Справа №:755/8336/21
Провадження №: 2/755/4452/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.

за участю секретаря - Передрій І.В.

розглянувши в підготовчому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва заяву відповідача ОСОБА_1 про визнання позову, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леончук Ірина Аркадіївна, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання договору дарування удаваним правочином, визнання його договором купівлі-продажу та переведення прав і обов`язків покупця, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леончук Ірина Аркадіївна, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання договору дарування удаваним правочином, визнання його договором купівлі-продажу та переведення прав і обов`язків покупця.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 20 липня 2021 року відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

08 вересня 2021 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про визнання позову, в якій відповідач просить прийняти його визнання позову та усіх позовних вимог у справі №755/8336/21.

В підготовчому засіданні третя особа ОСОБА_6 та її представник - адвокат

Супрун В.В. просили не приймати визнання позову відповідачем ОСОБА_1 та повідомили про свої сумніви щодо підписання вказаної заяви саме ОСОБА_1 .

Інші учасники справи в підготовче засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, вивчивши заяву про визнання позову, вислухавши думку третьої особи

ОСОБА_6 та її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Предмет позову - це матеріальний зміст позовних вимог. Він проявляється в матеріально-правовій заінтересованості позивача. Іншими словами, це те матеріальне благо, яке позивач бажає отримати.

Підстава позову - це ті обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і які обґрунтовуються поданими при подачі позовної заяви чи у судовому процесі доказами.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

У відповідності до ч.ч. 1-2 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Визнання позову відповідачем - це одностороннє вільне волевиявлення відповідача, спрямоване на припинення спору з позивачем. Право відповідача на визнання позову повністю або частково є виявом принципів диспозитивності і змагальності.

У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Проте, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону (наприклад, відповідач визнає безпідставний позов) або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (наприклад, малолітніх або недієздатних), суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Від визнання позову слід відрізняти визнання фактів. Факти може визнати й позивач. Визнання стороною в суді фактів, якими друга сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, не є для суду обов`язковим. Суд може вважати визнаний факт встановленим, коли у нього не виникає сумніву в тому, що визнання відповідає дійсним обставинам справи, не порушує будь-чиїх прав та законних інтересів і не зроблено під впливом обману, насильства, погрози, помилки.

Згідно заявлених вимог позивач просить суд: визнати оспорюваний договір дарування 19/100 частин квартири АДРЕСА_1 , укладений

16 січня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леончук І.А. (реєстрований номер 77) удаваним правочином, який приховує інший правочин - договір купівлі-продажу; визнати, що 16 січня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений насправді договір купівлі-продажу 19/100 частин квартири АДРЕСА_1 , та посвідчений 16 січня 2002 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леончук І.А., зареєстрованого в реєстрі за №77; перевести на ОСОБА_2 права та обов`язки покупця 19/100 частин квартири АДРЕСА_1 за фактично укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , договором купівлі-продажу від 16 січня 2002 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леончук І.А., зареєстрованим в реєстрі за №77; стягнути з покупця ОСОБА_2 кошти у розмірі 7700,00 грн з депозитного рахунку Дніпровського районного суду міста Києва на користь ОСОБА_3 за 19/100 частин квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу частини квартири, укладеного 16 січня 2002 року та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леончук І.А., зареєстрованого в реєстрі за №77; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.

За оспорюваним договором дарування частини квартири, укладеним 16 січня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , вся квартира АДРЕСА_1 складається з чотирьох житлових кімнат, житловою площею

50,40 кв.м., загальною площею 79,70 кв.м.; 19/100 частини квартири, що дарується, складається з однієї кімнати жилою площею 9,90 кв.м., загальною площею 14,94 кв.м.

06 вересня 2006 року укладено договір дарування частини квартири між

ОСОБА_9 (дарувальник) та ОСОБА_6 (обдаровувана), за яким дарувальник передала безоплатно майно, яким є 19/100 частини кватири АДРЕСА_1 у власність обдарованій. Квартира в цілому має наступні характеристики: загальна площа - 79,70 кв.м., жила площа - 50,40 кв.м., кількість кімнат - 4. 19/10 частини квартири зо дарується, складає одну кімнату загальною площею 14,94 кв.м., житловою 9,90 кв.м. та належить дарувальнику на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Телегою Т.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 05 липня 2006 року за реєстровим №1058 та зареєстрованого у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 21 липня 2006 року, про що записано у реєстрову книгу №д.1050-42 за реєстровим №6652.

Право приватної власності за даним договором зареєстровано за ОСОБА_6

28 вересня 2006 року в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна відповідно вимог законодавства, чинного на дату укладання правочину, - за реєстровим №6652 та записано у реєстрову книгу №д.1050-42.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що предметом судового розгляду є оспорення договору щодо нерухомого майна та переведення на позивача прав і обов`язків покупця, стягнення моральної шкоди з відповідача, яким не є ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що визнання відповідачем ОСОБА_1 позову суперечить закону та порушує права та інтереси інших осіб, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд не вбачає підстав прийняття визнання позову відповідачем ОСОБА_1 ..

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 49, 206, 260, 353, 354 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у прийняті визнання відповідачем ОСОБА_1 позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леончук Ірина Аркадіївна, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання договору дарування удаваним правочином, визнання його договором купівлі-продажу та переведення прав і обов`язків покупця.

Продовжити судовий розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леончук Ірина Аркадіївна, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання договору дарування удаваним правочином, визнання його договором купівлі-продажу та переведення прав і обов`язків покупця.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали суду складено 15 грудня 2021 року.

Суддя: