Справа № 314/4875/21
Провадження № 2/314/1372/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд в особі судді Мануйлової Н.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу №314/4875/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНСАР», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микита Андрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНСАР», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микита Андрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, щов жовтні поточного року йому стало відомо про те, що відносно нього відкрито виконавче провадження №66907381 з примусового виконання виконавчого напису №68358 від 28.05.2021 винесеного приватнимнотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М.про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ«ФК «АВАНСАР`заборгованості у розмірі 23148,69 грн.

Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з порушеннямвимог чинного законодавства, зазначає, що документи на час вчинення виконавчого напису не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, чи була заборгованість перед стягувачем саме такого розіміру, відсутні підтвердження надсилання письмової вимоги про існування заборгованості, кредитний договір нотаріально не посвідчувався.На підставі викладеного, позивач просив суд визнати виконавчий напис №68358від 28.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М.таким, що не підлягає виконанню.

Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні із викликом сторін від позивача та відповідача не надходило. Відповідач не скористався правом подати до суду заперечення на позовну заяву, тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що28.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 вчинено виконавчий напис нотаріуса за реєстровим №68358про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК«АВАНСАР» заборгованості за кредитним договором №200500386 від 11.04.2016.

На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микитою Андрійовичем 24вересня 2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66907381 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «АВАНСАР» заборгованості в розмірі 23148,69 грн., а також про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 2399,87 грн.

У той же час, ні відповідачем, ні третьою особою приватним нотаріусом Остапенко Є.М.не було надано до суду достатніх доказів на підтвердження існування та безспірності заборгованості саме ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «АВАНСАР» за вказаним вище кредитним договором у розмірі, що наразі стягується з позивача за виконавчим написом №68358 від 28.05.2021 року.

З тексту оспорюваного виконавчого напису №68358 від 28.05.2021 убачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172.

Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»).

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 (надалі - Постанова № 662) були внесені зміни до Переліку документів, відповідно до яких, серед іншого, в абзаці першому пункту 1 після слів «заставлене майно» доповнено словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1 цього Переліку)».

Крім того, розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» доповнено пунктом 11 такого змісту:

«Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання.

Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу».

Також Перелік було доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту:

«Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, пункти 1 і 2 Постанови № 662 були визнані незаконними і нечинними в наведеній частині з моменту прийняття.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

При прийнятті постанови 22.02.2017 судом застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відомості про визнання судом незаконними та нечинними п. 1 та п. 2 постанови № 662 оприлюднені в Офіційному вісник України 21.03.2017.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 826/20084/14 відмовлено в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017.

Виконавчий напис, вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 28.05.2021, на підставі договору про надання кредиту №200500386 від 11.04.2016.

Вказані обставини свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Тобто, станом на 28.05.2021року (день вчинення спірного виконавчого напису) було визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до договору про надання кредиту №200500386 від 11.04.2016.

Крім того, у позові позивач зазначає, що сума заборгованості зазначена приватним нотаріусом у виконавчому написі, як така, що підлягає стягненню, не є безспірною.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що вчинивши оспорюваний виконавчий напис, приватний нотаріус Остапенко Є.М. не дотримався встановленої процедури, що потягло порушення законних прав позивача, а відтак наявні всі підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, за подання позовної заяви доВільнянського районного суду Запорізької області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню був сплачений судовий збір в сумі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією від 01 листопада2021 р.

За таких обставин, суд, на підставі документально підтверджених витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача вищевказаних судових витрат.

Керуючись ст. ст. 11-13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНСАР»» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Кудряківський узвіз, буд. 5-б, офіс 501/1), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович (місцезнаходження: м. Київ, вул. Мала Житомирська, буд. 6/5), приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микита Андрійович (місцезнаходження: м. Запоріжжя, майдан Профспілок, буд. 5, прим. 220, 240) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №68358, вчинений 28.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНСАР»» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Кудряківський узвіз, буд. 5-б, офіс 501/1)про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), суми заборгованості у розмірі 23148,69 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНСАР»» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Кудряківський узвіз, буд. 5-б, офіс 501/1), на ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 )судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

02.12.2021