Справа № 346/4306/21
Провадження № 22-ц/4808/1775/21
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Девляшевського В.А., Томин О.О.,

секретаря Пацаган В.В.,

з участю представників ОСОБА_1 та ТОВ «РОЯЛ ПАРК ГРУП»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання об`єкта нерухомого майна спільною сумісною власністю сторін та його поділ за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯЛ ПАРК ГРУП» на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 11 жовтня 2021 року під головуванням судді Калинюка О.П. у м. Коломия,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 07.10.2021 звернулася до суду іззаявою про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання об`єкта нерухомого майна спільною сумісною власністю сторін та його поділ в межах заявлених позовних вимог, в якій просила заборонити здійснення реєстраційних дій, пов`язаних з відчуженням приміщення рембази загальною площею 829,7 кв.м., яке розташоване в АДРЕСА_1 , належне на праві власності відповідачу.

В заяві ОСОБА_1 вказує про існування реальної загрози відчуження у відповідача третіми особами та отримання правовстановлюючого документу до прийняття рішення в даній справі належної частини вказаного майна, на яку претендує позивач, що повністю унеможливить виконання рішення суду та позбавить позивача ефективного захисту її прав, а також їх поновлення.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 11 жовтня 2021 рокузадоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В порядку забезпечення позову заборонено здійснення реєстраційних дій, пов`язаних з відчуженням приміщення рембази загальною площею 829,7 кв.м., яке розташоване в АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , жителем АДРЕСА_1 .

У апеляційній скарзі представник ТОВ «РОЯЛ ПАРК ГРУП» посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду і зазначає, що відповідно до протоколу проведення електронних торгів ТОВ «РОЯЛ ПАРК ГРУП» 01.09.2021 перемогло у електронних торгах з продажу предмета іпотеки: рембази, загальною площею 892,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Безруким О.В. 20.09.2021 складено Акт про реалізацію майна іпотеки.

Предметом позовних вимог є приміщення вищевказаної рембази, тобто майно, придбане з електронних торгів ТОВ «РОЯЛ ПАРК ГРУП».

Суду першої інстанції було відомо, що спірне майно приміщення рембази було предметом іпотеки.

Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 30 червня 2010 року по іншій справі стягнуто з ОСОБА_2 на користь АКБ «Укрсоцбанк» заборгованість по кредитному договору. На виконання вказаного рішення суду 04.10.2010 видано виконавчий лист.

У якості забезпечення виконання умов кредитного договору від 20.07.2007 ОСОБА_2 відповідно до умов іпотечного договору від 20.07.2007 передав в іпотеку Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» приміщення рембази і ОСОБА_1 20.07.2007 надала згоду ОСОБА_2 на передачу в іпотеку спірного майна.

Відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на спірне майно було зареєстровано за відповідачем 03.04.2003 року на підставі договору купівлі-продажу від 10.05.2002, тобто ще до реєстрації шлюбу між відповідачем та позивачкою, а отже не було придбане під час шлюбу та не було об`єктом спільної сумісної власності.

Апелянт вважає, що подання ОСОБА_1 позову до ОСОБА_2 про визнання об`єкта нерухомого майна спільною сумісною власністю сторін та його поділ, а також заяви про забезпечення вказаного позову є зловживанням процесуальними правами.

Застосовані заходи забезпечення позову унеможливлюють реєстрацію за ТОВ «РОЯЛ ПАРК ГРУП» права власності на законно набуте ним майно, а спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 має штучний характер.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Учасники справи правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТОВ «РОЯЛ ПАРК ГРУП» який підтримав доводи апеляції та заперечення представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_2 про визнання об`єкта нерухомого майна спільною сумісною власністю сторін та його поділ.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 11 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій у разі задоволення позову може бути ускладнено чи стане неможливим виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Фундаментними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач та доводи заяви про забезпечення позову. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим або буде ускладнено чи стане неможливим ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Таким чином, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог, буде ускладнено чи стане неможливим ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. При цьому, заявник не зобов`язаний подавати суду докази.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 просила заборонити здійснення реєстраційних дій, пов`язаних з відчуженням приміщення рембази загальною площею 829,7 кв.м., яке розташоване в АДРЕСА_1 , належне на праві власності відповідачу.

В заяві вказує про існування реальної загрози відчуження у відповідача третіми особами та отримання правовстановлюючого документу до прийняття рішення в даній справі належної частини вказаного майна, на яку претендує позивач, що повністю унеможливить виконання рішення суду та позбавить позивача ефективного захисту її прав, а також їх поновлення.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірне нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, може бути відчужене у відповідача, що істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд приходить до висновку, що обраний вид забезпечення позову є невірним. Оскільки позивач не обґрунтувала, а суд не перевірив у чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи утруднення виконання майбутнього можливого рішення суду у справі про поділ майна подружжя з огляду на те, що спірне нерухоме майно було передано в іпотеку Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» за згодою позивача на забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором.

Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 30 червня 2010 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь АКБ «Укрсоцбанк» заборгованість по кредитному договору. На виконання вказаного рішення судом першої інстанції 04.10.2010 видано виконавчий лист. Відповідно до протоколу проведення електронних торгів ТОВ «РОЯЛ ПАРК ГРУП» 01.09.2021 перемогло у електронних торгах з продажу іпотеки: рембази, загальною площею 892,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . 20.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Безруким О. В. було складено Акт про реалізацію майна іпотеки.

В цьому випадку предметом позовних вимог є приміщення вищевказаної рембази, тобто майно, яке було придбане з електронних торгів ТОВ «РОЯЛ ПАРК ГРУП».

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позивач звертаючись з заявою про забезпечення позову, усвідомлювала ризики невиконання іншим із подружжя зобов`язань за кредитним договором, зокрема можливість примусової реалізації спірного нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, на виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості.

У такому випадку заборона здійснення реєстраційних дій, пов`язаних з відчуженням приміщення рембази загальною площею 829,7 кв.м., яке розташоване в АДРЕСА_1 є порушенням прав ТОВ «РОЯЛ ПАРК ГРУП», яке унеможливлює здійснення реєстрації права власності на набуте товариством майно і є втручанням у здійснення виконавцем функцій щодо завершення розпочатого виконання судового рішення.

Враховуючи викладене та беручи до уваги характер спірних правовідносин, суть заявлених вимог, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 374, 376, 381 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯЛ ПАРК ГРУП» задовольнити.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 11 жовтня 2021 року скасувати.

Постановити нове рішення.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання об`єкта нерухомого майна спільною сумісною власністю сторін та його поділ.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯЛ ПАРК ГРУП» ( місцезнаходження м. Коломия, Івано-Франківська область, вул. Ольги Кобилянської, 31/5) 2 270 грн понесених витрат по оплаті судового збору.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанов и складено 15 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: В.А. Девляшевський

О.О. Томин