Справа № 265/7498/19
Провадження № 4-с/265/7/21
У Х В А Л А

19 лютого 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

при секретарі Дрьомовій О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/7498/19 за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця, зацікавлені особи: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),

за участі заявника Левченко Г. В.,

представника зацікавленої особи ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця, в обґрунтування якої посилався на те, що відносно заявника державним виконавцем було відкрито виконавче провадження за судовим наказом № 265/7498/19 від 19 лютого 2020 року, виданим Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» заборгованості за користування послугами водопостачання та водовідведення за період з 1 листопада 2016 р. по 1 жовтня 2019 р. в сумі 29175,71 грн. та витрат з оплати судового збору у розмірі 192,10 грн. 24 листопада 2020 р. для забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем накладено арешт на кошти заявника, що містяться на всіх рахунках в АТ «ПУМБ», в тому числі на рахунок, на який нараховується заробітна плата заявника. Від 22 грудня 2020 р. заявнику Лівобережним відділом ДВС у місті Маріуполі повідомили у листі, який вона отримала 27 січня 2021 року, що немає підстав для скасування арешту з її рахунку в АТ «ПУМБ». При цьому вона досі не ознайомлена із постановою про накладення арешту на її рахунки в установах банку. Такий арешт її рахунку в АТ «ПУМБ» унеможливлює отримання нею доходу від її роботи, чим позбавляє її будь-яких джерел для існування. На підставі викладеного просила суд визнати протиправними дії державного виконавця Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та скасувати постанову державного виконавця Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 24 листопада 2020 року по виконавчому провадженні за судовим наказом № 265/7498/19 від 19 лютого 2020 року, виданим Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя, про арешт коштів боржника, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у АТ «ПУМБ» на ОСОБА_1 .

Представник Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Бутузова К. В., не визнаючи заявлені у скарзі ОСОБА_1 вимоги, надала письмові заперечення, за якими вказувала, що в провадженні відділу дійсно перебуває на виконанні ВП № 62516289 з примусового виконання судового наказу № 265/7498/19 від 19 лютого 2020 року, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «МВУ ВКГ» заборгованості за користування послугами водопостачання та водовідведення в сумі 29175,71 грн. та витрат з оплати судового збору у розмірі 192,10 грн. Оскільки за відповідями ПФУ встановлено, що боржник не працює, то 24 листопада 2020 року на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» для забезпечення виконання рішення суду було винесено постанову про накладення арешт на рахунки боржника в АТ «ПУМБ», крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, яку було спрямовано до АТ «ПУМБ». За повідомленнями АТ «ПУМБ» вказана постанова про арешт коштів прийнята до виконання, та від банку не надходило повідомлень, що накладено арешт на рахунок боржника, що має спеціальний режим або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Отже, оскільки боржником не вжито дій для погашення заборгованості за даним виконавчим документом, просила суд відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

В судовому засіданні заявник, ОСОБА_1 , підтримуючи заявлені нею вимоги, просила суд скасувати арешт з рахунку, на який вона отримує заробітну плату, оскільки вона є єдиним її джерелом для існування.

Представник Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Бутузова К. В., у судового засідання, заперечуючи проти задоволення скарги ОСОБА_1 , зазначала при цьому, що арешт на рахунки боржника в АТ «ПУМБ» було накладено через те, що відомостей про працевлаштування ОСОБА_1 за інформацією ПФУ у державного виконавця не було.

Суд, вивчивши матеріали скарги, дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За ст. 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, порушено їхні права чи свободи.

На підставі п. «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК скаргу може бути подано до суду у 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Натомість за ч. 2 ст. 449 ЦПК пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ ЦПК (в редакції змін від 17 липня 2020 року на підставі Закону України від 18 червня 2020 року) під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами ЦПК, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Враховуючи наведені положення закону та посилання ОСОБА_1 про отримання нею відповіді з Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на її запит щодо скасування арешту з її рахунку в АТ «ПУМБ» лише 27 січня 2021 року, то враховуючи запроваджені на території України заходи по запобіганню поширенню корона вірусної хвороби, суд вважає можливим на підставі ч. 2 ст. 449 ЦПК поновити ОСОБА_1 строки для подання скарги на постанову державного виконавця від 24 листопада 2020 року.

Судом за матеріалами справи встановлено, що на примусовому виконанні Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває судовий наказ № 265/7498/19 від 19 лютого 2020 року, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» боргу за користування послугами водопостачання та водовідведення в сумі 29175,71 грн. та витрат з оплати судового збору в сумі 192,10 грн. 24 листопада 2020 року для забезпечення виконання вказаного рішення суду державним виконавцем було накладено арешт на кошти боржника, що містяться на всіх рахунках в АТ «ПУМБ».

Вказане підтверджується також листом виконавчої служби від 22 грудня 2020 року, де зазначено, що через відсутність погашення боржником заборгованості за таким судовим наказом відсутні підстави для зняття арешту з коштів боржника з рахунку ОСОБА_1 у АТ «ПУМБ» та додано, що від АТ «ПУМБ» до відділу ДВС не надходило інформації, що рахунок боржника має спеціальний режим використання або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Суд зокрема встановив, що в рамках вказаного виконавчого провадження № 62516289 від 24 листопада 2020 року державним виконавцем Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесено постанову про арешт коштів боржника, ОСОБА_1 , якою накладено арешт на грошові кошти на відкритих рахунках та рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження.

Вказану постанову направлено державним виконавцем на виконання до АТ «ПУМБ», який її прийняв без застережень.

Суд натомість зазначає, що відповідно до довідки від 10 грудня 2020 року відділення № 4 АТ «ПУМБ» вбачається, що відкритий у АТ «ПУМБ» поточний рахунок на ОСОБА_1 № НОМЕР_1 використовується боржником, крім іншого, для зарахування на нього заробітної плати ОСОБА_1 , яку остання отримує за місцем її роботи в ТОВ «Метінвест МРЗМ», що підтверджується довідкою від 19 лютого 2021 року № 1540 роботодавця ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника та накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом).

На підставі змісту ч. 1-3 ст. ст. 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, який накладається виконавцем шляхом винесення, зокрема, постанови про арешт майна (коштів) боржника та у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

За ч. 3 ст. 52 Закону не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

За ч. 5 ст. 59 Закону в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

На підставі ч. 1 ст. 70 Закону розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

При цьому за ч. 2 ст. 70 Закону із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості, за загальним правилом, якщо інше не передбачено законом, не більше 20%.

Згідно із ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Суд, оцінює ступінь втручання у права і свободи заявника на підставі положень ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за якими кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном та ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Судом було встановлено, що арешт коштів на рахунку AT «ПУМБ», на який ОСОБА_1 нараховується, зокрема, заробітна плата не дозволяє заявнику скористатись отриманим нею доходом від її праці, що позбавляє заявника конституційного права на працю та одержання винагороди за неї.

Отже, в такому разі можна стверджувати, що втручання у права ОСОБА_1 не є пропорційним переслідуваній меті.

Суд також зазначає, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати, є рахунками зі спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 червня 2019 року по справі № 916/73/19, від 10 жовтня 2019 року по справі № 916/1572/19 та від 17 січня 2020 року по справі № 340/1018/19.

Внаслідок наведеного обґрунтування, суд дійшов переконання, що наявні правові підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 в частині скасування арешту, накладеного постановою від 24 листопада 2020 року державного виконавця Лівобережного ВДВС у м. Маріуполі з грошових коштів, що містяться саме на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «ПУМБ» на ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_2 , на який вона отримує заробітну плату.

В той же час суд не вбачає підстав для визнання незаконною постанову від 24 листопада 2020 року державного виконавця Лівобережного ВДВС у м. Маріуполі та відповідно для її скасування в іншій частині, оскільки для цього відсутні законні підстави, оскільки така постанова була прийнята із дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та на теперішній час відсутні дані для її скасування в цілому.

Так само на підставі наведеного вмотивування суд не вбачає законних підстав й для визнання дій державного виконавця Лівобережного ВДВС у м. Маріуполі протиправними в частині винесення постанови від 24 листопада 2020 року про накладення арешту на рахунок ОСОБА_1 в АТ «ПУМБ».

Керуючись ст. 447-453 ЦПК, -

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання до суду скарги на постанову від 24 листопада 2020 року державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця, зацікавлені особи: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений в рамках ВП 62516289 постановою від 24 листопада 2020 року державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східне міжрегіональне управління юстиції Міністерства Юстиції України (м. Харків):

з грошових коштів, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «ПУМБ» на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 .

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Повний текст ухвали складено та підписано 19 лютого 2021 року.

Суддя