховний Суд у постанові від 10.04.2020 року по справі № 532/1374/18 сформулював наступні висновки: «... відсутність у ОСОБА_2 технічної можливості уникнути ДТП є непереборною силою, оскільки в даному випадку зіткнення його автомобіля з пішоходом не залежало від нього, при усій обачливості його дій га/або поведінки. Останній не міг передбачити таку подію або передбачив проте не міг її відвернути».

Однак Позивачкою залишено поза увагою ту обставину, що наразі триває одна із стадій кримінального провадження - досудове розслідування, і саме під час зазначеного кримінального провадження ОСОБА_2 може скористатися своїм процесуальним правом та довести, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили.

Враховуючи, що кримінальне провадження № 0001140 ще не закінчилося та,

відповідно, ще не з`ясовано обставин вчинення наїзду на пішохода; не досліджено аспект дотримання учасниками дорожньо-транспортної пригоди Правил дорожнього руху; не здійснено оцінки технічних можливостей уникнення дорожньо-транспортної пригоди, позов до ПрАТ «УПСК», як до особи, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність водія ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, є передчасним.

Позивач у судове засідання не з`явилась. Її представник адвокат Ієговська А. О. у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за відсутності її та позивача.

Представник Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» у судове засідання не з`явився. Про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність не надавав.

Дослідивши обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 23.12.2019 року близько 07 год. 16 хв. по пр. Адміральський, 29, Київського району у м. Одеса відбулась дорожньо-транспортна пригода, де водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ЗАЗ Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень померла.

23.12.2019 року за фактом настання дорожньо-транспортної пригоди було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001140 за кваліфікацією за ч.2 ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування.

На даний час триває досудове розслідування.

Під час досудового розслідування було проведено судово-медичну експертизу тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_3 . Згідно з висновком експерта від 26 грудня 2019 року № 5-4254/2019 у ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 23.12.2019 року.

Позивач є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується матеріалами справи.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Fiat ЗАЗ Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 застрахована на день події у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується Полісом № АО2586596.

03.02.2020 року представником позивача за довіреністю Мелех Д.О. було надіслано на поштову адресу ПРАТ «УПСК» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяви на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами.

21.02.2020 року ПРАТ «УПСК» листом повідомив представника позивача про те, що заяви з поданими до неї документами отримав та прийняв рішення про припинення розгляду заяви до дати, коли страховику стане відомо про набрання рішенням у кримінальній справі законної сили.

Висновки суду підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ст.35 п.35.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 4І цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися:

а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ;

б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження;

в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують;

г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих;

ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

35.2. До заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо- транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Документи, зазначені у підпунктах "а"-"ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування.

Відповідно до п.36.1 ст.36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п.36.2. ст.36 вищезазначеного Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Таким чином, оскільки кримінальне розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за фактом дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якого ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження ще триває, та винну особу у скоєному дорожньо-транспортної пригоди не встановлено, перебіг строку здійснення виплати страхового відшкодування до моменту отримання страховиком документу щодо встановлення винної особи призупинився. Від так, зупинення відповідачем розгляду по суті поданих від імені представника позивача Мелех Д. О. заяв про виплату страхового відшкодування не є відмовою у її відшкодуванні.

Таким чином, звернення позивача до суду є передчасним, оскільки страхова компанія не відмовляла останній у виплаті страхового відшкодування, а лише зупинила її до отримання судового рішення по кримінальному провадженні, відповідно до положень п.36.2. ст.36.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 № 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-пропесуальногок одексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування

визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зазнала шкоди під час дорожньо-транспортної пригоди та відповідно закону має право на її відшкодування з винної особи.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та відповідно останній відповідає за завдану ним шкоду в межах суми ліміту. Проте, вина цієї особи повинна бути доведена та встановлена.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України убачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Тобто, до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Проте, вина цієї особи повинна бути встановлена.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Натомість, згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

З огляду на це відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) від 04 липня 2018 року.

Таким чином, у разі доведення в кримінальному провадженні, або у справі про адміністративне правопорушення, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2 , ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», після виплати позивачу страхового відшкодування, набуде право зворотної вимоги до завдавача шкоди.

Таким чином, встановлення винної особи у невиконанні правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди є обов`язковою.

Крім того, згідно матеріалів справи позивач у строк звернулась до страховика про виплату страхового відшкодування і їй не було відмовлено у здійсненні страхової виплати, а зупинено розгляд питання до моменту отримання документу встановлення винної особи у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді.

Тому, суд прийшов до висновку, що звернення позивача до суду є передчасним, оскільки наразі кримінальне провадження триває, винна особа у скоєній дорожньо-транспортній пригоді не встановлена та страхова компанія не відмовляла позивачу у відшкодуванні страхової виплати.

При таких обставинах, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141,263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя А. К. Вергопуло

Повне судове рішення складено 16 грудня 2021 року.