Справа № 761/8237/21
Провадження № 2/761/6818/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В

за участю секретаря: Бражніченко І.О.

розглянувши у відкритому засіданні в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, згідно з якою позивач з урахуванням уточнень просить суд:

1.Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 68,10 кв. житловою площею 39,10 кв. м.

2. В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 68,10 кв. житловою площею 39,10 кв. м.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що, 18.08.1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного центру розвитку сім`ї, про що зроблено актовий запис №874.

При цьому, позивач зазначає, що 16.03.2003 року сторони за спільні сімейні кошти, а саме за 197 700,00 грн. Придбали квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діяла від Імені ОСОБА_8 на підставі довіреності, ОСОБА_6 та її чоловіком ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Глушко Л.В. та зареєстрованого у реєстрі за № 3799. ІНФОРМАЦІЯ_1 у нас народилась дочка - ОСОБА_7 .

На даний момент у позивачем з відповідачем почали виникати спори щодо даного майна, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.03.2021 року було відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

24.05.2021 року через систему «Електронний суд» надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якій відповідач просив відмовити ОСОБА_1 в частині позову, щодо визнання за нею права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та визнати за нею прав власності лише на ј спірної квартири. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що більшу частину коштів на вказану спільну квартиру були зароблені і надані ним, оскільки позивачка в той час не систематично працювала. Проте визнає, що частина коштів була надана позивачем і визнає, що вказана квартира є спільною сумісною власністю.

05.10.2021 року на Електронну адресу суду надійшла заява про уточнення заявлених позовних вимог, а саме уточнено номер квартири : АДРЕСА_1 .

Позивач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду подала заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити.

Відповідач у судове засіданні не з`явився про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, а також оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що у період з 18.08.1999 року та на даний час ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджено копією Свідоцтва про одруження, виданого Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного центру розвитку сім`ї, серії НОМЕР_1 про що зроблено актовий запис №874.

Як вбачається із матеріалів справи, 16.03.2003 року було придбано квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діяла від Імені ОСОБА_8 на підставі довіреності, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Глушко Л.В. (а.с. 7).

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №277633465 від 01.10.2021 року квартири за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер:3799, виданого 16.09.2003 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Глушко Л.В. (а.с. 36).

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У ст. 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно положення ч.3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також, ч. 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 ст. 69 СК України регламентовано, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Положеннями ч.1 ст.61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Отже, зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Відповідно до п. п. 22, 23, 25 Постанови пленуму Верховного суду України №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилам встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. З ст. 368 ЦК України відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані. Спільною сумісне власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири.

Водночас, як роз`яснила Велика палата Верховного Суду у своїй постанові від 21.11.2018 року по справі № 372/504/17, презумпція спільності права власності подружжя на майно може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі і в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки відповідач частково визнав позов, в частині, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя про що вказав безпосередньо в своїй заяві, і це визнання не порушує законних прав та інтересів сторін, суд приймає таке визнання позову.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи та не заперечувалось сторонами, вищевказане майно було набуто та зареєстровано на ім`я відповідача під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі з позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставіяких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідачем визнані ті обставини, що спірне майно набуте подружжям під час шлюбу і відповідач вказану обставину не заперечує, а доказів того, що спірна квартира була придбана в період шлюбу за власні кошти відповідача відсутні, тому суд прийшов до висновку, що вищенаведена квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та в порядку поділу спільного майна подружжя підлягає поділу між сторонами шляхом визнання за кожним з ним права власності на Ѕ частину цього майна.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 988,50 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 355, 368, 1051 ЦК України, ст.ст. 60, 69-71 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 206, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя про поділ майна подружжя - задовольнити.

В порядку поділу спільного майна подружжя:

- визнати за ОСОБА_1 право власності: на Ѕ частину квартири № 24, загальною площею 68,10 кв.м., житловою площею 39,10 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_2 право власності: на Ѕ частину квартири № 24, загальною площею 68,10 кв.м., житловою площею 39,10 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 988,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1

Повний текст складено 06.10.2021.

Суддя: