Справа № 942/506/21
Провадження № 22-ц/810/934/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кострицького В.В.,

суддів: Луганської В.М., Назарової М.В.,

за участю секретаря

судового засідання Сінько А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 , представник ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 23 вересня 2021року, ухвалене у складі судді Стеценко О.С. в смт. Новопсков Луганської області, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою до відповідача, в якій просить визнати заповіт ОСОБА_5 від 06.07.2012, посвідченого секретарем Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області Заволодько О.О., зареєстрованого в реєстрі № 102, недійсним.

В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, 07.01.2021 відповідач надала позивачу копію заповіту батька, яким вся спадщина заповідана відповідачу. Даний заповіт позивач вважає недійсним, оскільки порушено вимоги при його складанні. Так, в порушення ст.ст. 1247, 1248, 1253 ЦК України, п. 2.1 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 3306/5 від 11.11.2011, заповіт був складений секретарем виконкому Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області без зазначення її прізвища, імені, по батькові, тоді як заповіт був посвідчений секретарем Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області Заволодько О.О. Крім того, за змістом заповіту батько позивача розписався лише за те, що йому було прочитано вголос складений з його слів неналежною посадовою особою органу місцевого самоврядування заповіт. За змістом заповіту батько не прочитав заповіт, заповіт склала інша невідома та неуповноважена посадова особа органу місцевого самоврядування, батько не мав фізичних вад, через які він не міг прочитати вголос заповіт, такий заповіт не мав йому зачитуватися, в заповіті не зазначені особи, які зачитали батькові заповіт, заповіт без передбачених законом підстав був зачитаний батькові без участі двох свідків, обов`язкова присутність яких в такому випадку встановлена законом. ОСОБА_6 без зазначення її посади діяла як фізична особа і не мала права записувати заповіт після його складання секретарем виконавчого комітету Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, підписання заповіту батьком позивача та посвідчення заповіту секретарем Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області Заволодько О.О. Зазначення у заповіті, що він був до підписання прочитаний вголос заповідачем і власноручно підписаний ним у присутності секретаря Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, не дозволяє встановити особу, яка зачитувала заповіт, та особу, якій зачитувався заповіт, суперечить змісту заповіту. За змістом заповіту неможливо встановити дійсне вільне волевиявлення батька позивача та чи відповідає зміст заповіту волі батька, оскільки неможливо встановити, який був насправді заповіт батька, неможливо встановити відповідність оголошеного невідомою особою заповіту до змісту заповіту, складеного невідомим секретарем виконкому Пісківської сільської ради Новопсковського району, за умови відсутності свідків. В заповіті не зазначене місце складання заповіту. За змістом заповіту неможливо встановити його місце складання, чи він був складений в приміщенні органу місцевого самоврядування, чи був складений поза приміщенням органу місцевого самоврядування, та підстави для складення заповіту за межами приміщення органу місцевого самоврядування, що є самостійною підставою для визнання заповіту недійсним. Крім того, дата складання заповіту та дата підписання заповіту не може збігатися.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від від 23 вересня 2021 року в позовних вимогах ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що належних та допустимих доказів про невідповідність заповіту внутрішній волі заповідача суду позивачем надано не було. Отже, було дотримано порядок посвідчення заповіту, зокрема послідовно вчинено всі необхідні для цього дії. Позивачем не доведено порушень вимог закону щодо посвідчення заповіту. Оспорюваним правочином /заповітом/ було оформлено дійсне волевиявлення ОСОБА_5 на розпорядження належним йому майном на випадок його смерті у присутності уповноваженої на вчинення відповідних нотаріальних дій особи, яка засвідчила заповіт, при посвідченні заповіту 06 липня 2012 року були дотримані вимоги щодо його форми - заповіт складено у письмовій формі із зазначенням місця і часу його складання, секретар сільської ради встановила особу заповідача, перевірила його дієздатність та посвідчила особистий підпис на заповіті. При складанні та посвідченні заповіту дотримано таємницю заповіту відповідно до статті 1255 ЦК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою до Луганського апеляційного суду, відповідно до якої просить скасувати рішення суду першої інстанції і задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник виходив з того, що суд першої інстанції не встановив, що за змістом заповіту заповіт на прохання заповідача був складений зі слів заповідача секретарем виконавчого комітету Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області за допомогою загальноприйнятих технічних засобів прочитано йому, заповідачу, ОСОБА_5 вголос, відповідає його дійсним намірам, та підписано ним власноручно. Текст заповіту заповідачем прочитано і власноручно підписано.Не встановив, що спірний заповіт був записаний секретарем виконавчого комітету Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області без зазначення прізвища, ім`я та по батькові цієї посадової особи та посвідчений секретарем Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області Заволодько О.О.Не встановив, що за змістом заповіту неможливо ідентифікувати посадову особу місцевого самоврядування, яка записала заповіт.Суд першої інстанції не встановив, що в порушення положень ст. 1248 Цивільного Кодексу України запис заповіту нотаріусом на прохання заповідача, складання та посвідчення заповіту є окремими діями.Не встановив, що за змістом спірного заповіту та його посвідчувального напису запис заповіту, його складання та його посвідчення були вчинені різними особами без належних повноважень на вчинення нотаріальних дій.Суд першої інстанції не встановив відсутність повноважень секретаря виконавчого комітету Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області та секретаря Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області Заволодько О.О. складати, записувати та (або) посвідчувати спірний заповіт. Суд першої інстанції не встановив, що в порушення норм спадкового права, якими була обґрунтована позовна заява, спірний заповіт був складений іншою посадовою особою органу місцевого самоврядування - секретарем виконкомуПісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області без зазначення її прізвища, імені та по батькові, тоді як заповіт був посвідчений секретарем Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області Заволодько О.О.Суд першої інстанції не встановив, що за змістом заповіту заповідач розписався лише за те, що йому було прочитано вголос складений з його слів неналежною посадовою особою органу місцевого самоврядування заповіт. Суд першої інстанції не встановив, що заповідач не прочитав в голос заповіт, заповіт склала інша невідома та неуповноважена посадова особа органу місцевого самоврядування (секретар виконкому Піськівської селищної ради Новопсковського району Луганської області).Суд першої інстанції не встановив, що секретар Піськівської селищної ради Новопсковського району Луганської області Заволодько О.О. посвідчила заповіт і після цього, за межами змісту заповіту, зазначила, що заповіт був записаний ОСОБА_6 зі слів заповідача ОСОБА_5 . Суд першої інстанції не встановив, що невизначений за спірним заповітом секретар виконавчого комітету Піськівської сільської ради Новопсковського району Луганської області не мав права складати заповіт, який був посвідчений секретарем Піськівської селищної ради Новопсковського . Суд першої інстанції не встановив, що за змістом заповіту неможливо встановити дійсне вільне волевиявлення заповідача та відповідність змісту заповіту волі заповідача. Суд першої інстанції не встановив, що в спірному заповіті не зазначене місце складання цього заповіту. За змістом спірного заповіту неможливо встановити його місце складання, чи був він складений в приміщенні органу місцевого самоврядування, чи був складений поза приміщенням органу місцевого самоврядування, та підстави для складення заповіту за межами приміщення органу місцевого самоврядування, що є самостійною підставою для визнання заповіту недійсним.Суд першої інстанції не встановив, що дата складання заповіту та дата підписання спірного заповіту заповідачем не може збігатись, оскільки заповіт був складений та підписанний в різних населенних пунктах. Суд першої інстанції не встановив, що секретар Піськівської селищної ради Новопсковського району Луганської області Заволодько О.О. посвідчуючи заповіт, порушила наведену імперативну заборону частини 3 ст. 209 Цивільного Кодексу України, оскільки вчинила нотаріальне посвідчення на тексті заповіту, який не відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу.Суд першої інстанції не встановив, що складення заповіту поза приміщенням органу місцевого самоврядування є окремим випадком та можливий лише у разі, якщо заповідач не міг з`явитись у зазначене приміщення. За правилами вчинення нотаріальних дій, встановлених частиною 2 ст. 41 Закону України «Про нотаріат» в редакції, що діяла на час складання спірного. Суд першої інстанції не встановив, що заповідач не мав фізичних вад, через які він не міг прочитати вголос заповіт, такий заповіт не мав йому зачитуватись, заповіт не містить даних про фізичні вади, через які заповідач не міг зачитати вголос складений з його слів заповіт, в заповіті не зазначені особа (особи), які зачитали моєму заповідачу заповіт, заповіт без передбачених законом підстав був зачитаний заповідачу без участі двох свідків, обов`язкова присутність яких в такому випадку встановлена законом, і свідки, при яких мав посвідчуватись заповіт, мали б зачитати його вголос та поставити свої підписи на заповіті з занесенням у текст заповіту даних про особу свідків. Такі обставини справи свідчать про недотримання вимог закону щодо змісту заповіту та неможливість встановлення дійсного волевиявлення заповідача, що є підставою для задоволення позовних вимог позивача та визнання спірного заповіту недійсним. Суд першої інстанції, вирішуючи дану справу, неправильно застосував висновки Постанови Касаційного цивільного суду від 30 квітня 2021 року в справі № 272/583/19, в якій оскаржувалась нотаріальна дія нотаріуса з посвідчування заповіту. Таким чином, жодних підстав застосовувати висновки цієї Постанови Касаційного цивільного суду у суду першої інстанції при вирішенні даної справи не було. Таким чином, суд першої інстанції в даній справі, використовуючи при вирішенні даної справи зазначену постанову Касаційного цивільного суду, мав встановити, але не встановив на підставі належних та допустимих, достатніх та достовірних доказів наявність чи відсутність повноважень осіб на вчинення вчинених нотаріальних дій, зокрема на складання, запис та посвідчення спірного заповіту, наявність чи відсутність істотних порушень форми та посвідченні спірного заповіту, наявність чи відсутність вільного волевиявлення заповідача при вчиненні зазначених нотаріальних дій, відповідність спірного заповіту волі заповідача. Суд першої інстанції, вирішуючи дану справу, неправильно застосував висновки Постанови Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 березня 2018 року в справі № 525/607/17 про визнання заповіту нікчемним. Суд касаційної інстанції дійшов до висновку, що посилання касаційної скарги на порушення загальних вимог щодо форми заповіту є безпідставними, оскільки відсутність у заповіті певних реквізитів, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, може розцінюватися як порушення форми заповіту у тому разі, коли відсутність таких реквізитів позбавляє можливості встановити особу спадкодавця, свободу його волевиявлення, час, місце вчинення заповіту, особу, яка його нотаріально посвідчила, тощо. Проте ці обставини, у тому числі волю спадкодавця, безспірно встановлено. В даній справі, за результатами розгляду якої прийнято рішення суду першої інстанції, зі змісту спірного заповіту неможливо встановити особу, яка склала спірний заповіт, її права та повноваження на складання спірного заповіту, свободу волевиявлення заповідача, відповідність спірного заповіту волі заповідача, час, місце вчинення заповіту. Таким чином, жодних підстав застосовувати висновки цієї Постанови Касаційного цивільного суду у суду першоїінстанції при вирішенні даної справи не було. Суд першої інстанції в даній справі дійсно безспірно встановив хибні обставини справи, оскільки не розглянув належним чином аргументи позивача, докази, на які посилався позивач, та не надав їм юридичної оцінки в порушення імперативних вимог норм процесуального права, Суд першої інстанції, вирішуючи дану справу, неправильно застосував висновки Постанови колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2018 року в справі № 756/14304/15-ц, за яким для дійсності заповіту волевиявлення заповідача має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених ЦК України. В даній справі, за результатами розгляду якої прийнято рішення суду першої інстанції, зміст спірного заповіту свідчить, що заповідачу не було зачитано в голос спірний заповіт, складений секретарем виконавчого комітету Піськівської сільської ради Новопсковського району Луганської області без зазначення прізвища, ім`я та по батькові, заповідач не прочитав в голос спірний заповіт, тому неможливо встановити ні особу, яка склала спірний заповіт, ні наявність в такої особи повноважень складати спірний заповіт, ні наявність свободи волевиявлення заповідача, ні відповідність спірного заповіту волі заповідача, зміст спірного заповіту свідчить, що спірний заповіт не був складений та посвідчений відповідно до вимог, передбачених Цивільним Кодексом України. Таким чином, жодних підстав застосовувати висновки цієї Постанови Касаційного цивільного суду у суду першої інстанції при вирішенні даної справи не було.Суд першої інстанції при вирішенні даної справи врахував пояснення ОСОБА_6 , надані нею в якості свідка, та яка посвідчувала спірний заповіт в якості секретаря Піськівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, чим порушив пункт 1 частини 4 ст. 1253 Цивільного Кодексу України, за яким свідками не можуть бути нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт. Таким чином, пояснення ОСОБА_6 є неналежними, недопустимими та недостовірними доказами, які не можуть бути враховані судами під час розгляду даної справи. Суд першої інстанції зазначив в пункті 35 свого рішення, що суд погоджується з доводами відповідача про те, що під час посвідчення оспорюваного заповіту дефекту волі заповідача не було. Даний висновок суду першої інстанції не має значення для вирішення даної справи, оскільки позовні вимоги не були обґрунтовані дефектом волі заповідача. Вірогідно, суд першої інстанції виявився не в змозі розмежувати дефект волі від невідповідності спірного заповіту дійсному волевиявленню заповідача, яке неможливо встановити, оскільки заповідачу в порушення вимог частини 2 ст. 1248, частини 2, 5 та 6 ст. 1253 Цивільного Кодексу України спірний заповіт був прочитаний невідомою особою, спірний заповіт не був прочитаний в голос двома свідками, заповідач не прочитав в голос спірний заповіт, а сам спірний заповіт складений секретарем Піськівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, особу якої неможливо ідентифікувати, оскільки відсутні дані про прізвище, ім`я та по батькові цієї посадової особи. Таки чином, неможливо встановити, що та ким було зачитано заповідачу в якості тексту спірного заповіту та чи прочитав спірний заповіт заповідач, оскільки за законом заповідач мав зачитати спірний заповіт вголос.Суд першої інстанції зазначив в пункті 35 свого рішення, що зазначенняв заповіті місце його посвідчення в с. Піски замість с. Булавинівка мало місце, як зазначив свідок, лише з тихпідстав, що вінпосвідчувавсяпосадовою особою Пісківської сільської ради, яка розташована в с. Піски, і саме тому свідком було зазначено місце вчиненнянотаріальноїдїїв с. Піски. Підставами для позовних вимог про визнання недійсним спірного заповіту були в тому числі складення спірного заповіту з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, неможливості визначення часу та місця складання спірного заповіту. Таким чином, в результаті розгляду даної справи судом першої інстанції підтвердилось фактичні обставини даної справи, якими були обґрунтовані позовні вимоги позовної заяви позивача в даній справі, в тому числі про неможливість встановити час та місце вчинення заповідачем спірного правочину, порушення порядку посвідчення спірного правочину за місцем знаходження органу місцевого самоврядування та інші підстави, якими були обґрунтовані позовні вимоги в даній справі. Суд першої інстанції зазначив в пункті 35 свого рішення, що суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що заповіт був складений та посвідчений невідомою особою, оскільки це спростовується власне заповітом, де зазначена посадова особа, її посада, прізвище та ініціали, а також свідченнями свідка ОСОБА_6 , яка на час складання заповіту обіймала посади секретаря Пісківської сільської ради та секретаря виконкому Пісківської сільської ради. Суд першої інстанції виявився нездатним опанувати правову природу одностороннього правочину взагалі та заповіту зокрема. Суд першої інстанції виявився не в змозі розмежувати текст змісту спірного заповіту та текст посвідчувального напису нотаріуса, складення, запису та нотаріального посвідчення спірного заповіту, як окремих дій, вчинених різними особами з різним обсягом повноважень або з відсутністю таких повноважень в різних місцях та в різний час. Суд першої інстанції зазначив в пункті 36 свого рішення, що судне приймає доувагипосиланняпозивача на те, що заповіт складено за відсутностідвох свідків, оскількивіннепідписанийвласноручзаповідачем. Оспорюваним правочином/заповітом/було оформлено дійсне волевиявлення ОСОБА_5 на розпорядженняналежнимйомумайномна випадокйого смертіу присутностіуповноваженоїна вчиненнявідповіднихнотаріальнихдій особи, яка засвідчила заповіт, при посвідченні заповіту 06 липня 2012 року булидотримані вимоги щодо його форми - заповіт складено у письмовій формі із зазначенням місця і часуйого складання, секретар сільськоїрадивстановила особузаповідача, перевірила йогодієздатність та посвідчила особисто підписання заповіту. При складанні та посвідченні заповітудотримано таємницю заповітувідповіднодо статті 1255 ЦК України.

Позиція інших учасників справи

08 листопада 2021 року на адресу Луганського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_7 ..

Мотивуючи який, позивач зазначив, що суд першої інстанції в повній мірі встановив обставини справи, та надав належну оцінку доказам, зокрема і свідченням допитаних свідків - ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 . Свідками було підтверджено, що волевиявлення заповідача було вільним, таємницю заповіту було дотримано, заповідач заповіт прочитав та підписав. Заповіт було посвідчено та складено свідком ОСОБА_6 , як секретарем Пісківсько: сільської ради. Отже. Новопсковським районним судом Луганської області вірно встановлено, що під час посвідчення оспорюваного заповіту дефекту волі заповідача не було. Окрім того, вважаю помилковим твердження скаржника, про те, що заповіт був складений та посвідчений невідомою особою, оскільки це спростовується власне заповітом, де зазначена посадова особа, її посада, прізвище та ініціали, а також свідченнями свідка ОСОБА_6 , яка на час складання заповіту обіймала посади секретаря Пісківської сільської ради та секретаря виконкому Пісківської сільської ради. Окрім того, вважаю, що суд першої інстанції надав належну оцінку обґрунтуванню того, що заповіт складено за відсутності двох свідків, оскільки він підписаний власноруч заповідачем. Судом першої інстанції вірно встановлено, що заповіт друкований напис такого змісту: «Мною текст заповіту прочитано і власноручно підписано. Підпис ПІБ повністю ».. це також видно з тексту самого заповіту. У вказаних графах міститься підпис заповідача та зазначено, що заповідач самостійно його прочитав та власноручно підписав. Вказане підтверджено свідченням свідка ОСОБА_6 , а отже дана дія не потребувала присутності двох свідків. Вважаю, що позивачем не спростовано належними і допустимими доказами, що заповіт підписано іншою особою, аніж заповідачем, та не доведено, що заповідач оспорюваний заповіт не прочитав і не підписав. Також судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права стосовно того, що викладення даного напису друкованим засобом не спростовує той факт, що заповіт був прочитаний і підписаний заповідачем. Заповіт містить дату, час та місце вчинення заповіту. Скадення заповіту за допомогою загальноприйнятих технічних засобів не становить порушення вимог ст. ст. 1248. 1251 ЦК України. Новопсковським районним судом також вірно надано оцінку зібраних письмових доказів, в тому числі встановлено, що матеріали справи не містять доказів того, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; що він складений особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту), та що він складений з істотним порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати його складання тощо). Відповідач вважав, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно того, що було дотримано порядок посвідчення заповіту, зокрема послідовно вчинено всі необхідні для цього дії. Позивачем не доведено порушень вимог закону щодо посвідчення заповіту. Також судом першої інстанції надано правильну оцінку показам свідків, за допомогою яких було встановлено , що заповітом було оформлено дійсне волевиявлення ОСОБА_5 на розпорядження належним йому майном на випадок його смерті у присутності уповноваженої на вчинення відповідних нотаріальних дій особи, яка засвідчила заповіт, при посвідченні заповіту 06 липня 2012 року були дотримані вимоги щодо його форми - заповіт складено у письмовій формі із зазначенням місця і часу його складання, секретар сільської ради встановила особу заповідача, перевірила його дієздатність та посвідчила особистий підпис на заповіті.При складанні та посвідченні заповіту дотримано таємницю заповіту відповідно до статті 1255 ЦК України. Крім того, статтею 1248 ЦК України передбачено, що нотаріус може на прохання особи записати заповіт з його слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Враховуючи вищевикладене, вважаю, що Новопсковським районним судом Луганської області при винесенні Рішення від 23.09.2021 року у справі № 942/506/21 дотримано норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні. Як наслідок, немає жодних підстав вважати, що посвідчення уповноваженою особою органу місцевого самоврядування правочину поза межами цього органу тягне нікчемність заповіту. Відтак, якщо уповноважена особа органу місцевого самоврядування посвідчила заповіт особи не в межах цього органу, це не впливає на форму правочину і не підпадає під ті вимоги про порядок його посвідчення, які містяться в ЦК України та тягнуть нікчемність заповіту відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України. Окрім того, свідок ОСОБА_6 , пояснила, що село Булавинівка Новопсковського району Луганської області (місце вчинення нотаріальної дії), територіально було підпорядковане Пісківській сільській раді Новопсковського району Луганської області, секретарем якої на той час була свідок. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний вголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Відповідно до частини четвертої статті 207 ЦК України, якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Практика ЄСПЛ виходить із принципу співмірності наслідків порушення закону. Про це, зокрема, йдеться у рішенні ЄСПЛ у справі "Сьорінг проти Сполученого Королівства" від 07 липня 1989 року, де зазначається, що в основі всієї Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод лежить пошук справедливого балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами щодо захисту основних прав індивіда, і, зокрема, в контексті дієвості концептуальних засад мирного володіння майном. Це означає, що ті негативні наслідки, які мають слідувати в порушення закону, не повинні таким чином впливати на майновий стан особи, щоб це явно і очевидно перевищувало значущість правопорушення. Якраз саме це спостерігається при ухваленні судом рішення про нікчемність заповіту як наслідку порушень нотаріального законодавства про посвідчення нотаріусом правочину поза межами його округу. Слід також звернути увагу на загальнодозвільний підхід законодавця щодо можливості особи, яка опинилася в різних життєвих ситуаціях, скласти заповіт, який може посвідчуватися доволі широким колом осіб, зазначених у статті 1252 ЦК України. Призначення цього - переконатись у дійсній волі особи, яка складає заповіт, і надати їй можливість її виразити, а особам, до спадкування якими прагнув заповідач. - отримати це майно у спадщину. Тому штучно віднаходити підстави для того, аби визнати заповіт нікчемним, зокрема з тих підстав, що уповноважена особа органу місцевого самоврядування посвідчила заповіт ОСОБА_5 ., зазначивши при цьому село Піски, замість села Булави» Новопсковського району видається вкрай нерозумним. Вказане не відповідає засадам справедливості, адже цим нехтується остання заповідача. Також дані обставини не впливають на форму правочину, волевиявлення заповідача і на ті вимоги про порядок його посвідчення, які закріплені в ЦК України. Інакший підхід призводить до необґрунтованого покладення відповідальності порушення уповноваженою особою органу місцевого самоврядування законодавства, регулює порядок його діяльності, на заповідача та спадкоємців, які не зобов`язані 6 обізнаними з процедурним законодавством, що є порушенням принципу поваги до в заповідача та обов`язковості її виконання, а також неспівмірним втручанням держави у пр. спадкоємців за заповітом мирно володіти своїм майном. Посилання апелянта у апеляційній скарзі на те. що зміст заповіту - відповідає нормам законодавства щодо його форми і порядку посвідчення, наявність числена суттєвих порушень вбачаються необґрунтованими та було предметом дослідження- Новопсковським районним судом Луганської області, вказаному надано вірну оцінки по суті заявлених вимог, і судом першої інстанції на підставі наявних у справі доказів дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати заповіт недійсним. Обставини та докази, на які посилається позивач на підтвердження своїх доволі про нікчемність заповіту, у повній мірі перевірені судом першої інстанції. Доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної: судового рішення спростовуються змістом оспорюваного заповіту, показами свідків іншими матеріалами справи, які не містять доказів відсутності вільного волевиявленні- заповідача на складання заповіту і порушення визначених законом умов його складання, а також обґрунтованими висновками суду першої інстанцій. Вважаю, що доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасувань:; правильного по суті рішення суду першої інстанцій, та Новопсковський районний суд д належу оцінку доказам і обставинам . на які посилався позивач, пред`являючи позов. Щодо нових обставин, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню, оцінці: у пункті 1.4. апеляційної скарги саржник просить встановити нові обставини, які на думку, не були встановлені судом першої інстанції. На нові обставини апелянт вказує у п. 1.1. апеляційної скарги, а саме: неповноту обставин справи. Відповідач вважав, доводи відзиву на апеляційну скаргу спростовують вказану потребу, оскільки предметом переоцінки доказів є сам заповіт, текст, форма та зміст, якого був досліджений Новопсковським районним судом, та йому надано належну оцінку.

Явка сторін

Сторони належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, в судове засідання зявились зі своїми представниками.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Булавинівка Новопсковського району Луганської області, батьками останньої є ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції Луганської області 14.08.2009, актовий запис № 13.

18.11.1995 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 18.11.1995. Прізвище дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_12 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданого виконавчим комітетом Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 28.

ОСОБА_5 за життя склав заповіт, посвідчений 06.07.2012, яким все його майно, яке йому буде належати на день його смерті, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось, все те, на що він за законом матиме право, заповідав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З повідомлення приватного нотаріуса Чернявської І.В. від 15.02.2021 р. вбачається, що заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 прийнята нотаріусом та зареєстрована 15.02.2021 р. в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 86.

ОСОБА_13 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Булавинівка Новопсковського району Луганської області, батьками останньої є ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданого Пісчанським сРАГС Новопсковського району, актовий запис № 20.

06.06.1987 р. ОСОБА_13 та ОСОБА_8 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого Пісківським сільським РАГС Новопсковського району 06.06.1987, актовий запис № 7. Прізвище дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_14 .

З журналу реєстрації нотаріальних дій Пісківської сільської ради за 2012 рік вбачається вчинення реєстраційної дії 06.07.2012 відносно ОСОБА_5 .

Як вбачається зі спадкової справи № 16/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_15 , до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 від 27.01.2021 р. звернулась його донька ОСОБА_3 (спадкування за заповітом).

На підставі вказаної заяви було проведено реєстрацію спадкової справи за № 67113840, що вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 63316322 від 27.01.2021.

15.02.2021 р. з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 звернулась ОСОБА_1 (спадкування за законом).

11.02.2021 р. ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з заявою про нікчемність заповіту батька ОСОБА_5 .

Згідно із довідкою Новопсковської селищної ради № 41 від 11.02.2021 р. ОСОБА_10 , 1949 р.н., до 03.08.2009 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , знята з реєстраційного обліку у зв`язку зі смертю. На час смерті разом з нею був зареєстрований та проживав ОСОБА_5 , 1943 р.н., - чоловік.

Згідно із довідкою Новопсковської селищної ради № 42 від 11.02.2021 р. ОСОБА_5 , 1943 р.н., до 21.11.2020 р. проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , знятий з реєстраційного обліку у зв`язку зі смертю. На час смерті разом проживав один.

З заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_16 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона наразі працює старостою Пісківського старостинського округу. ОСОБА_5 зателефонував їй, попросив приїхати до нього, вона приїхала, він сказав, що хоче скласти заповіт, сказав про його зміст. Свідок повернулась на своє робоче місце, склала заповіт та поїхала до заповідача. ОСОБА_5 було прочитано заповіт, потім його прочитав сам ОСОБА_5 та підписав. Заповіт ОСОБА_5 був посвідчений свідком за адресою заповідача. ОСОБА_5 не ходив, а тому заповіт було складено за межами приміщення сільської ради. Свідок пояснила, що під час викладення волі заповідача ніхто, окрім них двох, не був присутній. Воля була викладена добровільно, заповідач розумів зміст заповіту. Свідок також зазначила, що вона в той час обіймала посаду секретаря Пісківської сільської ради, до її обов`язків входили і обов`язки секретаря виконкому Пісківської сільської ради. Місце вчинення нотаріальної дії вказала с. Піски, оскільки заповіт посвідчувався на території Пісківської сільської ради, повноваження якої територіально розповсюджуються і на с. Булавинівка. Після посвідчення заповіту ця дія була зареєстрована в журналі реєстраційних дій.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що йому зателефонував ОСОБА_5 , сказав, щоб свідок поїхав до сільської ради забрати секретаря ради. Свідок поїхав, забрав секретаря, привіз її до ОСОБА_5 , зачекав її, а потім відвіз до роботи, а потім знову привіз до ОСОБА_5 . Що робила у нього ОСОБА_6 , свідок не знає.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтею 1247 ЦК України, згідно якої загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування (стаття 1251 ЦК України).

У частині другій та четвертій статті 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Частиною першою статті 209 ЦК України встановлено, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до положень частини третьої статті 1247 ЦК України заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Враховуючи положення статті 1 Закону України "Про нотаріат", до системи нотаріату України входять посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють визначене законодавством коло нотаріальних дій у населених пунктах, де немає нотаріусів.

Предметна компетенція органів місцевого самоврядування на вчинення нотаріальних дій визначена Законом України "Про нотаріат". Відповідно до статті 37 цього закону (тут і далі - в редакції, чинній на час посвідчення заповіту), органи місцевого самоврядування уповноважені вчиняти у тому числі таку нотаріальну дію, як посвідчення заповітів (крім секретних).

Згідно положень статті 50 Закону України "Про нотаріат" нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до статті 52 Закону України "Про нотаріат" форми реєстрів для реєстрації нотаріальних дій, нотаріальних свідоцтв, посвідчувальних написів на угодах і засвідчуваних документах встановлюються Міністерством юстиції України.

Згідно з частиною першою статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з істотним порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати його складання тощо).

Із змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні істотні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.

Матеріалами справи встановлено, що оспорюваний заповіт складено секретарем Пісківської сільської ради Заволодько О.О., яка також виконувала обов`язки секретаря виконавчого комітету Пісківської сільської ради.

Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування затверджений наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 № 3306/5 (далі - за текстом Порядок).

Відповідно до Порядку (в редакції, чинній на час посвідчення заповіту) нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування (п. 2.1).

При посвідченні заповітів та засвідченні справжності підпису на документах перевіряється справжність підписів осіб, які звернулись за вчиненням нотаріальної дії (п. 2.4).

Під час посвідчення заповіту та засвідчення справжності підпису на документах визначається обсяг цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, у порядку, встановленому статтею 44 Закону України "Про нотаріат" (п. 2.5).

Тексти нотаріально посвідчуваних заповітів, заяв, дублікатів нотаріальних документів, засвідчуваних копій (фотокопій) документів і витягів з них повинні бути написані зрозуміло і чітко, дати, що стосуються змісту заповітів, заяв, повинні бути позначені хоча б один раз словами. Прізвища, імена та по батькові фізичних осіб, їх місця проживання та реєстраційні номери облікових карток платників податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків повинні бути написані повністю, а у випадках, передбачених законами, - із зазначенням дати їх народження (п. 2.10).

Посвідчення заповітів, засвідчення вірності копій (фотокопій) документів і виписок з них, засвідчення справжності підпису на документах, видача дубліката посвідченого документа здійснюються шляхом вчинення посвідчувальних написів на відповідних документах, які підписуються посадовою особою органу місцевого самоврядування і скріплюються гербовою печаткою відповідного органу місцевого самоврядування

Посвідчувальний напис на заповіті вміщується після підпису громадянина на тій самій сторінці чи на звороті документа. Якщо посвідчувальний напис не вміщується на нотаріально оформлюваному документі, він має бути продовжений на прикріпленому до документа аркуші паперу. У цьому випадку аркуші, на яких викладено текст документа, і аркуш із продовженням посвідчувального напису скріплюються у спосіб, що унеможливлює їх роз`єднання без порушення цілісності. Аркуші повинні бути пронумеровані, кількість їх засвідчена підписом посадової особи органу місцевого самоврядування, скріпленим печаткою цього органу (п. 2.11).

Усі нотаріальні дії, які вчиняються посадовою особою органу місцевого самоврядування, реєструються в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування порядку, передбаченому статтею 52 Закону України "Про нотаріат" та Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 № 3253/5, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 23.12.2010 за№ 1318/18613.

Верховний Суд у постанові від 30.04.2021 у справі № 272/583/19 зазначив, що недотримання встановленої законом форми посвідчувального напису в момент посвідчення заповіту не є достатньою правовою підставою для визнання незаконною вказаної нотаріальної дії, оскільки ці обставини не спростовують волевиявлення заповідача та не свідчать про порушення вимог щодо форми і порядку посвідчення заповіту.

У постанові від 07.03.2018 у справі № 525/607/17 Верховний Суд зазначив, що посилання касаційної скарги на порушення загальних вимог щодо форми заповіту є безпідставними, оскільки відсутність у заповіті певних реквізитів, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, може розцінюватися як порушення форми заповіту у тому разі, коли відсутність таких реквізитів позбавляє можливості встановити особу спадкодавця, свободу його волевиявлення, час, місце вчинення заповіту, особу, яка його нотаріально посвідчила, тощо. Проте ці обставини, у т.ч. волю спадкодавця, безспірно встановлено.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2018 року в справі № 75 6/143 04/15-ц (провадження № 61-11896св18) зроблено висновок по застосуванню частини другої статті 1257 ЦК України та вказано, що "для дійсності заповіту волевиявлення заповідача має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених ЦК України".

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Свідок ОСОБА_6 , яка посвідчувала заповіт заповідача ОСОБА_5 , надала свідчення, згідно з якими особу заповідача було встановлено, волевиявлення заповідача було вільним, таємницю заповіту було дотримано, заповідач заповіт прочитав та підписав. Також заповіт було посвідчено та складено свідком як секретарем Пісківської сільської ради.

Суд погоджується з доводами апелянта про те, що під час посвідчення оспорюваного заповіту дефекту волі заповідача не було.

Зазначення в заповіті місце його посвідчення в с. Піски замість с. Булавинівка мало місце, як зазначив свідок, лише з тих підстав, що він посвідчувався посадовою особою Пісківської сільської ради, яка розташована в с. Піски, і саме тому свідком було зазначено місце вчинення нотаріальної дії в с. Піски.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта на те, що заповіт був складений та посвідчений невідомою особою, оскільки це спростовується власне заповітом, де зазначена посадова особа, її посада, прізвище та ініціали, а також свідченнями свідка ОСОБА_6 , яка на час складання заповіту обіймала посади секретаря Пісківської сільської ради та секретаря виконкому Пісківської сільської ради.

Також судова колегія не приймає до уваги посилання апелянта на те, що заповіт складено за відсутності двох свідків, оскільки він не підписаний власноруч заповідачем. так як в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта не заперечував можливе підписання заповіту заповідувачем, з вимогою про проведення експертизи до суду не звертався. Апелянтом не спростовано належними і допустимими доказами, що заповіт підписано іншою особою, аніж заповідачем, та не доведено, що заповідач оспорюваний заповіт не прочитав і не підписав.

Викладення даного напису друкованим засобом не спростовує той факт, що заповіт був прочитаний і підписаний заповідачем.

Заповіт містить дату, час та місце вчинення заповіту.

Також складення заповіту за допомогою загальноприйнятих технічних засобів не становить порушення вимог ст. ст. 1248, 1251 ЦК України.

Матеріали справи не містять доказів того, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; що він складений особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту), та що він складений з істотним порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати його складання тощо).

Належних та допустимих доказів про невідповідність заповіту внутрішній волі заповідача суду позивачем надано не було. Отже, було дотримано порядок посвідчення заповіту, зокрема послідовно вчинено всі необхідні для цього дії. Позивачем не доведено порушень вимог закону щодо посвідчення заповіту.

Оспорюваним правочином /заповітом/ було оформлено дійсне волевиявлення ОСОБА_5 на розпорядження належним йому майном на випадок його смерті у присутності уповноваженої на вчинення відповідних нотаріальних дій особи, яка засвідчила заповіт, при посвідченні заповіту 06 липня 2012 року були дотримані вимоги щодо його форми - заповіт складено у письмовій формі із зазначенням місця і часу його складання, секретар сільської ради встановила особу заповідача, перевірила його дієздатність та посвідчила особистий підпис на заповіті. При складанні та посвідченні заповіту дотримано таємницю заповіту відповідно до статті 1255 ЦК України.

Крім того, статтею 1248 ЦК України передбачено, що нотаріус може на прохання особи записати заповіт з його слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Враховуючи вищевикладене, підстав для визнання заповіту недійсним під час судового розгляду не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.259,367,374,375,382,384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 23 вересня 2021року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 15 грудня 2021 р.

Головуючий:

Судді :