Справа № 465/6965/18 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/811/3017/21 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м.Львів

Справа № 465/6965/21

Провадження № 22ц/811/3017/21

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Левика Я.А., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова, постановлену у м. Львові 23 квітня 2021 року у складі судді Мартьянової С.М., у справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ДП «СЕТАМ», Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича, з участю третьої особи: ПАТ «Укрсоцбанк», Франківського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області, про визнання недійсними електронних торгів,-

встановив:

9 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом.

30 березня 2021 року представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову. В обґрунтування заяви посилається на те, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 . Право власності зареєстроване за ним у встановленому законом порядку. Незважаючи на даний факт, заявник не має доступу до зазначеної квартири та позбавлений можливості нею користуватися. Вказує на те, що ОСОБА_2 використовує квартиру АДРЕСА_1 для здійснення підприємницької діяльності, зокрема є орендодавцем вище зазначеної квартири, що було встановлено в ході здійснення виконавчого провадження. Крім того, заявник стверджує, що ОСОБА_2 здійснює ремонтні роботи та перепланування в належній йому квартирі. ОСОБА_3 стало відомо, що відповідач намагається відчужити квартиру АДРЕСА_1 , про що є оголошення. Вважає, що існує загроза, що дії ОСОБА_2 призведуть до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду. З метою забезпечення позову просить накласти арешт на спірну квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 22175720 та заборонити вчиняти будь-які дії щодо спірної квартири ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23 квітня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.Ухвалено забезпечити позов шляхом накладення арешту на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 22175720, а саме: заборонити будь-яким особам продавати, передавати, дарувати, вчиняти інші реєстраційні дії, здійснювати будівельні (ремонтні роботи), здавати в оренду, найм або іншим способом передавати у користування вказану квартиру до вирішення спору по суті та набрання рішенням законної сили.В решті вимог - відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2 . В апеляційній скарзі посилається на те, що вважає її незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції не застосував ст.ст. 156, 158 ЦПК України, допустив заміну одного заходу забезпечення позову іншим, за відсутності клопотання учасника справи про таку заміну. Зазначає, що суд першої інстанції повторно вжив заходив забезпечення позову шляхом накладення арешту на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 22175720 за чинності попередньої ухвали Франківського районного суду м. Львова у справі №465/6965/18 про вжиття заходів забезпечення позові від 10 лютого 2020 року. Просить скасувати ухвалу та прийняти нову, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Оскаржувана ухвала мотивована тим, що позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ДП «СЕТАМ», Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В., з участю третьої особи: ПАТ «Укрсоцбанк», Франківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області, про визнання недійсними електронних торгів, що відбулися 6 серпня 2018 року, з реалізації на підставі рішення Франківського районного суду м.Львова від 23 листопада 2102 року у межах процедури виконавчого провадження предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції виходив з того, що забезпечення позову є співмірним з позовними вимогами та на думку суду невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду, оскільки надалі спірна квартира може бути відчужена; невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав як позивача так і відповідача.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Згідно із ч .2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до постанови Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Встановлено, що ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 10 лютого 2020 року задоволено заяву позивача ОСОБА_2 та накладено арешт на спірну квартиру до завершення розгляду справи №465/6965/18 по суті.

Частиною 1 ст. 156 ЦПК України передбачено, що за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Згідно ч.1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції в порушення вимог статті 158 ЦПК України допустив заміну одного заходу забезпечення позову іншим за відсутності клопотання учасника справи про таку заміну. В порушення норм вищенаведеної норми районний суд повторно забезпечив позов за заявою іншого учасника справи (відповідача) шляхом накладення арешту на спірну квартиру, однак зазначив про заборону вчинення дій щодо цієї квартири, хоч відносно неї діяли заходи забезпечення позову у виді арешту, застосовані ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 10 лютого 2020 року.

Належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 має намір відчужити спірну квартиру та вжиті ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 10 лютого 2020 року заходи забезпечення позову не виконуються, матеріали справи не містять.

Встановлено, що на час розгляду заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову заходи, вжиті ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 10 лютого 2020 року відносно квартири АДРЕСА_1 не скасовані, суд не мав підстав для задоволення заяви відповідача про повторне забезпечення позову у виді накладення арешту на той самий об`єкт нерухомості.

З урахуванням встановленого колегія суддів прийшла до висновку, що у суду першої інстанції не було підстав для задоволення заяви відповідача ОСОБА_3 про повторне забезпечення позову, а тому оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви про застосування заходів забезпечення позову. Це не суперечить висновкам Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року (справа № 161/9156/15-ц) щодо права відповідача на звернення із заявою про забезпечення позову.

Керуючись ст. 149, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 23 квітня 2021 року скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову складено та підписано 14 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді