Провадження №2/701/352/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого - судді - Калієвського І. Д.
за участю секретаря -Байдужої Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

На підставу своїх вимог спирається на те, що 5 листопада 2009 року між ОСОБА_1 , дошлюбне прізвище ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був укладений шлюб, який вони зареєстрували у Виконавчому комітеті Вишневої міської сільської ради Києво - Святошинського району Київської області №379. Від вказаного шлюбу вони мають спільну дитину: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично між ними припинені, проживають окремо з 2013 року і спільного господарства не ведуть. Через відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів та вживання відповідачем спиртних напоїв, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Спору про розподіл майна, що є їх спільною сумісною власністю, у них немає. Через неможливість в подальшому продовжувати їх шлюбні відносини, позивач прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати кожному нове життя, можливо зберегти нормальні відносини та не травмувати їх та їх спільного сина негативними емоціями, оскільки їх непорозуміння негативно впливало на психоемоційний стан кожного, а головне дитини. Також позивач зазначає, що з моменту припинення спільного проживання відповідач абсолютно ніяк не піклується про їх сина, не надає коштів на його утримання, розвиток, навчання, лікування тощо, хоча перший рік після розставання декілька разів надавав в розмірі 1 000,00 грн. Станом на поточну дату та весь період після 2013 року весь тягар утримання сина, який проживає разом із нею, лежить на позивачеві. На даний час самостійно утримувати сина її стало непомірно важко і тому позивач змушена звернутись до суду за стягненням аліментів. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 03.09.2021 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач в судове засідання не з?явилася, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у її відсутність та підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 який згідно повідомлення виконавчого комітету Маньківської селищної ради, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлений шляхом судових повісток (рекомендовані повідомлення), які не були належним чином врученні та повернуті на адресу суду з поміткою про відсутність адресата за вказаною адресою, а тому останній належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційній веб-сторінці Маньківського районного суду Черкаської області в розділі "Новини та Громадянам" в підрозділі "Оголошення про виклик сторін місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи яких невідоме" (порядок публікації оголошень до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи), в судове засідання не з`явився, причини неявки визнані поважними невідомі, заяв та клопотань про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи не надходило, але його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі зібраних доказів у його відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, приходить до наступного.

5 листопада 2009 року укладено шлюб між позивачем та відповідачем який зареєстрований виконавчим комітетом Вишневої міської сільської ради Києво - Святошинського району Київської області, про що зроблено відповідний актовий запис №379, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_1 , виданого 18 грудня 2020 року. (а.с.5).

Позивач в шлюбі народила дитину: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьком якого є відповідач. (а.с.6).

Згідно позовних вимог позивач зазначає, що спільне життя у них не склалось, шлюбні відносини між ними припиненні, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, воно суперечить їх інтересам.

Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Задовольняючи позовні вимоги в частині про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України.

Відповідно до статті 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад.

Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

Ч. 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам статті 215 ЦПК України (в редакції на 2007). У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Встановивши, що шлюб між сторонами на даний час носить формальний характер, збереження шлюбу суперечать інтересам сторін, суд дійшов висновку про неможливість збереження шлюбу та наявності підстав для його розірвання, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України).

Вирішуючи даний спір, суд з`ясував узагальнені причини фактичного припинення шлюбу та мотиви, на підставі яких дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, враховуючи фактичні взаємовідносин між сторонами.

Місце проживання дитини: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , слід встановити за місцем проживання матері - позивача по справі, оскільки на даний час останній перебуває на утриманні матері та проживає разом з нею.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на корсить позивача аліментів у твердій грошовій сумі, суд зазначає наступне.

Як встановлено від шлюбу сторони мають спільну дитину: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в свідоцтві про народження якого відповідач записаний як батько дитини (а.с.6).

Як зазначає позивач згідно позовних вимог відповідач добровільно коштів на утримання та виховання дитини надавати не бажає.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Позивач в повній заяві визначила позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття.

Між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Предметом доказування є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів.

Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що самостійно утримує дитину, забезпечує дитині всебічний розвиток, самостійно сплачує витрати на розвиток, лікування та навчання.

Позивач не зазначає в позові і не надає належних доказів, який вона має місячний дохід.

Також позивач не надає жодного доказу щодо матеріального становища відповідача на час подачі позову.

Тобто з наданих позивачем доказів не можливо встановити ні її середній заробіток, ні відповідача.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач не надала доказів, які б вказували на матеріальне становище відповідача, наявність на праві власності, володіння у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, або ж понесених відповідачем витрат на придбання майна, сума якого перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, що в силу ст. ст. 182 СК України, є її обов`язком.

Вирішуючи даний спір, суд повинен належним чином встановити матеріальне становище відповідача, перевірити фінансову можливість платника аліментів сплачувати заявлену позивачем суму аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років 2618 грн.

Згідност. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази та положення статті 182 СК України, суд вважає за доцільне визначити аліменти на утримання дитини, у розмірі 1/4 частки всіх доходів відповідача, без визначення твердої грошової суми, оскільки позивачем не виконано обов"язок покладений на неї положеннями ст. 182 СК України, що не дає змогу суду визначити та встановити спроможність відповідача до сплати аліментів у твердій грошовій сумі або застосування мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину.

Доводи позивача про те, що виховання дитини потребує значних витрат, оскільки дитині необхідна матеріальна підтримка для достатнього її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, у зв`язку з чим нею понесено витрати на лікування дитини, навчання, не є визначальним при визначенні розміру аліментів, в розумінні ст . 182 СК України. Такі доводи можуть бути враховані при зверненні до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину.

Суд звертає увагу, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення аліментів, задоволивши дані вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття, що буде відповідати мінімальному гарантованому розміру аліментів на одну дитину та встановленим обставинам справи.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений за позовні вимоги в частинні розірвання шлюбу покласти на сторін в рівних частинах, в частині стягнення аліментів покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77-81, 141, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 56, 104, 110, 112, 114, 115, 180-183 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Шлюб, зареєстрований 5 листопада 2009 року виконавчим комітетом Вишневої міської сільської ради Києво - Святошинського району Київської області, про що зроблено відповідний актовий запис №379 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована та жителька АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 ) РОЗІРВАТИ.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована та жителька АДРЕСА_2 ) аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 06.07.2021 року і до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована та жителька АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. (IBAN) UA0026001 (Отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код за , Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, Код класифікації доходів бюджету 22030106) .

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

В решті позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя І. Д. Калієвський