Провадження № 4-с/161/6/21
У Х В А Л А

04 лютого 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань Жаловаги І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішення у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюка Павла Володимировича,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернулася в суд із скаргою на дії державного виконавця відділу ПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області ЗМУ МЮ (м. Львів) Трофимюка П.В.

Скаргу мотивувала тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 жовтня 2019 року в цивільній справі № 161/11990/19 постановлено стягнути з ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» в її користь 11387,73 грн. заборгованості по заробітній платі і розрахункових коштів, належних працівникові при звільненні, та 53902,80 грн. середнього заробітку за весь час прострочення виплати заробітної плати. Постановою державного виконавця Будь С.Л. від 09 листопада 2019 року відкрито виконавче провадження № 60862688 з примусового виконання постановленого судом рішення, яке в подальшому було об`єднане у зведене виконавче провадження, яке в подальшому було передано на виконання до відділу ПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області ЗМУ МЮУ (м. Львів). Однак, постановою державного виконавця відділу ПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Трофимюка П.В. від 13.10.2020 року виконавчий документ повернуто стягувачу без виконання. Скаржник вважає дану постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки їй відомо, що за ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №» зареєстровано нерухоме майно, а ухвалою Луцького міськрайонного суду від 16.01.2020 державному виконавцю надано дозвіл на звернення стягнення на нерухоме майно в рамках заведеного виконавчого провадження за №57212311. Таким чином, вважає, що реалізація арештованого майна боржника є обов`язком а не правом державного виконавця, у зв`язку із чим, просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця про закриття виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу.

22.12.2020 до суду надійшли додаткові письмові пояснення представника скаржника - ОСОБА_2 , відповідно до яких, останній стверджує, що державний виконавець не провів жодних дій щодо примусового стягнення за рішенням суду. Окрім того наголошує на тому, що у разі, якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства чи юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, що передбачено ч.2 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Вважає, що державний виконавець повернув виконавчий документ без належних на те підстав, у зв`язку із чим переконаний, що скарга на дії державного виконавця підлягає до задоволення а постанова про повернення виконавчого документа стягувачу скасуванню, як незаконна.

20.01.2021 до суду надійшов відзив державного виконавця Трофимюка П.В. на скаргу ОСОБА_1 , відповідно до якого останній наголошує н атому, що ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» належить до сфери управління Держрезерву та знаходиться під дією Закону України «Про державний матеріальний резерв», відповідно до якого таке майно є державною власністю і не підлягає приватизації та іншим видам відчуження. Державне майно, яке знаходиться в господарському віданні підприємства має спеціальний статус і призначене для виконання державою функцій щодо виконання державою функцій щодо накопичення та зберігання матеріальних цінностей державного резерву. З огляду на це, в межах здійснення контролю заступником начальника Управління проведено перевірку у зведеному виконавчому провадженні №57212311 про стягнення заборгованості із ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2», під час якої було встановлено, що передана реалізацію майно по лотах №407283 та №407296 має особливий статус та не підлягає реалізації, у зв`язку з чим винесено постанову №1, якою зобов`язано державного виконавця вчинити дії направлені на зняття з реалізації майна. Окрім того, 31.03.2020 у зведеному виконавчому провадженні №57212311 винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій та зупинено електронні торги з продажу майна по лотах №407296 та №407283.

Також, державний виконавець вказує, що за результатами розгляду заяви Укрдержрезерву, ГУ контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки СБУ розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000831 від 05.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 та ч.2 ст.364 КК України щодо незаконної реалізації майна ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2».

У своєму відзиві також наголошує на тому, що державним виконавцем 13.05.2020 винесено постанову про арешт коштів боржника, а згідно відповідей фінансових установ рахунки боржника закриті, залишок коштів на рахунках відсутній.

Додатково зазначено, що на переконання державного виконавця, повернення виконавчого документа стягувачу не тягне за собою порушення його безпосередніх прав та законних інтересів, оскільки останній володіє правом повторного пред`явлення виконавчого документа в межах визначеного строку. Тому, з огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу не вбачає, у задоволенні скарги просить відмовити.

В судовому засіданні 21.01.2021 представник скаржника ОСОБА_2 вимоги скарги підтримав, просив задовольнити. Вказував, що виконавчий лист повернули у зв`язку з відсутністю майна, яке підлягає реалізації. Додав, що для реалізації державного майна є спеціальний порядок, а державний виконавець не передав виконавчого листа до Казначейської служби України для виконання.

Державний виконавець Трофимюк П.В. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, мотивуючи тим, що підприємство є державним, а тому його майно не може бути реалізоване. Натомість усі кошти підприємства арештовані. На Казначейську службу виконавчий лист не передається, бо підприємство не є бюджетною установою. Зауважив, що той закон на який посилається скаржник перебуває під мораторієм строком на три роки з 2019 року. У 2020 році погашення заборгованості вже відбувалися, а права стягувача не порушено, оскільки останній може повторно пред`явити такий виконавчий лист до виконання. Повідомив, що за його останніми даними, банкрутство підприємства наразі припиняється, невдовзі воно відновить свою роботу.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали скарги, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2019 року в цивільній справі № 161/11990/19 постановлено стягнути з Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» в користь ОСОБА_1 заборгованість по невиплаченій заробітній платі в розмірі 11 387,73 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 53902,80 грн.

Зазначене судове рішення набрало законної сили 05.12.2019, а 11.12.2019 Луцьким міськрайонним судом Волинської області року було видано виконавчий лист за №1982 у цій цивільній справі, який в подальшому пред`явлений до примусового виконання, та за яким 11.12.2019 відкрито виконавче провадження №60862688 (а.с.5).

Крім того, судом встановлено, що на виконанні у державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюка П.В. перебувало зведене виконавче провадження за №57212311 про стягнення з ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» в користь працівників державного підприємства заборгованості по заробітній платі та інших виплат, пов`язаних із трудовими правовідносинами.

З Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) було передано зведене виконавче провадження №57212311 на підставі постанови заступника начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальника Управління забезпечення виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Артема Ляшенка про передачу зведеного виконавчого провадження АСВП № 57212311 за виконавчими документами про стягнення заборгованості із ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» та відповідні матеріали виконавчих проваджень.

Такі обставини підтверджуються постановою Волинського апеляційного суду від 26.11.2020 у справі №161/11844/20 (а.с.26-28).

Учасники справи не заперечували того факту, що виконавче провадження № 60862688, відкрите на виконання виконавчого листа №161/11990/19 про стягнення з ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» в користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в розмірі 11387,73 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 53902,80 грн., включено до складу зведеного виконавчого провадження №57212311.

Частиною 4 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Як встановлено судом в судовому засіданні та із відзиву на скаргу, в межах здійснення контролю, заступником начальника Відділу ПВР Управління, у відповідності до ст. 74 Закону «Про виконавче провадження», проведено перевірку у зведеному виконавчому провадженні №57212311 про стягнення заборгованості із ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2», за результатами якої 30.03.2020 року винесено було постанову № 1 про результати перевірки законності виконавчого провадження.

Зокрема, під час проведення перевірки було встановлено, що передане на реалізацію майно ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» по лотах № 407283 та № 407296 має особливий статус та не підлягає реалізації.

Пунктами 2-3 даної постанови було скасовано заявку від 11.02.2020 № 8983 на реалізацію державного майна по лотах № 407283 та № 407296, у зв`язку з виявленими порушеннями ст. ст. 18, 48 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 4 ЗУ «Про державний матеріальний резерв» та зобов`язано виконавця вчинити дії направлені на зняття з реалізацій майна. Пунктом 4 постановлено направити вказану постанову до ДП «Сетам» для виконання в частині зняття майна з реалізації.

Тобто, за результатами проведеної перевірки фактично встановлено, що зазначене майно взагалі не може бути передано на реалізацію через торги в силу прямої заборони Закону абз. 2 ч. 2 ст. 48 даного Закону визначено, що забороняється звернення стягнення та накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Вказана постанова у встановленому порядку оскаржена не була та є чинною.

31.03.2020 року вищевказана постанова № 1 від 30.03.2020 року була надіслана для виконання ВФ ДП «Сетам».

Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Абзацом 2 частини 2 статті 48 даного Закону визначено, що забороняється звернення стягнення та накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

В ухваленій 26.11.2020 Волинським апеляційним судом у справі №161/11844/20 постанові, залишено без змін ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.10.2020 у цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 на дії та бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Штепи Сергія Олексійовича, державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Трофимюка Павла Володимировича.

Як встановлено з постанови Волинського апеляційного суду у справі №161/11844/20 від 26.11.20250, ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» має на своєму балансі - Приміщення виробничого цеху № 1, загальною площею 2056 кв.м., та Приміщення виробничого цеху № 2, загальною площею 1509,5 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Дане майно не задіяне в господарській діяльності підприємства, так як Підприємство було законсервоване у 2010 році.

Разом з тим, у п. 5.5. та п. 5.9. Статуту ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» зазначено, що майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання, власником майна є держава в особі Кабінету Міністрів України. Відчуження чи передача майна здійснюється виключно на підставі рішення Кабінету міністрів України. Правомочності щодо розпорядження майном здійснюються підприємством за згодою власника в особі уповноваженого органу управління.

Крім того, згідно розпорядження КМУ від 16.01.2019 року № 134-р «Про передачу цілісного майнового комплексу державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» до сфери управління Державного агентства резерву цілісний майновий комплекс ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» із сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства передано до сфери управління Державного агентства резерву (а.с.26-28).

Із наведеного слідує, що майно ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» належить до сфери управління Держрезерву, знаходиться під дією ЗУ «Про державний матеріальний резерв», відповідно до якого в ст. 4 прямо передбачено, що підприємства, установи, організації та інші об`єкти, що входять до системи державного резерву, і земельні ділянки, на яких вони розміщені, є державною власністю і не підлягають приватизації та іншим видам відчуження.

Державне майно, яке знаходиться в господарському віданні підприємств, установ та організацій, що входять до сфери управління Держрезерву, має спеціальний статус і призначене для виконання державою функцій щодо накопичення та зберігання матеріальних цінностей державного резерву.

Відповідно до п. 3 ст. 4 ЗУ «Про державний матеріальний резерв» визначено, що передача майна, необхідного для забезпечення зберігання матеріальних цінностей державного резерву і закріпленого за цими підприємствами, установами і організаціями, у тому числі в оренду, здійснюється на підставі рішення Кабінету Міністрів України, іншого майна - на підставі рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного матеріального резерву, відповідно до законодавства.

Отже, враховуючи зазначені норми законодавства, Приміщення виробничого цеху № 1, загальною площею 2056 кв.м., та Приміщення виробничого цеху № 2, загальною площею 1509,5 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 об`єкти не можуть бути відчужені будь-яким способом.

Тому, враховуючи висновки постанови № 1 від 30.03.2020, цього ж дня за вих. № 2.1-35/4197 до ДП «Сетам» направлено вимогу виконавця про припинення реалізації майна боржника по лотах № 407283 та № 407296, відповідно до яких: Лот № 407296 будівля виробничого цеху №2 /літ. Б1/, загальна площа 1509,5 кв.м., знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; Лот № 407283 будівля виробничого цеху №1 /літА-1/, загальна площа 2056,0 кв.м., знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, згідно з інформаційним листом від 13.02.2002 № 01-8/153 Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів за участю підприємств, установ та організацій системи державного резерву» прийняття рішень про звернення стягнення на майно установ та організацій системи державного резерву суперечить чинному законодавству України.

Відповідно до п.9 ч. 1 ст.37 Закону виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

У такому випадку, згідно з положеннями ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Враховуючи те, що державним виконавцем здійснено ряд дій, пов`язаних із розшуком майна та коштів на рахунках боржника, в ході яких встановлено, що таке майно не підлягає зверненню до стягнення, кошти, на які таке стягнення можна звернути у боржника, також відсутні, виконавчий документ було повернуто стягувачу без виконання.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу винесена державним виконавцем правомірно, а сам факт повернення виконавчого документа стягувачу без виконання не порушує прав та законних інтересів останнього у зв`язку із можливістю повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Таким чином, підстав для задоволення скарги на дії державного виконавця суд не вбачає, а тому в задоволенні заявлених вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 260, 450, 451 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішення у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюка Павла Володимировича -- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення повної ухвали.

Повна ухвала складена 11.02.2021.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій