Провадження № 2/234/4631/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

в складі: головуючого-судді Бакуменко А.В.

з участю секретаря Кісточка І.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування служба виконкому Краматорської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

Обставини справи:

ОСОБА_3 звернулась до Краматорського міського суду Донецької області з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що відповідач по справі є батьком неповнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Мати дітей, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Неповнолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є її рідними братом та сестрою по матері, але мають різних батьків.

З дня смерті їх матері ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 діти мешкають разом з нею та перебувають на її повному утриманні. Батько дітей взагалі їми не цікавиться та допомоги не надає.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності просила вимоги задовольнити в повному обсязі..

Відповідач в судове засідання з`явився, в матеріалах справи міститься нотаріально завірена заява про погодження з позовними вимогами та прохання справу розглядати за його відсутності.

Представник третьої особи до суду не з`явився, надав заяву про розгляд за їх відсутності та просив вимоги задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_5 , про що 20.01.2016 року було внесено відповідний запис № 66, батьками дитини є ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ..

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась ОСОБА_6 , про що 29.09.2011 року було внесено відповідний запис № 1392, батьками дитини є ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ..

Згідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Краматорську.

Згідно до довідки про склад сім`ї неповнолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані та мешкають разом з позивачкою.

Згідно до нотаріальної Заяви ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 відмовився від виховання своїх неповнолітніх дітей, не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Проте, жодного з покладених законом на батьків обов`язків, відповідачка не виконує.

Верховний Суд України в ч.2 п.16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 150 СК України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У силу положень Закону і роз`яснень, даних у п.15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з п.17 зазначеної постанови, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України.

Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

Проаналізувавши надані сторонами в силу ст. 81 ЦПК України докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов`язки, завідомо, навмисно ухиляється від їх виконання у відношенні своїх неповнолітніх дітей. Тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги.

Відповідно до частин 2,3 статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у зв`язку з чим суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У силу положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.11.2021 року до досягнення повноліття ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , а в подальшому 1/4 частку до досягнення повноліття дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Відповідно до положень ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, згідно вимогам ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

Стягнути з відповідачки сплачені позивачем судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 76, 263-265 ЦПК України, ст. 19, 141, 150, 157, 164,165,Сімейного кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування служба виконкому Краматорської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , громадянина України батьківських прав щодо його неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 зареєстрованого АДРЕСА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешкає АДРЕСА_1 у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.11.2021 року до досягнення повноліття ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , а в подальшому 1/4 частку до досягнення повноліття дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 зареєстрованого АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешкає АДРЕСА_1 судовий збір в сумі 908 грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті та надруковано в одному примірнику.

Суддя Краматорського міського суду А. В. Бакуменко