Дата документу 15.12.2021 Справа № 335/9515/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/9515/20 Головуючий у 1 інстанції: Рибалко Н.І.
Провадження № 22-ц/807/3686/21 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» грудня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Гончар М.С.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2020 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач у справі є її батьком.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2006 року на її утримання були стягнуті аліменти в розмірі 250 грн. щомісячно.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2018 року розмір аліментів збільшено до 1000 грн. на місяць до досягнення нею повноліття.

Вона продовжує навчання, є студентом 1 курсу Київського університету культури, період навчання з 15 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року, денна форма навчання.

Навчання платне, додатково вона змушена нести витрати на утримання гуртожитку, придбання навчально-методичних посібників, підручників тощо.

На підставі зазначеного просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти у розмірі 1/4 частині від усіх видів його доходу щомісячно, починаючи стягнення з листопада 2020 року і до припинення навчання або до досягнення нею двадцяти трьох років, судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10 листопада 2020 року і до досягнення нею двадцяти трьох років або до закінчення навчання.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неврахування судом першої інстанції тих обставин, зокрема, що він є багатодітним батьком, на його утриманні перебувають одна неповнолітня дитина та дві малолітніх дитини, не встановлення вартості: навчання, проїзду до навчального закладу, зазначаючи про неможливість працевлаштування через стан здоров`я, відсутність роботи за місцем проживання, стягнення з нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що надані відповідачем докази не свідчать про його непрацездатність, зміну матеріального стану або неможливість сплачувати аліменти в зазначеному розмірі.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

За приписами пункту другого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина четверта статті 376 ЦПК України).

Матеріалами справи підтверджено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 , яке видане Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №242 (а.с.4).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2006 року у справі №2-937/2006 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 250,00 грн. на дитину щомісячно, починаючи з 10 січня 2006 року і до повноліття дитини.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2018 року у справі №335/10133/18 збільшено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2006 року у справі №2-937/2006 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 250,00 грн. на дитину щомісячно, починаючи з 10 січня 2006 року і до повноліття дитини, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с.72-76).

ОСОБА_1 є також батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та НОМЕР_4 (а.с.44-46).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради №04-26/5-7607 від 15 жовтня 2020 року (а.с.8).

Згідно з Довідкою № 1441 від 08 жовтня 2020 року ОСОБА_4 є студентом 1 курсу, групи РЕМС-70 денної форми навчання на контрактній основі Київського університету культури, IV рівня акредитації. Термін навчання: з 15 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки та сина покладається законом на обох батьків рівною мірою. У СК України послідовно провадиться принцип рівності прав й обов`язків матері й батька.

Обов`язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина не є продовженням обов`язку батьків по утриманню дітей до досягнення ними вісімнадцяти років, оскільки ці обов`язки виникають із різних підстав.

Стягнення аліментів на дочку, сина, які досягали повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою (абз. 4 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 p.).

Таким чином, обов`язок батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина є самостійним обов`язком.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України у редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_4 , яка є дочкою ОСОБА_1 , на день звернення до суду не досягла 23 років, продовжує навчання, не працює, незаміжня. Навчання на денній формі позбавляє ОСОБА_4 можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги.

Також у відповідача є діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилався на те, що з нього стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 лютого 2011 року до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів приймає до уваги, що оскільки ІНФОРМАЦІЯ_6 у ОСОБА_4 буде вісімнадцятий день народження, з 21 грудня 2021 року припиниться стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання дитини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилався на неможливість працевлаштування через стан здоров`я, відсутність роботи за місцем проживання, проте відповідних доказів не надавав.

Так, згідно з довідкою Оріхівської районної філії Запорізького обласного центру зайнятості від 10 лютого 2021 року № 613 ОСОБА_1 станом на 10 лютого 2021 року не зареєстрований в Оріхівській районній філії як безробітний і допомогу по безробіттю не одержує, що не свідчить про відсутність працевлаштування або відсутність робочих місць.

Матеріали справи містять виписний епікриз з історії хвороби №905 ОСОБА_1 , згідно з яким ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 22 лютого 2016 року по 03 березня 2016 року, діагноз: правостороння коса пахова грижа, рекомендовано амбулаторне спостереження хірурга, обмеження фізичного навантаження 2 міс., спостереження у ЛОРа, невропатолога, що не свідчить про наявність такого стану здоров`я позивача на час розгляду справи, який унеможливлює працевлаштування.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчинення нею процесуальних дій.

В той же час, колегія суддів враховує, що відповідач у справі як батько зобов`язаний забезпечувати матеріально ще двох своїх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стягнення аліментів на старшу дитину, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) відповідача, негативно вплине на матеріальне забезпечення інших дітей.

З огляду на зазначене, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , що продовжує навчання, апеляційний суд виходить з того, що ОСОБА_4 навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, враховує обов`язок обох батьків у наданні матеріальної допомоги дитині на час її навчання, а також те, що відповідач має на утриманні інших малолітніх дітей та вважає справедливим і достатнім стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/8 частки його заробітку (доходу) щомісячно.

Вказаний розмір аліментів, на думка колегії суддів апеляційного суду, забезпечить справедливий баланс між потребами ОСОБА_4 , яка продовжує навчання в отриманні матеріальної допомоги, матеріальним забезпечення малолітніх дітей та можливостями відповідача в наданні такої допомоги.

А тому враховуючи зазначені вимоги законодавства, суд апеляційної інстанції доходить висновку про необхідність зміни оскаржуваного рішення в частині визначення розміру аліментів, який підлягає стягненню на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, з 1/4 до 1/8 частки.

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір").

Ураховуючи, що позов ОСОБА_4 та апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а також те, що позивач звільнена від сплати судового збору, з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви, пропорційно до задоволених вимог, в розмірі 420,40 грн., ОСОБА_1 має право на компенсацію судового збору за подання апеляційної скарги, пропорційно до задоволених вимог, в розмірі 630,60 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 належить компенсувати судовий збір в розмірі 210,20 грн. (630,60 грн. - 420,40 грн.) за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2021 року у цій справі змінити в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (ІПН НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_6 ) аліменти у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10 листопада 2020 року і до досягнення нею двадцяти трьох років або до закінчення навчання.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір в розмірі 210 (двісті десять) гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 15 грудня 2021 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

М.С. Гончар