Провадження № 2/537/616/2021
Справа № 537/649/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.12.2021 року м. Кременчук
Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:
головуючого судді Мурашової Н.В.,
за участі секретаря Должаніци В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту,
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору дарування, посвідченого 04.06.1997 року державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Мусієнко Т.О. та зареєстрованого в реєстрі за №3-1161, відповідно до довідки КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 12.01.2021 року №61-33. Дарувальником квартири є мати ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . Зазначена квартира належала ОСОБА_3 на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.04.1997 року у справі №2-338/1997 за її позовом до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання права власності і зареєстрованого в Кременчуцькому бюро техінвентаризації в книзі №В-2 за реєстровим номером 216. Під час розгляду зазначеної справи, з метою забезпечення позову, за заявою ОСОБА_3 , накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Однак при винесенні рішенні не було вирішено питання про зняття арешту з спірного майна. Вважає, що на даний час відсутня необхідність в арешті майна. Тому відповідно до положень ст.391 ЦК України позивач звернулася до суду за захистом порушеного права, вимагаючи усунення перешкод у здійсненні нею права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.
Ухвалою суду від 11.03.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 29.03.2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою суду від 14.09.2021 року зупинено провадження у справі до прийняття рішення Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області у справі №524/6563/21 за заявою ОСОБА_4 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.
Ухвалою суду від 01.11.2021 року поновлено провадження у справі, призначено судове засідання.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Від її представника адвоката Марискіної О.О. надійшла заява, в якій просить розглянути справу без її та позивача участі за наявними матеріалами справи, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом публікації оголошення на веб-сайті Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Проте ОСОБА_2 не повідомив причини неявки, не звертався із заявою про відкладення розгляду справи до суду.
Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В відповідності до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Установлено, що в провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на квартиру.
В межах розгляду зазначеної справи було вжито заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірну квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , яка направлена на виконання до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області, довідка Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області 3098 від 12.07.1996 року.
Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.04.1997 року визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 15.05.1996 року, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. частково недійсним в частині оформлення договору купівлі-продажу квартири на ОСОБА_2 і визнати право власності на дану квартиру за ОСОБА_3 , 1917 року народження.

Відповідно до договору дарування серії ААК №183165, посвідченого 04.06.1997 року державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №3-1161, ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла у дар квартиру АДРЕСА_1 .

За даними архівного обліку станом на 28.12.2012 року в КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області» зареєстровано нерухоме майно, а саме квартира за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою №61/33 від 12.01.2021 року.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області у справі №524/6563/21 встановлено факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документа, а саме договору дарування від 04 червня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Мусієнко Т.О. та зареєстрованого у реєстрі за №3-1161 на квартиру АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що обтяження квартири АДРЕСА_1 , зареєстроване Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером 1685488, накладене у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на квартиру, з метою забезпечення позову на підставі довідки Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.07.1996 року №3098.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Законодавець в ч. 1 ст.16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає у з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном.

Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності, згідно із ч.1 ст.321 ЦК України, є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.

У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат», накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.

Враховуючи встановлені обставини, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право позивача на володіння майном, внаслідок чого ОСОБА_1 позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном, суд прийшов до висновку про необхідність зняти обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 на праві власності, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі положень статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати на судовий збір в розмірі 908,00 грн., що підтверджено документально.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 141, 264, 265, 280-284 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Зняти обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 на праві власності, а саме квартири АДРЕСА_1 , підстава обтяження: довідка 3098 від 12.07.1996 року, Крюківський районний суд, зареєстровано в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна 16.02.2005 р. 11:56:20 за №1685488 реєстратором: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора.

Інформація про сторони:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 08.04.1998 року Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області, РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_4 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня складення його повного тексту. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день складення його повного тексту, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст заочного рішення складений 16.12.2021 року.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області Мурашова Н.В.