Справа №:755/283/20
Провадження №: 6/755/1392/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" грудня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду міста Києва заяву боржника ОСОБА_3 , заінтересована особа: ОСОБА_1 , державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єзерська Анастасія Михайлівна, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

заявник звернувся до суду із заявою за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_1 , державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єзерська Анастасія Михайлівна, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва 21 грудня 2020 року задоволено позов про стягнення з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 263489,95 гри., 3% річних у розмірі 4098,97 гри. та інфляційні витрати в розмірі 1449,85 гри., а всього 269038,77 гри. та судового збору у розмірі 2690,38 грн. На виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21.12.2020 року по справі № 755/283/20 боржником було здійснено платежі на користь ОСОБА_1 через АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на загальну суму 276 165,84 грн. Всупереч цьому, ОСОБА_1 , отримавши від ОСОБА_3 всі належні йому за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21.12.2020 року по справі № 755/283/20 грошові кошти отримав 23.06.2021 виконавчий лист по даній справі та звернувся за його примусовим виконанням до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). ОСОБА_3 намагався врегулювати це питання з державним виконавцем, однак таке звернення залишилося без задоволення, тому заявник змушений звернутися до суду з даним позовом.

01 листопада 2021 року ОСОБА_1 подав до суду письмові пояснення в яких просив суд відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 з огляду на те, що боржником ОСОБА_3 на картковий рахунок стягувача в період з 17 лютого 2021 року по 23 лютого 2021 року надходили грошові кошти у загальному розмірі 271800,00 грн, які стягувачем ОСОБА_1 в подальшому були повернуті боржнику, як помилково перераховані кошти. Станом на день звернення до суду із вказаною заявою, боржником не виконано рішення суду, не сплачено витрати виконавчого провадження та виконавчий збір.

19 листопада 2021 року ОСОБА_3 подав заперечення на письмові пояснення в яких просив суд задовольнити заяву в повному обсязі та пояснив наступне. Так, відповідач дізнався, що 18 лютого 2021 року ОСОБА_1 звертався з апеляційною скаргою на рішення від 21 грудня 2020 року. Однак, ОСОБА_3 вважав, що рішення було таким, що набрало законної сили, у зв`язку з чим відповідач вважає, що в нього були всі підстави здійснити оплату. Згодом, на рахунок боржника надійшли кошти від ОСОБА_1 в сумі 271 800,00 грн. У призначені платежу зазначалось «Перевод личных средств». Відповідач вважає, що зі свого боку він виконав всі вимоги рішення суду від 21 грудня 2020 року та перерахував борг на загальну суму 273 165,84 на користь ОСОБА_1 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 листопада 2021 року заяву боржника ОСОБА_3 про зупинення виконання по виконавчому провадженню задоволено. Зупинено виконання по виконавчому провадженню № 65998520 за виконавчим листом № 755/283/20 виданого на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики 263489, 95 грн., 3% річних у розмірі 4 098.97 грн. та інфляційні витрати в розмірі 1 449, 85 грн., а всього 269038, 77 грн.

В судовому засіданні 13 грудня 2021 року було відмовлено в задоволенні клопотання заявника ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи.

Заявник в судове засідання не з`явився. Причина неявки визнана судом неповажною.

ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення заяви в повному обсязі та просили відмовити. Письмові пояснення підтримали в повному обсязі.

Державний виконавець Єзерська А.М. в судове засідання не з`явилась. Повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Згідно ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, вивчивши подану заяву, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи та заяви вбачається, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2020 року у справі № 755/283/20 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики 263489, 95 грн., 3% річних у розмірі 4 098.97 грн. та інфляційні витрати в розмірі 1 449, 85 грн., а всього 269038, 77 грн. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 2690 грн. 38 коп.

23 червня 2021 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 755/283/20 на примусове виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва.

22 липня 2021 року державним виконавцем Булаєнко А.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65998520 з примусового виконання виконавчого листа № 755/283/20, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 23 червня 2021 року.

Підставою визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню заявником зазначено про повне виконання рішення суду від 21 грудня 2020 року.

Відповідно до п. 9 ч. 1ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", рішення від 19 березня 1997 року в справі "Горнсбі проти Греції").

Частиною першою статті 18ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013від 26.06.2013року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження"(надалі - "Закон") підлягають примусовому виконанню рішення в тому числі на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст.431ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Згідно з положеннями ст. 432 ЦПК України, суд, визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

За змістом норми ст.432ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Отже, сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

При цьому словосполучення «або з інших причин», застосоване у гіпотезі ч. 2 ст. 432 ЦПК України, не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Саме такі роз`яснення надано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 8 від 25 вересня 2015 року «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах».

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, матеріально-правовою підставою визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є припинення обов`язку боржника з підстав, визначених законом (статті599-601,604-609 ЦК України).

При цьому, зміст ч. 2 ст. 432 ЦПК України свідчить про те, що матеріально-правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є, зокрема, припинення обов`язку боржника, яке мало місце поза межами виконавчого провадження, у зв`язку з чим у боржника буде відсутній обов`язок з виконання виконавчого листа, виданого на підставі судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України" та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Згідно Закону України Про виконавче провадження добровільним виконанням рішення суду вважається погашення заборгованості до надходження виконавчого документа на виконання.

На підтвердження обставин щодо добровільного виконання рішення суду заявником надано копії дублікатів квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування грошових коштів на користь ОСОБА_1 , а саме: копію дубліката квитанції від 17.02.2021 року на суму 1 005,03 грн. з призначенням платежу «Переказ власних коштів в рахунок виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва по справі 755/283/2», копію дубліката квитанції від 17.02.2021 року на суму 10 050,25 грн. з призначенням платежу «Переказ власних коштів в рахунок виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва», копію дубліката квитанції від 18.02.2021 року на суму 30 150,75 грн. з призначенням платежу «Переказ власних коштів в рахунок виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва по справі 755/283/2», копію дубліката квитанції від 18.02.2021 року на суму 40 201,01 грн. з призначенням платежу «Переказ власних коштів в рахунок виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва по справі 755/283/2», копію дубліката квитанції від 18.02.2021 року на суму 50 251,26 грн. з призначенням платежу «Переказ власних коштів в рахунок виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва по справі 755/283/2», копію дубліката квитанції від 19.02.2021 року на суму 38 291,46 грн. з призначенням платежу «Переказ власних коштів в рахунок виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва по справі 755/283/2», копію дубліката квитанції від 19.02.2021 року на суму 45 226,13 грн. з призначенням платежу «Переказ власних коштів в рахунок виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва по справі 755/283/2», копію дубліката квитанції від 19.02.2021 року на суму 55 276,38 грн. з призначенням платежу «Переказ власних коштів в рахунок виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва по справі 755/283/2» та копію дубліката квитанції від 23.02.2021 року на суму 2 713,57 грн. з призначенням платежу «Переказ власних коштів в рахунок виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва».

Також заявником надані копії довідок про видачу готівкових коштів АТ КБ «ПРИВАТБАНК» якими підтверджується проведення вищезазначених банківських операцій про переказ грошових коштів з призначенням платежів, що вказані у дублікатах квитанцій, які здійснені на підставі угоди № SAMDNWFC0 від 01.09.2014 року.

Натомість, позивач ОСОБА_1 надав суду квитанції з яких вбачається, що останній повернув ОСОБА_3 грошові кошти в період з 17 лютого 2021 року по 23 лютого 2021 року на загальну суму 271 800,00 грн. призначення платежу «Перевод личных средств. Ошибочно перечисленые средства».

Факт повернення коштів ОСОБА_3 , в своїх письмових поясненнях від 19 листопада 2021 року,не заперечує.

Будь-яких інших відомостей чи доказів про перерахування боржником ОСОБА_3 коштів, на виконання рішення суду від 21 грудня 2020 року, на користь ОСОБА_1 суду надано не було.

Таким чином, на момент відкриття виконавчого провадження, заборгованість за рішенням суду від 21 грудня 2020 року не була погашена у зв`язку з чим, вважати, що боржником було в добровільному порядку виконано рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики 263489, 95 грн., 3% річних у розмірі 4 098.97 грн. та інфляційні витрати в розмірі 1 449, 85 грн., а всього 269038, 77 грн та суму судового збору у розмірі 2690 грн. 38 коп. у суду підстав немає.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги матеріали справи, обов`язковість виконання судового рішення, маючи на меті здійснити захист порушеного права, суд приходить до висновку, що подана заява є такою, що не підлягає задоволенню вимоги про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. ст. 353, 432 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви боржника ОСОБА_3 , заінтересована особа: ОСОБА_1 , державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єзерська Анастасія Михайлівна, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню- відмовити.

Скасувати заходи щодо зупинення виконавчого провадження за виконавчим листом № 755/283/20 від 23 червня 2021, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, вжитих ухвалою від 01 листопада 2021 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Повний текст ухвали суду складений 13 грудня 2021 року.

Суддя Н.О. Яровенко