Справа № 307/587/20
Провадження № 2/307/735/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Юсип В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тячівської районної державної адміністрації, Тячівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Тячівської районної державної адміністрації, Тячівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В позовній заяві зазначив, що він народився та проживає в м. Тячів. З 2006 року і по даний час він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), що підтверджується Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання. Вказаний житловий будинок був придбаний та наданий його сім`ї у складі трьох чоловік (батьки та він) у 2001 році в рамках виконання заходів з ліквідації наслідків березневої повені 2001 року, у зв`язку з відселенням їх із будинку АДРЕСА_2 . З часу свого вселення в будинок вони відкрито та добросовісно володіли ним, витрачали кошти на його утримання та сплату комунальних послуг, здійснювали всі права та повноваження добросовісного володільця. ІНФОРМАЦІЯ_1 , раптово, у віці 49 років, померла його мати ОСОБА_2 . Через сім років, ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер його батько ОСОБА_3 , після смерті якого він і зайнявся питанням оформлення спадщини. З цією метою він звернувся до Тячівської державної нотаріальної контори, в якій за його заявою була заведена спадкова справа. Як повідомили його представнику у державній нотаріальній конторі, у зв`язку із таємницею вчинення нотаріальних дій, копії цієї справи на запит його адвоката надані бути не можуть. При підготовці документів, необхідних для оформлення свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом, з`ясувалося, що житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_4 , що призначався для потреб їхньої сім`ї, був придбаний у ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу, посвідченим Тячівською державною нотаріальною конторою 21.05.2001 року за реєстровим №1-560. Вдома, у документах батька, йому вдалося відшукати тільки копію з дубліката вищевказаного договору, що був виданий батькові при житті державним нотаріусом Дуйчак Т.А. 12.05.2006 року (майже відразу після смерті дружини, його матері). Зі змісту цього договору вбачається, що стороною його в якості покупця виступав не батько, а Тячівська районна державна адміністрація, хоча за придбання цього будинку за вказаною у договорі ціною 26500 гривень він сплатив біля ј частини коштів, а саме 6800 гривень. Решту коштів у сумі 19700 гривень сплатили з власних заощаджень батьки. Викладене підтверджується листом архівного відділу Тячівської РДА від 08.11.2019 року за №01-11/267 та доданим до нього розпорядження відповідача від 24.05.2001 року за №361 «Про купівлю житлового будинку». Як зазначено у цьому листі, додатки до вказаного розпорядження відсутні. Як вбачається з інформації, наданої на запит його адвоката, оформлення права власності на це нерухоме майно за його батьком, попри сплату ними більшої частини коштів за цим договором, здійснено не було це домоволодіння, в якому вони проживають, в цілому зареєстровано за Тячівською районною державною адміністрацією, наразі відомості про право власності батька, ОСОБА_3 , на вищезгаданий будинок, що був придбаний для потреб їхньої сім`ї та частково за його кошти, а ні в цілому, а ні частково, в Реєстрах не відображені за відомостями підприємства технічної інвентаризації КП «Територіальне виробниче підприємство «Техбуд-Сервіс», це домоволодіння зареєстровано за Тячівською районною державною адміністрацією. При цьому, про прийняття Тячівською районною державною адміністрацією яких-небудь управлінських рішень про закріплення його за його сім`єю у той, чи інший спосіб, не відомо. Вказана обставина змусила його звернутись до суду з вказаним позовом про визнання за ним права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, позаяк іншої законодавчої можливості оформити своє право власності на спірний будинок, а ні в порядку спадкування, а ні в іншому порядку, він не має можливості. Крім того, при зборі та підготовці необхідних документів з`ясувалося, що за відомостями Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вже після купівлі цього будинку для потреб їхньої сім`ї, 01.11.2006 року, Тячівською державною нотаріальною конторою було зареєстрована заборона за №3981980, якою обтяжено нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_4 , власник ОСОБА_5 , підстава повідомлення Тячівського відділення Держбанку від 19.07.1965 року. Ця заборона фігурує у записі про майно, яким володіє їхня сім`я. Між тим, на дату виникнення вищевказаної підстави обтяження (повідомлення №б/н від 19.07.1965 року) належне їм нерухоме майно мало іншу адресу АДРЕСА_4 . І тільки відносно нещодавно, у зв`язку із загальною зміною нумерації будинків на вказаній вулиці та її перейменуванням, воно має адресу АДРЕСА_3 . Відтак, ймовірно, що зареєстрована заборона стосується іншого нерухомого майна, яке на дату виникнення підстав для неї мало адресу АДРЕСА_5 , а наразі обліковується підприємством технічної інвентаризації за адресою (орієнтовно) АДРЕСА_6 та у 1965 році належало ОСОБА_5 . Але документи на вказане майно (відомості щодо власника/власників, підстави власності та інше) йому надані бути не можуть через наявність у них інформації з обмеженим доступом, яка без згоди особи не може бути розголошена. З часу свого вселення у 2001 році і до своєї смерті його батьки проживали у спірному будинку, а він продовжує постійно проживати у ньому і на даний час. За вказаний час вони перебудували та облаштували вказаний будинок для зручності проживання у ньому їхньої сім`ї: санвузлом, котельнею, здійснили газифікацію будинку. За власні кошти вони здійснювали поточні та капітальні ремонти, утримують дім, сплачують витрати на його утримання та за користування послугами (електро-, газо-, водопостачання та водовідведення, ін.). На даний час він продовжує відкрито, безперервно та добросовісно володіти цим нерухомим майном протягом більше ніж 18 років, що передусім підтверджується фактом його реєстрації у ньому та матеріалами спадкової справи, а також інформацією відповідних комунальних служб. Факт постійного проживання у спірному будинку та володіння ним може бути підтверджено також сусідами, родичами, знайомими, які можуть бути допитані під час розгляду справи. З 2001 року їхня сім`я відкрито та добросовісно володіє вказаним будинком. Усіма питаннями, пов`язаними з цим переселенням та володінням, займалися при житті його батьки. Йому було відомо, що це майно було придбано для потреб їхньої сім`ї і що вони сплатили за його купівлю переважну частину коштів, однак, йому не було відомо про відсутність документів (угод, управлінських рішень) про закріплення будинку безпосередньо за його сім`єю у той чи інший спосіб. Тобто, він не знав про відсутність належних підстав для володіння ним, позаяк таке володіння було з відома та зі згоди Тячівської районної державної адміністрації. Жодних дій для приховування факту свого володіння вони не здійснювали. Сусіди, що багато років проживають на одній з ними вулиці, у безпосередній близькості, їхню сім`ю добре знають, пам`ятають батьків, знайомі з ним особисто та підтвердять факт його проживання. Отже, визнання за ним права власності на нерухоме майно за набувальною давністю не суперечить закону, не порушує, права, свободи та інтереси інших осіб. Також, позивач зазначив, що заборона на відчуження нерухомого майна в АДРЕСА_5 , зареєстрована Тячівською державною нотаріальною конторою 01.11.2006 року за №3981980 в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, на підставі повідомлення Тячівського відділення Держбанку від 19.07.1965 року, стосується будинку, власником якого є ОСОБА_5 . Між тим, на дату виникнення вищевказаної підстави обтяження (повідомлення №б/н від 19.07.1965 року) житловий будинок, у якому він проживає, мав іншу адресу АДРЕСА_4 . Він змінив свою адресу відносно нещодавно, у зв`язку із загальною зміною нумерації будинків на вказаній вулиці та її перейменуванням і зараз має адресу: АДРЕСА_3 . Власником цього будинку на дату виникнення підстави для обтяження була бабуся продавця ОСОБА_6 . За договором дарування від 28.10.1977 року, це майно вона подарувала своєму сину ОСОБА_7 . Після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на нього в порядку спадкування перейшло до його сина за договором від 21.05.2001 року ОСОБА_4 , що підтверджується виданим Тячівською державною нотаріальною конторою свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.06.1991 року. З урахуванням викладеного, ОСОБА_5 ніколи не був його власником. Відтак, ймовірно, що зареєстрована заборона стосується іншого нерухомого майна, яке на дату виникнення підстав для неї мало адресу: АДРЕСА_5 (стара адреса), а наразі обліковується підприємством технічної інвентаризації за адресою (орієнтовно) АДРЕСА_6 (нова адреса) та у 1965 році належало ОСОБА_5 . Але документи в підтвердження викладеному (відомості щодо власника/власників вказаного майна, підстави власності та інше), йому надані бути не можуть через наявність у них інформації з обмеженим доступом, яка без згоди особи не може бути розголошена. Попри це, з аналізу викладеного, є підстави для тверджень про безпідставність накладення Тячівською державною нотаріальною конторою заборони на відчуження за повідомленням №б/н від 19.07.1965 року на житловий будинок з надвірними спорудами, який наразі має адресу: АДРЕСА_3 та зареєстрований підприємством технічної інвентаризації під реєстраційним №347 у реєстраційній книзі №1. Відтак, наявні підстави для задоволення вимог за позовом і в цій частині для зняття заборони з вказаного, належного йому спірного майна за адресою: АДРЕСА_1 ), відомості про яку міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що зареєстрована відповідачем 01.11.2006 року за №3981980, на підставі повідомлення Тячівського відділення Держбанку від 19.07.1965 року, так як існування вказаного запису про заборону створює перешкоди в оформленні та реєстрації права власності на спірне нерухоме майно.

Просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 104,5 кв.м., житловою площею 55,9 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та виключити нерухоме майно житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , з Єдиного реєстру заборон відчуження.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити.

Представники відповідача Тячівської районної державної адміністрації та Тячівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилися, хоч повідомлялися про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі розпорядження голови Тячівської районної державної адміністрації №347 від 21.05.2001 року, вирішено придбати житловий будинок сім`ї ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , вартістю 26500 гривень, який раніше проживав в АДРЕСА_7 , склад сім`ї - троє чоловік, в тому числі одна дитина, які постраждали внаслідок березневого паводка в 2001 році (а.с.18).

Згідно листа архівного відділу Тячівської РДА від 08.11.2019 року за №01-11/267 додатки до розпорядження голови Тячівської районної державної адміністрації від 24.05.2001 року за №361 щодо купівлі житлового будинку ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 ). відсутні (а.с.17).

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 21.05.2001 року, посвідченого та зареєстрованого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Дуйчак Т.А. в реєстрі за №3-1046, ОСОБА_4 продав, а Тячівська районна державна адміністрація купила для поселення сім`ї ОСОБА_3 , мешканця АДРЕСА_7 , житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , корисною площею 71,4 квадратних метра, житловою площею 39,1 квадратних метра, за 26500 гривень (а.с.19).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.08.2019 року за №178470430 встановлено, що 01.11.2006 року Тячівською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Тячівського відділення Держбанку від 19.07.1965 року за №б/н накладено заборону (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 3981980 на житловий будинок в АДРЕСА_5 , власником якого є ОСОБА_5 (а.с.20).

Встановлено також, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та паспортом громадянина України (а.с.11, 13).

29 грудня 2016 року ОСОБА_1 змінив своє прізвище з ОСОБА_9 на ОСОБА_10 , що стверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_2 від 29.12.2016 року (а.с.14).

Згідно Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 7 березня 2017 року за №2122- позивач ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_5 , з 27 листопада 2006 року (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько позивача ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвами про їх смерть серії НОМЕР_3 від 13.12.2019 року, серії НОМЕР_4 від 13.12.2019 року (а.с.15, 16).

Згідно листа Тячівського районного підприємства технічної інвентаризації від 03.01.2020 року за №09/04 реєстрові книги по м. Тячів та архівна справа по АДРЕСА_1 ) під реєстровим №347 було передано до Тячівського БТІ (а.с.21).

Відповідно до проекту технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_5 , виконаного на замовлення ОСОБА_1 , станом на 7 лютого 2020 року, загальна площа будинку становить 104,5 квадратних метра, житлова площа - 55,9 квадратних метра (а.с.22-27).

Листом голови правління АТ «Закарпатгаз» від 13.02.2020 року за №4800-АВ-618-0220 та проектом газопостачання житлового будинку АДРЕСА_8 стверджується, що з грудня 2005 року споживачем природного газу за вказаною адресою є ОСОБА_3 (а.с.28, 29-40).

Із копії спадкової справи №440/2013, розпочатої 14.08.2013 року, вбачається, що позивач ОСОБА_11 14 серпня 2013 року звернувся в Тячівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (а.с.87-97).

Листом Територіального виробничого підприємства від 27.05.2020 року за №29 стверджується, що в КП «Територіальне виробниче підприємство «Техбуд-Сервіс» відомостей щодо обтяження забороною №3981980, яка була зареєстрована Тячівською державною нотаріальною конторою 1 листопада 2006 року на підставі повідомлення Тячівського відділення Держбанку від 19.07.1965 року, не має. Будинок в АДРЕСА_5 , зареєстровано за Тячівською РДА на підставі договору купівлі-продажу, посвідчений дублікат 12 травня 2006 року за реєстровим №3-1046 Тячівською державною нотаріальною конторою, по якому ОСОБА_4 продав 1/1 цілу житлового будинку з надвірними спорудами, про що записано в реєстрову книгу №14 додаткова на ст. 7 за реєстровим №347. Житловий будинок побудовано з дерева, прибудова з цегли, загальна площа - 71,4 кв.м., житлова площа 39,1 кв.м. (а.с.98).

Рішенням двадцять четвертої сесії шостого скликання Тячівської міської ради від 27.12.2013 року за №2816 вулицю Червоноармійську перейменовано на Армійську (а.с.118).

Відповідно до довідки Територіального виробничого підприємства «Техбуд-Сервіс» №120 від 11.12.2020 року, станом на 31 грудня 2012 року, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ) зареєстрований за Тячівською районною державною адміністрацією, згідно договору купівлі-продажу, посвідченого Тячівською державною нотаріальною конторою, по якому ОСОБА_4 продав 1/1 житлового будинку Тячівській районній державній адміністрації (реєстрова книга №4д, реєстровий запис №347) (а.с.141).

Згідно листа ОСОБА_1 від 10 грудня 2020 року в адресу директора КП «Територіальне виробниче підприємство «Техбуд-Сервіс» Герич П.В. він просить надати відомості щодо надання інформації яким майном володів ОСОБА_5 в 1965 році, оскільки, за відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Тячівською державною нотаріальною конторою була зареєстрована заборона за №3981980, якою обтяжено майно за адресою: АДРЕСА_5 , власник ОСОБА_5 , підстава повідомлення Тячівського відділення Держбанку від 19.07.1965 року. Вказаною забороною на даний час обтяжено нерухоме майно по АДРЕСА_1 ), яке було придбане за договором купівлі-продажу Тячівською районною державною адміністрацією та зареєстровано Тячівським райдержтехінвентарбюро за покупцем у червні 2006 року (реєстраційний номер НОМЕР_5 , книга 14д). Власником будинку ОСОБА_5 ніколи не був. Відтак, заборона під №3981980 ймовірніше стосується іншого майна, яке раніше мало адресу - АДРЕСА_5 і станом на 1965 рік належало ОСОБА_5 . Можливо на даний час це будинки з АДРЕСА_9 (а.с.143).

В довідці Територіального виробничого підприємства «Техбуд-Сервіс» від 11.12.2020 року за №121 зазначено, що станом на 31 грудня 2012 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_10 ) зареєстрований за ОСОБА_12 (Ѕ частина згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, інша Ѕ частина згідно договору купівлі-продажу, посвідченого Тячівською державною нотаріальною конторою 21 серпня 1965 року, за реєстровим №3287, по якому ОСОБА_13 та ОСОБА_14 продали ОСОБА_12 Ѕ частину житлового будинку (реєстрова книга №2, реєстровий №550) (а.с.144).

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом(ч.2 ст. 328 ЦК).

Відповідно до частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно із статтею 328 ЦК України набувальна давність є однією із підстав набуття права власності.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України необхідно виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка у подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий).

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17, провадження № 12-291гс18.

У постанові від 01 серпня 2018 року у справі №201/12550/16-ц, провадження №61-19156св18, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

У постанові від 27 червня 2019 року у справі №175/2338/16-ц (провадження №61-2017св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду визначив, що за набувальною давністю може бути визнано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Тривалий час проживання, відкритість володіння, догляд та утримання житлового будинку за обставинами даної справи не є безумовною підставою для задоволення позовних вимог з підстав, передбачених ст.344 ЦК України, оскільки відсутні всі передбачені даною нормою закону умови у їх сукупності для визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_3 , за набувальною давністю.

За таких обставин, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання за ним права власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, житловою площею 55,9 кв.м., загальною площею 104,5 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , слід відмовити.

Враховуючи, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.08.2019 року за №178470430 (а.с.20) Тячівською державною нотаріальною конторою 01.11.2006 року на підставі повідомлення Тячівського відділення Держбанку від 19.07.1965 року за №б/н накладено заборону (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 3981980 на житловий будинок в АДРЕСА_5 , власником якого зазначений ОСОБА_5 , а не на житловий будинок в АДРЕСА_1 ), в якому на даний час проживає позивач ОСОБА_1 , та власником якого є Тячівська районна державна адміністрація, а до 21 травня 2001 року власником був ОСОБА_4 , суд вважає, що вказана заборона відчуження не стосується житлового будинку в АДРЕСА_1 ), а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частинівиключення нерухомого майно житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , з Єдиного реєстру заборон відчуження слід також відмовити.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 81, 209, 223, 263, 265 ЦПК України, ст.ст.328, 344 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Тячівської районної державної адміністрації, Тячівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на нерухоме майноза набувальною давністю, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканець АДРЕСА_3 , України.

Відповідач Тячівська районна державна адміністрація, адреса: м. Тячів, вул.. Незалежності, 36, Закарпатської області, України.

Відповідач Тячівська державна нотаріальна контора, адреса: м. Тячів, вул.. Незалежності, 30, Закарпатської області, України.

Повний текст рішення складено 8 лютого 2021 року.

Головуючий: В.І. Бобрушко