Справа № 583/4993/21
У Х В А Л А

про залишення без руху

14 грудня 2021 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Плотникова Н.Б., розглянувши матеріали позовної заяви

ОСОБА_1

до Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області

про захист права власності на реконструйований об`єкт нерухомості та прийняття його в експлуатацію,

ВСТАНОВИВ:

08.12.2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про захист права власності на реконструйований об`єкт нерухомості та прийняття його в експлуатацію, в якому просить визнати право власності ОСОБА_1 на реконструйоване приміщення кафе за адресою: АДРЕСА_1 площею 225,2 кв.м. та зобов`язати відповідача прийняти об`єкт в експлуатацію.

Позовні вимоги мотивує тим, що є власником приміщення клубу загальною площею 225,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , яке було реконструйоване зі зміною цільового призначення і використання для кафе. Вона (позивачка) зверталася до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Охтирської міської ради з проханням надати дозвіл на початок реконструкції та прийняття приміщення кафе в експлуатацію після реконструкції, проте отримала відповідь, що це самочинне будівництво і потрібно звернутися до судових органів щодо визнання права власності на приміщення кафе, тому на підставі ст. 376 ЦПК України просить визнати право власності на реконструйоване приміщення кафе.

Вивченням матеріалів позовної заяви встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст.175ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до п. 12 Постанови № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376ЦК України). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375ЦК України), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Натомість позивачкою не подано доказів того, що вона є власником земельної ділянки на якій самочинно реконструйоване нерухоме майно та не зазначає жодної інформації про власника вказаної земельної ділянки, та (чи) не подано рішення ради та договору про надання земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було надано земельну ділянку у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією.

Однак позивачка, заявляючи вимогу про визнання за нею права власності на реконструйований об`єкт нерухомості, не подала до суду доказів про те, чи відповідає він архітектурним, санітарним, протипожежним, екологічним нормам.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна мітити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно п.п. 2, 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Однак позивачем не зазначено ціну позову та не надано документальних підтверджень вартості майна, відносно якого виник спір.

Щодо визначення ринкової вартості нерухомого майна, суд звертає увагу позивача, що дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

В якості доказу вартості майна, суду можуть бути подані звіт про оцінку саме ринкової вартості майна.

У зв`язку з чим, позивачу необхідно визначити ціну позову, яка повинна дорівнювати дійсній ринковій вартості спірного майна станом на день подання позовної заяви до суду, з наданням до суду відповідних доказів на підтвердження визначеної вартості майна.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року встановлена ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до суду позовної заяви не майнового характеру, яка подана фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки позивачем не надано документальних підтверджень дійсної вартості майна, відносно якого виник спір, суд позбавлений можливості перевірити правильність та достатність сплати судового збору.

Тому позивачу слід додати до позовної заяви документальні докази вартості майна (звіти про ринкову його оцінку чи інше), визначити ціну позову та в разі необхідності доплатити судовий збір.

Згідно із ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, так як позовна заява не відповідає вимогам, передбаченим ст. 175, 177 ЦПК України, а тому наявні підстави для залишення її без руху з наданням позивачу строку для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області про захист права власності на реконструйований об`єкт нерухомості та прийняття його в експлуатацію - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали, про що повідомити позивача.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області Н.Б. Плотникова