ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року

м.Суми

Справа №592/12118/20

Номер провадження 22-ц/816/267/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Левченко Т. А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 грудня 2020 року в складі судді Косолап М.М. ухваленого в м. Суми, повний текст якого складено 09 грудня 2020 року

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»)звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи позовні вимоги тим, що 14 квітня 2011 року ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, підписав анкету-заяву, в якій підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послу, Тарифами, які викладені на сайті позивача, складають між ним та банком договір про надання батьківських послуг.

Унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 16 вересня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 14409 грн 83 коп., яка складається із: 9965 грн 93 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4443 грн 90 коп. заборгованість за простроченими відсотками.

Посилаючись на вищевикладене, просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 14409 грн 83 коп. та судові витрати у розмірі 2102 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 грудня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при укладенні кредитного договору сторонами було досягнуто усіх істотних його умов, а відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах, Тарифах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Вказує, що відповідач після отримання картки за умовами укладеного банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Отже, активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. Зазначає, що зроблений судом розрахунок не відповідає умовам договору та призводить до безпідставного звільнення відповідача від обов`язку повернути усі фактично отримані кредитні кошти та відсотки за користування ними.

Відповідачем у встановлений судом строк відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 14 квітня 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 38).

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді.Умови та Правила надання банківських послуг розміщенні на офіційному сайті Приватбанку www.privatbank.ua.

В анкеті-заяві не вказано умови щодо видачі кредитної карти (не зазначено номер кредитної карти), суми бажаного кредитного ліміту, тип кредитної картки, термін дії, розмір процентів за користування кредитом або інші умови кредитування.

До позовної заяви банк також додав Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з яких не вбачається, що вони були підписані відповідачем (а.с. 40-64).

Згідно з довідкою «Про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана ОСОБА_1 зазначена базова відсоткова ставка, на місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів на рік) 3,0%, розмір щомісячних платежів (враховуючих плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, комісія за зняття готівкових коштів, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості ПЕНЯ = пеня (1) + пеня (2), де: пеня (1) = (базова відсоткова ставка по договору) / 30 нараховується за кожен день прострочки кредиту; пеня (2) = 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочки по кредиту або відсоткам 5 та більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн.; штраф при порушенні строків платежів по будь з яких грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів 500 грн. + 5% від суми позову; комісія за моніторинг неактивної карти (у випадку, якщо на рахунку маються кошти клієнта у вигляді позитивного залишку на протязі 3-х місяців підряд операції по карті не проводяться) у розмірі залишку коштів на картковому рахунку, але не більше 10 грн. на місяць, процентна ставка (в місяць) на суму несанкційованого перевищення ліміту кредитування 4,5 % (а.с. 39).

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н за яким було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття 14 квітня 2011 року, термін дії 11/14; № НОМЕР_2 , дата відкриття 24 жовтня 2014 року, термін дії 10/18 (а.с. 37).

Згідно з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що 14 квітня 2011 року відбувся старт карткового рахунку № НОМЕР_3 , 14 квітня 2011 року встановлено кредитний ліміт 300 грн, 14 квітня 2011 року збільшено кредитний ліміт 500 грн, 10 серпня 2011 року збільшено кредитний ліміт 2000 грн, 19 жовтня 2011 року зменшено кредитний ліміт 200 грн, 15 лютого 2012 року збільшено кредитний ліміт 2000 грн, 16 лютого 2016 року збільшено кредитний ліміт 6000 грн, 16 липня 2016 року збільшено кредитний ліміт 10000 грн, 27 липня 2018 року зменшено кредитний ліміт 0,00 грн (а.с. 36).

З виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 14 квітня 2011 року по 01 квітня 2020 року вбачається, що 14 квітня 2011 року на картковий рахунок № НОМЕР_3 встановлено кредитний ліміт у розмірі 300 грн та вбачається рух коштів по кредитній картці ( а.с. 9-24).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 16 вересня 2020 року становить 14409 грн 83 коп, з яких: 9965 грн 93 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4443 грн 90 коп заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 25-35).

Відмовляючи у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем, що саме надані ним Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку» є складовою кредитного договору і що саме ці Умови відповідач мав на увазі, підписуючи анкету-заяву про приєднання Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та довідку «Про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», а тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками у межах строку дії картки відсутні. Також, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Таким чином, установивши обставини того, що Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку», які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, суд дійшов правильного висновку, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 14 квітня 2011 року шляхом підписання анкети-заяви.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем, всупереч зазначених вимог закону, не надано суду належних і допустимих доказів того, що між сторонами склалися договірні відносини щодо надання банківського кредиту на заявлених умовах банку. Також, матеріали справи не містять доказів того, що 11 квітня 2011 року ОСОБА_1 разом з анкетою-заявою підписано саме довідку «Про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яку банк додав до позовної заяви.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками.

Із виписки про рух коштів за кредитною карткою ОСОБА_1 вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами шляхом зняття готівки, оплати товарів, послуг зв`язку, а також повертав використані ним кредитні кошти (а.с. 9-24).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» безпідставно спрямовувались кошти, які сплачував позичальник, на оплату відсотків, а також пені, що не передбачено умовами укладеного сторонами кредитного договору, та які безпідставно банком не зараховувалися у повному обсязі на оплату зобов`язань відповідача за тілом кредиту.

Враховуючи встановлене та положення ст.ст. 1048, 1049, 1054 ЦК України, погашення процентів за користування кредитом за рахунок кредита прямо порушує ст. 1049 ЦК України.

Як убачається з наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором від 11 квітня 2011 року та виписки про рух коштів за кредитною карткою ОСОБА_1 , відповідачем добровільно повернуто банку фактично отримані та використані кошти.

За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк».

Доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим,ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.І. Собина

Судді: В.І.Криворотенко

Т.А.Левченко