Провадження № 2/742/27/21
Єдиний унікальний № 742/4164/19
РІШЕННЯ
08 грудня 2021 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Циганка М.О., за участю секретаря судового засідання Харченко Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба Нова» про визнання недійсними додаткових угод до договорів оренди землі,
установив:
Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» про визнання недійсними додаткових угод до договорів оренди землі.
Позивач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явилися, проте попередньо представником подано суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд їх задовольнити а також просять стягнути з відповідача понесені судові витрати в розмірі 1536,40 гривень у відшкодування сплаченого судового збору, 6000 гривень у відшкодування коштів за надання правничої допомоги та 5720,40 гривень у відшкодування коштів сплачених позивачем за проведення судово-почеркознавчої експертизи.
Представник відповідача СТОВ «Дружба Нова» в судове засідання не з`явився, проте попередньо надав клопотання проти задоволення позовних вимог також у зв`язку з відсутністю в позовній заяві вимоги про повернення йому земельної ділянки, підстави для задоволення позову відсутні.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову з наступних підстав.
За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).
Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.
Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.
У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.
За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі - у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі укладається в письмовій формі.
За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.
Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті).
В правовій позиції, висловленій в постанові від 18.12.2013 року № 6-127цс13, Верховний Суд України зазначив, що своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.
Разом з тим, у Постанові ВСУ від 22.04.2015 року № 6-48-цс15 йдеться про те, що якщо спірний договір, укладений від імені позивача, підписаний не ним, а іншою особою, то такий договір був укладений без волевиявлення особи, а тому суди дійшли правильного висновку про недійсність спірного договору на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України.
Оскільки в судовому засіданні на підставі досліджених доказів встановлено, що ОСОБА_1 не підписував спірні додаткові угоди від 20 жовтня 2016 року до договорів оренди землі від 03 вересня 2010 року, тобто не виявляв свою згоду на укладання правочину з такими умовами, то вказані додаткові угоди є недійсними в силу приписів ч.3 ст. 203 та ч.1 ст. 215 ЦК України.
За змістом ч.1 ст. 319, ч.ч.1,2 ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Щодо заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності.
Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).
Представник відповідача у своєму відзиві у частині застосування строку позовної давності зазначає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а наслідками пропущення строку позовної давності є відмова у задоволенні позову. Враховуючи дату укладення оспорюваної угоди та наявність у позивача її примірника, отримання орендної плати відповідно до умов вищевказаних угод, вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з указаним позовом.
На думку суду, твердження представника відповідача щодо обізнаності позивача про наявність додаткової угоди не є підтвердженими, а є лише припущенням, оскільки враховуючи те, що позивач додаткових угод не підписував, що підтверджується висновками експертів, крім того такі були зареєстровані Реєстраційною службою Прилуцького управління юстиції за заявами сторонньою особою ОСОБА_4 та як зазначає позивач в позовній заяві він дізнався про продовження укладеного договору оренди лише 16 грудня 2016 року, після чого звернувся до суду(13 грудня 2019 року), то суд вважає, що строк позовної давності останнім пропущено не було.
Крім того такі, були зареєстровані Реєстраційною службою Прилуцького управління юстиції за заявами сторонньою особою ОСОБА_4 ..
У зв`язку з викладеним вище клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню також не підлягає.
Інші доводи відповідача як підстав для відмови в позові не заслуговують уваги суду та не впливають на її правове вирішення та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, оскільки оспорювані правочини є недійсними із обставин зазначених судом вище.
Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В разі задоволення позову на відповідача покладаються також інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані з проведенням експертизи (ч.ч. 2,3 ст. 133 ЦПК України).
З врахуванням викладеного з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню кошти в розмірі 1536,80 гривень у відшкодування сплаченого судового збору (а.с.1), 6000 гривень у відшкодування коштів сплачених позивачем згідно квитанції №24 від 24.04.2020 року за надання правничої допомоги, згідно договору про надання правової допомоги від 27.08.2019 року, укладеної з адвокатом Карпенко В.К. та 5720,40 гривень у відшкодування коштів сплачених позивачем за проведення судово-почеркознавчої експертизи (а.с.94).
Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба Нова» про визнання недійсними додаткових угод до договорів оренди землі задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба Нова» на користь ОСОБА_1 1536 грн. 80 коп. сплаченого судового збору.
Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба Нова» на користь ОСОБА_1 5720 грн. 40 коп. витрати, пов`язані з проведенням експертизи.
Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба Нова» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн..
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Максим Циганко