КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №754/11676/19

10 лютого 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Желепи О.В.

- Олійника В.І.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 16 вересня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Галась І.А., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 40 584,94 грн. за кредитним договором № б/н від 12.02.2014 року та судові витрати.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 12.02.2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 17 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредиту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

У зв`язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 07.07.2019 року має заборгованість у розмірі 40 594, 94 грн., з яких:

- 12 932,08 грн. заборгованість за тілом кредиту;

- 11 120,34 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

- 13 223,73 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 899,98 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1 908,81 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на наведене, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 16 вересня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 12 932,08 грн. за кредитним договором № б/н від 12.02.2014 року та судовий збір у розмірі 1 921,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині незадоволених позовних вимог про стягнення простроченого тіла кредиту та неустойки, позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 вересня 2020 року в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12932,08 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 11 120,34 грн. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав правових підстав відмовляти у стягненні фактично отриманих коштів, тобто заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Крім цього, зазначав, що судом не враховано висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17 щодо того, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Вказував на те, що відповідач укладення чи не укладення кредитного договору не оспорював, не довів, що підписуючи анкету-заяву ознайомлювався з іншими Умовами і правилами, ніж ті, що містяться у матеріалах справи. З розрахунку кредитної заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що він частково сплачував заборгованість, користувався кредитними коштами, тобто фактично погоджувався з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами. Умовами договору передбачено, що за несвоєчасне погашення кредиту або процентів нараховується пеня за несвоєчасне погашення заборгованості. При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених договором, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі, визначеному договором. Вказані умови передбачені в тарифах банку. Відтак, суд дійшов безпідставного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення пені та штрафів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом, пені та штрафів, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем правомірності стягнення простроченого тіла кредиту за наявності заборгованості за тілом кредиту, та недоведеності належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови та порядок нарахування пені та штрафів.

Колегія суддів не погоджується в повній мірі з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 12.02.2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 17 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач зазначав, що відповідач, підписавши анкету-заяву підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

На підтвердження своїх вимог позивач до матеріалів позовної заяви додав: розрахунок заборгованості за договором №б/н від 12.02.2014 року станом на 29.02.2016 року, розрахунок заборгованості за договором №б/н від 12.02.2014 року станом на 07.07.2019 року, копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців і керівників корпоративних клієнтів), витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, копію паспорту відповідача.

В подальшому, позивач надав суду виписку по рахунку за період з 01.01.1999 по 27.04.2020, довідку про видані кредитні картки за кредитним договором № б/н; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої карти оформленої на ОСОБА_1 .

Відповідно до положень статтей 526, 530, 610, частини 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.02.2014 ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців і керівників корпоративних клієнтів (а.с. 12).

Вказана анкета-заява від 12.02.2014 року містить анкетні дані ОСОБА_1 , місце проживання та реєстрації, його контактну інформацію, місце роботи, розмір щомісячної заробітної плати, бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою «Універсальна»/Gold - 3000 грн.,тощо.

При цьому, анкета-заява не містить даних, яку саме картку було видано відповідачу та відповідно умов кредитування.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».

Однак, слід зазначити, що використання наведених Тарифів є можливим лише за умови, що в анкеті-заяві позначено про те, яку конкретно картку отримав позичальник, інакше втрачається зв`язок між Тарифами та умовами кредитування, які були обрані позичальником, та, виходячи з чого, має орієнтуватися суд під час розгляду справи.

Анкета-заява не містить таких основоположних умов, виходячи з яких, суд мав би реальну можливість установити, які умови договору, зокрема встановити, коли та який кредитний ліміт був встановлений, яка процента ставка та неустойка мала б відповідати правовідносинам сторін, у якому порядку мають повертатися грошові кошти.

Сам по собі розрахунок заборгованості наданий позивачем, не може свідчити про ознайомлення відповідача з порядком та умовами нарахування штрафів та пені.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк посилається на витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк та витяг Тарифів, як невід`ємних частин спірного договору.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ані витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ані витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Також факт користування відповідачем коштами не свідчить про те, що сторонами належно обумовлено умови та порядок нарахування пені та штрафів, та, що про такі умови відповідач був ознайомлений під час підписання заяви.

З огляду на наведене, висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені та штрафів є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.ч.5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно з ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

В порушення вказаних норм процесуального права, позивачем не було надано належних доказів на підтвердження вказаних у позові обставин щодо погодження всіх умов кредитування.

Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що умови та порядок нарахування неустойки обумовлений в Тарифах банку, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, а надані позивачем докази не дають підстав суду стверджувати, що сторонами було погоджено всі істотні умови, зокрема і нарахування пені та штрафу.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено правомірності стягнення простроченого тіла кредиту за наявності заборгованості за тілом кредиту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 наведено правовий висновок про те, що кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Частинами 1 - 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач користувався картковим рахунком та кредитними коштами. Наданий позивачем розрахунок заборгованості по тілу кредиту, відповідач не спростував, власного розрахунку заборгованості суду не надав.

За таких обставин, враховуючи що кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 11 120,34 грн.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення таких вимог.

Рішення в суду в частині задоволених вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 12 932,08 грн. сторонами не оскаржується, тому не було предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 181,41 грн. пропорційно задоволеним вимогам апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 16 вересня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 11 120, 34 грн. за кредитним договором № б/н від 12.02.2014 року.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 16 вересня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 пені та штрафів - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 181,41 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: