Провадження № 2/643/1565/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2021 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

за участю секретаря судового засідання - Хотян К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог.

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 21 013,21 грн. та судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 13.06.2008 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 13 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним і банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. 02.09.2014 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.11.2014 року з відповідача стягнуто заборгованість в розмірі 20 130,54 грн. нараховану станом на 30.05.2014 року. Прострочена сума заборгованості становить 13 698,42 грн. Таким чином, винесення рішення Московським районним судом м. Харкова від 26.11.2014 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Оскільки, з відповідача було стягнено заборгованість за кредитним договором за період з 13.06.2008 року по 30.05.2014 року, то за період після подання позовної заяви, а саме з 03.09.2014 року по 30.09.2020 року відповідач має заборгованість у розмірі 21 013,21 грн., яка складається з наступного: 18 515,69 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 2 497,52 - три відсотки річних від простроченої суми.

2. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 30.10.2020 провадження по справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін .

3. Позиції учасників справи.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

4. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

13.06.2008 року ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява складає між ним і банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві та, що відповідач ознайомлений та згоден з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами банку».

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.11.2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 20 130,54 грн. заборгованості станом на 30.05.2014 року за кредитним договором від 13.06.2008 року та судові витрати.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість у ОСОБА_1 за період з 03.09.2014 року по 30.09.2020 року становить 21013,21 грн., яка складається із: 18515,69 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 2497,52 - три відсотки річних від простроченої суми

5. Національне законодавство.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статі 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язанням є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статі 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною 1 статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

6. Висновки суду.

З правового аналізу зазначених норм вбачається, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох відсотків річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та трьох відсотків річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16, провадження № 14 -254цс19.

Судом встановлено, що позивач скористався правом звернення з вимогою про дострокове повернення кредиту, звернувшись 12.09.2014 року до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, вимоги якого задоволено заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.11.2014 року.

Згідно правового висновку, викладеного Верховним Судом в постанові від 14.02.2018 по справі № 564/2199/15-ц, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

З матеріалів позову вбачається, що позивачем заявлено вимоги про стягнення коштів саме на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Оскільки у цій справі відповідач не надав суду жодних доказів виконання ним його грошового зобов`язання, то позивач має право на відшкодування останнім понесених ним інфляційних втрат, а також трьох відсотків річних.

Суд не приймає до уваги розрахунок наданий позивачем, оскільки він зроблений за період з 03.09.2014 року по 30.09.2020 року, а не з 13.09.2020року, так як про дострокове повернення кредиту, Банк звернувся 12.09.2014 року, а не 02.09.2014року як зазначає позивач у позові.

Здійснюючи власний розрахунок, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, та стягує з відповідача на користь позивача 19 082 грн 69 коп. з яких: 16 596.50 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання за період з 13.09.2014 року по 30.09.2020 року; 2 486.19 грн. - три відсотки річних від простроченої суми за період з 13.09.2014 року по 30.09.2020 року.

7.Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість в розмірі 19 082 /дев`ятнадцять тисяч вісімдесят дві/ грн. 69 коп., яка складається із: 16 596.50 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання за період з 13.09.2014 року по 30.09.2020 року; 2 486.19 грн. - три відсотки річних від простроченої суми за період з 13.09.2014 року по 30.09.2020 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 1912,82 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 18.02.2021 року.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», місце знаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рах. № НОМЕР_1 , МФО 305299.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.М.Довготько