Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4485/18
Номер провадження2/711/46/21
РІШЕННЯ
05 лютого 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
Головуючого-судді: Казидуб О.Г.
при секретарі: Зайцевій О.І.
представника позивача адвоката : Гончар С.М..
представників відповідачів адвокатів : Крушельницької М.Р.,Шабанова С.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні м. Черкаси в режимі відео конференції за правилами загального позовного провадження і цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агенство нерухомості «Голден Хаус», ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання вимоги безпідставною, визнання правочинів недійсними,-
Позивач зазначає, що у 2018 році нею отримано вимогу від ТОВ «Агентство нерухомості «Голден Хаус» від 21.03.2018 року, в якій було вказано, що 23.02.2018 року вказана юридична особа набула права вимоги до неї за кредитним договором № МКЧ-251-08 від 18.08.2018 року, договором іпотеки № МКЧ-251-08 від 18.08.2018 року, договорами поруки. Було висунуто вимогу протягом 30 календарних днів достроково виконати боргові зобов`язання у повному обсязі 9на суму 181884 грн.), а у разі невиконання попереджено про те, що ТОВ «АН «Голден Хаус» в порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» зверне стягнення на предмет іпотеки вищезазначену квартиру.
Позивач зазначає, що 20 квітня 2018 року вона з`явилася до ТОВ «Агентство нерухомості «Голден Хаус», від неї вимагали написати розписку про визнання нею заборгованості на суму 200000грн. і про зобов`язання сплатити її до 01.06.2018 року в протилежному випадку керівник ТОВ «АН «Голден Хаус» обіцяв уже наступного дня переоформити право власності на її квартиру на підставі іпотечного застереження у договорі іпотеки та розпочати процес її виселення. Після написання нею такої розписки керівник ТОВ «АН «Голден Хаус» написав також розписку про те, що зобов`язується не відчужувати належну їй квартиру до 01.06.2018 року.
Зазначає, що вона не спроможна сплатити до 01.06.2018 року 200000 грн. і водночас вона не погоджується з такою сумою, незважаючи на визнання цього розміру заборгованості у розписці.
Вважає, що визнання боргу, не підкріпленого ніякими об`єктивними підставами, не робить цей борг безумовним та безспірним. Навпаки, безспірним борг є за умови, якщо він об`єктивно обґрунтований і визнаний боржником. Вказаний борг вона не вважає обґрунтованим. Зазначає, що у самій вимозі зазначено, що вона винна 181 884 гривень, включно із боргом за «тілом» кредиту 106491, 27 грн. Проте за час дії кредитного договору із ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» загалом нею було сплачено 313 015 грн. 32 коп. Оскільки в багатьох квитанціях не розмежовано, які платежі спрямовані на погашення «тіла» кредиту, а які на погашення відсотків, вона самостійно не може визначити розмір сплачених мною коштів на погашення основної заборгованості та на погашення відсотків.
Також, зазначає, що безпідставність вимоги ТОВ «Агентство нерухомості «Голден Хаус» полягає також у наступному. Так, відповідно до ст. 517 ЦК України «первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні». Проте, як видно зі змісту вимоги, доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні, яке я мала перед ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», їй надано не було. Вона має право не погоджуватися із розміром заборгованості незалежно від того, чи був саме такий розмір зафіксований у правочині, за яким право вимоги перейшло від первісного кредитора до нового, оскільки якщо такий розмір є необґрунтованим та не відповідає фактичному розміру заборгованості, то незалежно від фіксування відповідної суми у правочині щодо переходу права вимоги, заборгованість у необгрунтованому розмірі не може бути обов`язковою для боржника.
Також позивач вважає, що із ТОВ «Агентство нерухомості «Голден Хаус» взагалі не могли бути укладені правочини щодо переходу права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, оскільки за змістом ст. 1054 ЦК України кредитором у кредитному зобов`язанні може бути лише банк або інша фінансова установа, тоді як ТОВ «Агентство нерухомості «Голден Хаус» не є ані банком, ані фінансовою установою, в усякому разі серед зареєстрованих видів діяльності вказаної юридичної особи відсутні будь-які, що стосувалися б діяльності у галузі фінансових послуг, а також вказана юридична особа відсутня в реєстрі фінансових установ на офіційному веб- сайті Нацкомфінпослуг.
Щодо того, якими саме правочинами було передано від ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ТОВ «Агентство нерухомості «Голден Хаус» право вимоги до неї, то їй такі правочини невідомі, оскільки ТОВ «АН «Голден Хаус» в порушення ст. 517 ЦК України не надав їй доказів своїх прав як нового кредитора, а ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів не надав відповіді на адвокатський запит, надісланий йому з цього приводу.
Просить суд визнати безпідставною та такою, що не підлягає виконанню, вимогу про усунення порушення (іпотечне повідомлення) від 21.03.2018 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Голден Хаус», адресовану їй; визнати недійсними правочини, на підставі яких від Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Голден Хаус» перейшло право вимоги до неї за кредитним договором № МКЧ-251-08 від 18.08.2018 року та договором іпотеки № МГЧ-251-08 від 18.08.2008 року.
Ухвалою суду від 06.06.2018року провадження в справі відкрито та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 19 09. 2018 року відмовлено у прийнятті до спільного розгляду та об`єднання в одне провадження із позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство нерухомості`Голден Хаус»,Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання вимоги безпідставною,визнання правочинів недійсними, зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство нерухомості`Голден Хаус» до ОСОБА_1 ,Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про зняття арешту з іпотечного майна.
11.10. 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду.
16.10.2018 року надійшов до суду відзив на позовну заяву від ТОВ «Агенство нерухомості «Голден Хаус». Відповідача 1 вважає, що позивачка не надала належних і допустимих доказів (ст.ст. 77, 78 ЦПК України) на підтвердження того, що договором між ТОВ «Агенство нерухомості «Голден Хаус» та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в частині відступлення прав вимоги зокрема за: Кредитним договором № МКЧ-251-08 від 18.08.2008 р., Договором іпотеки № МІЧ-251-08 від 18.08.2008 р. за реєстровим номером № 4387 укладеними між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 - мало місце порушення прав Позивача. Просять в задоволенні позову відмовити.
02.04.2019 року ухвалою суду по справі було призначено судову економічну експертизу фінансово-кредитних операцій. Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 07.05.2019 року ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.04.2019 року залишено без змін.02.03.2020 року до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судово економічної експертизи №№2261/19-23/255/20-23 від 27.02.2020 року .
Представник позивача адвокат Гончар С.М. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, суду пояснив у них має місце дефект недоліків у предметі правочину що спричиняє недійсність в правочину. В зв`язку з цим перейшло право власності до ТОВ «Агенство нерухомості «Голден Хаус». Просить позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача адвокат Крушельницька М.Р. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Вважає ,що в даній ситуації підстави недійсності правочину представником позивача не наведені. Всі норми цивільного кодексу були дотримані. Просить відмовити в задоволені позову в повному обсязі.
Представник відповідача адвокат Шабанов С.В. в судовому засіданні , вважає,що позов є безпідставним, всі доводи надумані та не відповідають дійсності. Правочин є дійсним в зв`язку з цим просить в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Заслухавши думку представника позивача адвоката Гончар С. М., представника відповідача адвоката Крушельницької М.Р.,представника відповідача адвоката Шабанова С.В.,вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
На підставі ст.ст. 81,82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу..
Судом встановлено ,що позивачка ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 ,що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.05.2018 року.
18 серпня 2018 року позивачкою було укладено з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» кредитний договір № МКЧ-251-08, за яким банк надав їй кредит в сумі 200000,00 грн. під 23% річних з кінцевим терміном погашення до 17.08. 2015 року.
18 серпня 2018 року позивачкою було укладено з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» договір іпотеки № МКЧ-251-08, за яким нею передано належну їй квартиру в іпотеку з метою забезпечення повернення кредитних ресурсів за вищевказаним кредитним договором, процентів, комісійної винагороди, неустойки. ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» став іпотекодержателем квартири за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до Постанови Правління НБУ від 17.12.2015 р. № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) прийнято рішення від 18.12.2015 р. № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». Відбувся початок процедури ліквідація банку, виведення його як суб`єкта надання фінансових послуг з фінансового ринку України і як наслідок продаж активів банку з метою задоволення вимог його вкладників, інвесторів та інших кредиторів.Згідно відкритих інформаційних даних ФГВФО, інформація щодо лоту (право вимоги за кредитним договором № МКЧ-251-08 від 18.08.2008 р., що укладений з фізичною особою з забезпеченням: нерухоме майно - 2-х кімнатна квартира, загальною площею 43,6 кв.м., житловою - 29,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 ) була виставлена на офіційній Інтернет сторінки ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, де на своїй веб-сторінки Фонд повідомив про продаж прав вимоги АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та проведення відкритих торгів з продажу активу, що обліковуються на балансі АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Оскільки ,ТОВ «Агенство нерухомості «Голден Хаус» прийняло участь в електронних торгах з продажу права вимоги за кредитним договором № МКЧ-251-08 від 18.08.2008 р., що укладений з фізичною особою з забезпеченням: двохкімнатна квартира, загальною площею 43,6 кв.м., житловою - 29,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 та за результатами проведених електронних торгів стало переможцем і як наслідок був укладений в подальшому нотаріальний договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги.
Судом встановлено ,що результати проведеного аукціону були оформлені протоколом електронного аукціону № UA-EA-2018-01-19-000174-a. Вказаний договір, укладено 20.03.2018 р. у визначеному законом порядку (з обов`язковим внесенням відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки. Індексний номер витягу 117750117 від 20.03.2018 р.), з урахуванням та на підставі якого відбулась заміна іпотекодержателя з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ТОВ «Агенство нерухомості «Голден Хаус».
21.03.2018 р., ТОВ «Агенство нерухомості «Голден Хаус». було направлено на адресу ОСОБА_1 письмову вимогу, про необхідність протягом 30 календарних днів достроково виконати боргові зобов`язання у повному обсязі (на суму 181 884 грн.) та в разі невиконання вимоги, на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», п. 11.3 Договору іпотеки, ТОВ «АН «Голден Хаус», як Новий кредитор та Новий іпотекодержатель, буде звернуто стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно, а саме:
-Квартира АДРЕСА_5 . Квартира має загальну площу 43,6 кв.м., складається з двох жилих кімнат, жилою площею 29,6 кв.м., шляхом позасудового врегулювання на підставі наявних застережень в Договорі іпотеки, а саме: задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в п. 11.3 Договору іпотеки.
03.04.2018 р., позивачкою було отримано вищевказану вимогу, проте у встановлений вимогою термін (30 календарних днів), ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання по достроковому поверненню кредитних коштів, процентів, пені.
Судом встановлено ,що позивака звернулась до ТОВ «АН «Голден Хаус», з проханням надати їй додатковий час, оскільки їй необхідно зібрати відповідну грошову суму та на підтвердження своїх слів склала та надала ТОВ «АН «Голден Хаус», розписку від 20.04.2018 р. зі змісту якої вбачається, про те, що вона до 01.06.2018 р. повністю виконає свої зобов`язання по поверненню грошових коштів.
Проте 01.06.2018 р. позивачка звертається з позовною заявою до суду, та із заявою про забезпечення позову та за результатами розгляду якої 25.05.2018 р. по справі № 2-з/711/44/18 було задоволено заяву ОСОБА_1 і накладено арешт на спірну квартиру та заборонено будь-які дії по її відчуженню.
А тому ,суд вважає,що експертиза судово-економічна фінансово-кредитних операцій,, яка призначена судом не спростувала позицію позивача з приводу наявності боргу, а навпаки експертизою факт боргу було доведено.
На думку суду незначне не співпадіння в розмірі нарахованих банком процентів не є підставною задоволення позовних вимог. Аналізуючи питання ,які поставила позивачка на розгляд експерта у своїй сукупності не є підставою визнання правочинів за якими ТОВ «АН «Голден Хаус», набуло права вимоги недійсними, тому що факт наявності боргу є, не спростований позивачкою та відповідно підлягає поверненню. Крім того, ОСОБА_1 зверталась до ТОВ «АН «Голден Хаус», з проханням надати їй додатковий час для погашення боргу про що написала розписку від 20.04.2018 р.
З матеріалів цивільної справи вбачається, що між ТОВ «Агенство нерухомості «Голден Хаус» та Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» 20.03.2018 р. укладався договір відступлення прав вимоги (цесія).
Відповідно до норм діючого законодавства, відступлення прав вимоги (цесія) - це один із способів заміни кредитора у зобов`язані.
Можливість такої заміни передбачена ст. 512 ЦК України. Її суть полягає в тому, що первісний кредитор передає (відступає) свої права в зобов`язанні іншій особі - новому кредитору (цесіонарію).
Цесія - це сам факт зміни особи у зобов`язані, що складається в силу укладення відповідної угоди купівлі - продажу, міни, чи дарування прав, що випливають із зобов`язань.
Відповідно норм ЦК України, відступлення права вимоги виступає способом зміни кредитора у зобов`язанні (загальне), а факторинг, - цілісний самостійний вид договору (спеціальне).Цесія відрізняється від факторингу, зокрема своїм складом. Фактором може бути банк чи фінансова установа. Цесіонаром може бути будь яка особа.Факторинг передбачає відступлення грошової вимоги, при цесії може бути відступлено, як право грошові вимоги, так і не грошової. Договір факторингу має більш складну правову природу в порівнянні з цесією, оскільки співвідноситься з відносинами позики по кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.
Зазначені норми права передбачають, що лише порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
З позовної заяви вбачається, що позивачка звертається до суду за захистом свого порушеного права, зазначаючи при цьому, що відповідачі під час укладення спірного договору, порушили існуючі обмеження встановлені законодавством в частині на придбання права відступної вимоги до фізичної особи. Умови укладеного договору про відступлення права вимоги від 20.03.2018 р. мають ознаки договору факторингу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Відмежування вказаного договору від інших подібних договорів, зокрема договір цесії, визначає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, в тому числі відносно осіб, які можуть виступати фактором.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу. Дана позиція підтверджується Постановою Верховного Суду України від 06.07.2015 р. по справі №6-301цс15.
З матеріалів справи вбачається, що при укладенні договору між ТОВ «Агенство нерухомості «Голден Хаус», та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в частині відступлення прав вимоги за договором про іпотечний борг № МІЧ-251-08 від 18.08.2008 р., укладеним між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 сторони договору керувалися положеннями статей 6, 512-519, 627, 632, 656 ЦК України.
Також згода боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).
Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 зазначає, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.
Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 р. № 14 роз`яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод и інтересів, а також у разі звернення до суду органів чи осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або держави та суспільні інтереси (частина перша та друга ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
За таких обставин суд вважає, що договір про відступлення права вимоги від 20.03.2018 р. було укладено у встановленому законом порядку, відсутні докази ,що якимось чином порушує права та інтереси позивачки ,а тому на думку суду є чинним.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення від 10 лютого 2010року).
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.
На підставі ст. ст.ч.1ст.203, ч.ст.215, 509, 510, 512-519, 626, 628, 632, 656, 1077, 1079 ЦК України,Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, керуючись ст. 3, 12, 13, 81, 89, 141, 263-266, 273, 280-283, 354 ЦПК України, суд-,
В позовних вимогах ОСОБА_1 до ТОВ «Агенство нерухомості «Голден Хаус», ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання вимоги безпідставною, визнання правочинів недійсними в і д м о в и т и .
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст судового рішення (з врахуванням вихідних) складено18.02.2021 року.

Головуючий: О. Г. Казидуб