КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №335/15153/18 Головуючий у 1 інстанції: Коробенко С.В.

Провадження №22-ц/824/13126/2021 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

06 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Сліпченка О.І., Сушко Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2021 року в справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ

У грудні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 07 вересня 2011 року в розмірі 25 839 грн 57 коп. та судовий збір у розмірі 1762 грн.

У мотивування вимог посилалося на те, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписав заяву №б/н від 07 вересня 2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 12 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме, надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач порушував зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 26 листопада 2018 року має заборгованість у розмірі 25 839 грн 57 коп., з яких:

- 9 117 грн 65 коп. - тіло кредиту;

- 5 636 грн 90 коп. - нараховані відсотки за користування кредитом;

- 9 378 грн 37 коп. - нарахована пеня;

- 500 грн - штраф (фіксована частина);

- 1206 грн 65 коп. - штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2021 року в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог вказував, що на підставі анкети-заяви відповідачу відкрито 11 квітня 2016 року картковий рахунок та видано кредитну картку № НОМЕР_1 «Універсальна 55 пільгового періоду» та 27 червня 2016 pоку встановлено початковий кредитний ліміт в розмірі 500 грн, що в подальшому було збільшено та підтверджується банківською випискою.

Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, отримував кредитні кошти з власної ініціативи, а також здійснював частково погашення заборгованості по кредитному договору. Він не оспорює факту укладення договору, з позовом про визнання недійсним кредитного договору не звертався, не оспорює наявності у ньому заборгованості за тілом кредиту.

Розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви, відображає рух коштів за карткою, він є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань в певні періоди часу.

Зазначав, що в тарифах банку «Універсальна 55 пільгового періоду» зазначено процентну ставку, яка застосовується - 3,6 % в місяць, а розмір неустойки визначений в Тарифах банку та Умовах та Правилах надання банківських послуг, на що суд першої інстанції не звернув уваги.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 07 вересня 2011 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої він згоден з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Він зобов`язується виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. (а.с. 13)

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 26 листопада 2018 року в ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 25 839 грн 57 коп., з яких: 9 117 грн 65 коп. - тіло кредиту; 5 636 грн 90 коп. - нараховані відсотки за користування кредитом; 9 378 грн 37 коп. - нарахована пеня; 500 грн - штраф (фіксована частина); 1206 грн 65 коп. - штраф (процентна складова). (а.с. 7-12)

Згідно довідки банку ОСОБА_1 було надано кредитні картки НОМЕР_1 (дата відкриття - 07 вересня 2011 року, термін дії - 04/14), НОМЕР_2 (дата відкриття - 30 квітня 2014 року, термін дії - 12/17), НОМЕР_3 (дата відкриття - 01 листопада 2014 року, термін дії - 10/18), НОМЕР_3 (дата відкриття - 13 березня 2015 року, термін дії - 10/18). (а.с. 78)

З Довідки банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , вбачається, що відповідачу 27 червня 2014 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 500 грн, 26 жовтня 2017 року збільшено кредитний ліміт (12 000 грн), 25 липня 2018 року зменшено кредитний ліміт (0,00 грн. (а.с. 77)

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Водночас, судом першої інстанції не взято до уваги розрахунок заборгованості, оскільки позивачем збільшено розмір заборгованості за тілом кредиту за рахунок погашення нарахованих процентів, нарахування яких було безпідставним.

Суд апеляційної інстанції не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі).

На підтвердження позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надало суду першої інстанції розрахунок заборгованості за договором №б/н від 07 версеня 2011 року, довідку про зміну умов кредитування, довідку про видані картки, копію анкети-заяви, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних краток «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», виписку про рух коштів ОСОБА_1 станом на 18 червня 2020 року.

Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів розумів ОСОБА_1 , ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Ні Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, ні Витяг з Тарифів обслуговування кредитних краток «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» не підписані ОСОБА_1 .

Щодо стягнення відсотків за користуванням кредитом у розмірі 5 636 грн 90 коп., пені у розмірі 9 378 грн 37 коп. та штрафів у розмірі 500 грн і 1206 грн 65 коп. суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з розрахунку заборгованості та позовної заяви банк нараховував проценти за користування кредитом з 01 липня 2013 року у розмірі 2,5% (щомісяця), з 01 вересня 2014 року у розмірі 2,9% (щомісяця), з 01 квітня 2015 року у розмірі 3,6% (щомісяця) та відповідно до п. 2.1.1.12.2, п. 2.1.1.12.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг, пеню - відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг, штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг.

Як встановлено матеріалами справи, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних краток «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», які містяться в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 07 вересня 2011 року.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Суд апеляційної інстанції виходить з того, що надання банком ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується розрахунком заборгованості за договором №б/н від 07 вересня 2011 року та випискою з рахунку відповідача станом на 18 червня 2020 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості та виписки з рахунку позичальник здійснював часткове погашення заборгованості за кредитним договором.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту.

Відповідачем не спростовано розмір заборгованості за тілом кредиту, який визначений банком станом на 26 листопада 2018 року.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 9 117 грн 65 коп.

З урахуванням наведеного вище суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9 117 грн 65 коп.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи пропорційність позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 621 грн 73 коп. та за подання апеляційної скарги в розмірі 932 грн 60 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 9 117 грн 65 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» сплачений судовий збір у розмірі 1 554 грн 33 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко