ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 лютого 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 732/929/20

Головуючий у першій інстанції - Лиманська М. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/36/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Губар В.С., Онищенко О.І.

секретар - Позняк О.М.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач - приватне підприємство «Городнянські аграрні інвестиції»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2020 року у складі судді Лиманської М.В., повний текст якого складено 27.10.2020 у м. Городня Чернігівської області,

У С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 , яка діяла на підставі довіреності, звернувся з позовом до ПП «Городнянські аграрні інвестиції» про визнання незаконним та скасування наказу ПП «Городнянські аграрні інвестиції» від 13 квітня 2020 року № 38/к про звільнення, поновлення на посаді робітника з комплексного обслуговування сільськогосподарського виробництва ПП «Городнянські аграрні інвестиції» з 14 квітня 2020 року, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 14 квітня 2020 року по день фактичного поновлення на посаді.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 18.09.2018 він був прийнятий на роботу на посаду робітника з комплексного обслуговування сільськогосподарського виробництва ПП «Городнянські аграрні інвестиції». За час роботи сумлінно виконував покладені на нього обов`язки, не допускав жодного дисциплінарного проступку. Однак, 06.04.2020 на позивача було вчинено тиск зі сторони керівництва підприємства та запропоновано подати заяву про звільнення за власним бажанням, від чого ОСОБА_1 відмовився.

13.04.2020 наказом відповідача №38/к позивача звільнено з займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, при цьому, у наказі було зазначено, що він був відсутній на роботі 14, 16, 17, 18, 19, 20, 21 березня, 02, 03, 04, 06, 07, 08, 09, 10, 11 квітня 2020 року. Вказує, що 14 та 21 березня 2020 року, а також 04 та 11 квітня 2020 року були вихідні дні - субота і в ці дні позивач не мав обов`язку працювати. З 16 березня по 20 березня 2020 року та з 06 квітня по 10 квітня 2020 року позивача не пропускали на територію підприємства. У період з 23 березня 2020 року по 01 квітня 2020 року позивач перебував на лікарняному. 02, 03 та 04 квітня 2020 року позивач фактично працював та був на робочому місці. Вказує на те, що він не вчиняв прогулів.

Про своє звільнення ОСОБА_1 дізнався 16.04.2020, отримавши поштою трудову книжку та копію наказу про звільнення. Наказ про звільнення з роботи за прогул позивач вважає незаконним, оскільки відповідачем було порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення, позивача не було ознайомлено з наказом про звільнення, не відібрано відповідні пояснення.

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Доводи скарги зводяться до того, що інформація, яка міститься в журналі обліку перебування працівників на території підприємства, графік роботи чергових змін служби охорони Городнянських АІ за березень - квітень 2020 року та актів фіксації відсутності працівника ОСОБА_1 , містять неправдиву інформацію, а тому, не могли бути розцінені судом як належні і достовірні докази.

Вважає, що звільнення працівника в день його відсутності на роботі без з`ясування поважності причин у встановленому законом порядку та направлення поштовою кореспонденцією копії наказу про звільнення та трудової книжки є порушенням норм трудового законодавства та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

У відзиві приватне підприємство «Городнянські аграрні інвестиції» посилається на те, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, з огляду на те, що обставини відсутності ОСОБА_1 на робочому місці належним чином зафіксовані та документально відображені у відповідних формах первинної облікової документації, також, відповідач, приймаючи рішення про звільнення позивача на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, діяв в межах та на підставі закону.

Вислухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що сукупністю доказів підтверджена відсутність позивача на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин. Така відсутність адміністрацією підприємства заактована та знайшла відображення у табелі обліку робочого часу. Також позивач сам наголошував на тому, що не мав працювати у суботні дні, що свідчить про свідоме недотримання ним Правил внутрішнього трудового розпорядку.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на посаду робітника з комплексного обслуговування сільськогосподарського виробництва ПП «Городнянські аграрні інвестиції» згідно з наказом № 100/к від 17.09.2018. Вступний інструктаж з ОСОБА_1 було проведено, з умовами праці, правилами внутрішнього трудового розпорядку та оплатою праці ознайомлено (а. с.17, 72).

Так, Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПП «Городнянські аграрні інвестиції», які затверджені загальними зборами трудового колективу підприємства та введені в дію відповідним наказом від 23.08.2018 № 75 з 01 вересня 2018 року, передбачають, що для категорій працівників, до яких віднесена, в тому числі, посада робітника з комплексного обслуговування сільськогосподарського виробництва, на підприємстві встановлений 6-денний робочий день з одним вихідним днем (неділя). Час роботи з понеділка по п`ятницю: з 8-00 до 16-00, перерва для відпочинку з 12-00 до 13-00, у суботу початок роботи 8-00, перерва на відпочинок з 12-00 до 13-00, закінчення роботи 14-00 (а.с.61-62, 64-70).

З доповідних записок працівників служби охорони ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , адресованих на ім`я директора ПП «Городнянські аграрні інвестиції» вбачається, що вказані особи повідомляли керівництво підприємства про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці в період робочого часу 16 березня 2020 року, 17 березня 2020 року, 02 квітня 2020 року, 03 квітня 2020 року, 07 квітня 2020 року (а. с. 80-81, 95-97).

Доповідна записка начальника бригади ОСОБА_6 , адресована директору підприємства свідчить, що ОСОБА_6 повідомляє про відсутність ОСОБА_1 на роботі 14,16,17,18,19,20,21,23 березня 2020 року (а. с. 89).

Актами від 14 березня 2020 року, 16 березня 2020 року, 17 березня 2020 року, 18 березня 2020 року, 19 березня 2020 року, 20 березня 2020 року 21 березня 2020 року, 02 квітня 2020 року, 03 квітня 2020 року, 04 квітня 2020 року, 06 квітня 2020 року, 07 квітня 2020 року, 08 квітня 2020 року, 09 квітня 2020 року, 10 квітня 2020 року, 11 квітня 2020 року, які підписані начальником бригади, головним механіком, старшим охоронником, старшим охоронником, старшим охоронником зафіксовано відсутність працівника позивача на робочому місці у вказані дати (а. с. 82-88).

Табелями обліку використання робочого часу за березень 2020 року та за квітень 2020 року підтверджено, що облік робочого часу робітника ОСОБА_1 відбувався з урахуванням 6-денного робочого тижня. За дати 14 березня 2020 року, 16 березня 2020 року, 17 березня 2020 року, 18 березня 2020 року, 19 березня 2020 року, 20 березня 2020 року, 21 березня 2020 року наявні відмітки - прогул, за дати з 23 березня 2020 року по 01 квітня 2020 року включно наявні відмітки - лікарняний, за дати 02 квітня 2020 року, 03 квітня 2020 року, 04 квітня 2020 року, 06 квітня 2020 року, 07 квітня 2020 року, 08 квітня 2020 року, 09 квітня 2020 року, 10 квітня 2020 року, 11 квітня 2020 року, 13 квітня 2020 року наявні відмітки - прогул.

Листком непрацездатності АКА № 959359 встановлено, що позивач в період з 23 березня 2020 року по 01 квітня 2020 року перебував на лікарняному, стати до роботи - з 02 квітня 2020 року.

З акта від 01 квітня 2020 року, підписаного агрономом, начальником служби охорони, інженером з охорони праці вбачається, що робітнику з комплексного обслуговування с/г виробництва ОСОБА_1 01 квітня 2020 року в усній формі було запропоновано надати письмове пояснення за фактом його відсутності на роботі 14, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 23 березня 2020 року. Не аргументуючи причин, останній відмовився від надання письмових пояснень щодо вказаних обставин. При цьому, щодо 23 березня 2020 року позивач надав листок непрацездатності серії АКА № 959359, в якому період лікарняного зазначений з 23 березня 2020 року по 01 квітня 2020 року. Зміст акта засвідчений підписами вказаних осіб (а. с. 94).

Як вірно зауважив суд, позивач особисто заявляв, що не мав обов`язку працювати у суботу, в тому числі 21 березня 2020 року, 04 квітня 2020 року, 11 квітня 2020 року, що не узгоджується з Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПП «Городнянські аграрні інвестиції», з якими позивач був ознайомлений та згідно з якими субота на вказаному підприємстві для робітника з комплексного обслуговування с/г виробництва є робочим днем.

Наказ від 13 квітня 2020 року № 38/к за підписом директора ПП «Городнянські аграрні інвестиції» свідчить, що ОСОБА_1 , робітник з комплексного обслуговування с/г виробництва, 13 квітня 2020 року звільнений за прогул 14, 16, 17, 18, 19, 20, 21 березня 2020 року та 02, 03, 04, 06, 07, 08, 09, 10, 11 квітня 2020 року згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України. Підстава звільнення: доповідні записки начальника бригади та акти про відсутність робітника на робочому місці (а. с. 37).

Звільнення було проведено без згоди профспілкового комітету, оскільки позивач не є членом профспілки.

З листа директора приватного підприємства «Городнянські аграрні інвестиції» від 13.04.2020 № 24, адресованого ОСОБА_1 , встановлено, що позивача було повідомлено про звільнення з роботи 13 квітня 2020 року на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, також, йому надіслано документи, що вказані в додатку: копію наказу № 38/к від 13 квітня 2020 року; трудову книжку УКР № НОМЕР_1 ; розрахунковий листок за березень 2020 року; розрахунковий листок за квітень 2020 року (а. с. 19, 36).

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України визначено, що докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Статтею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на основі типових правил. У деяких галузях народного господарства для окремих категорій працівників діють статути і положення про дисципліну (ст. 142 КЗпП України).

Відповідно до частини першої статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Також частиною першою статті 147-1 КЗпП України встановлено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення (ст. 149 ч.1 КЗпП України).

Роботодавець або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, у тому числі, і у випадку здійснення працівником прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України).

Колегія суддів, з врахуванням вищевикладеного, вважає, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції вірно виходив з того, що звільнення позивача відбулося з дотриманням норм трудового законодавства, оскільки, неодноразове порушення правил внутрішнього трудового розпорядку та положень трудового законодавства ОСОБА_1 повністю підтверджено матеріалами справи та доказами, які в ній містяться. Також, не було встановлено обставин, за яких відсутність на роботі позивача у дні, зазначені в актах і табелі обліку використання робочого часу, можна визнати поважними.

Позивач, в силу положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, не надав суду належних і допустимих доказів, які б давали підстави для задоволення його позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що звільнення працівника в день його відсутності на роботі та направлення поштовою кореспонденцією копії наказу про звільнення та трудової книжки є порушенням норм закону та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, до уваги апеляційним судом не сприймаються, оскільки, будь - які можливі обставини видачі трудової книжки при звільненні жодним чином не заперечують фактів вчинених позивачем дисциплінарних проступків у вигляді прогулів та правомірності застосування відповідачем відповідного дисциплінарного стягнення. Крім того станом на 13.04.2020 позивач не перебував у відпустці або на лікарняному, що свідчить про відсутність порушень з боку роботодавця положень частини 3 статті 40 КЗпП України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з того, що апеляційна скарга не містить доводів, які б давали підстави для скасування вірного і законного по суті рішення суду, задоволенню вона не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: