З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 лютого 2021 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Лецак Н.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 15.02.2021 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 19.02.2021 року.
Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позов мотивовано тим, що 25 вересня 2004 року між ОСОБА_1 (прізвище до укладення шлюбу ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - Позивачем), та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (надалі - Відповідач) було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського управління юстиції Закарпатської області, про що було видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 від 25 вересня 2004 року та внесено відповідний запит в Книзі реєстрації актів про одруження за № 528 (копія свідоцтва про шлюб додається).
У даному шлюбі у подружжя народилося двоє дітей: малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має повні 2 років, свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 26.10.2017 року додається; неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повні 15 років, свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 16.03.2005 року додається.
Позивач вказує, що постійні суперечки та непорозуміння призвели до того, що подружжя не здатне підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, взагалі не ведемо спільне господарство з жовтня 2019 року, із позивачем залишилися проживати обоє дітей.
У позовній заяві вказано, що подружжя спільно не проживає рік, припинили відносини як подружжя, не мають ні спільного побуту, ні господарство, відсутнє почуття любові один до одного. Просить суд часу для примирення не надавати. Позивач вказує, що спору щодо розподілу спільного майна немає наразі.
Згідно прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 просить суд: розірвати шлюб, укладений 25 вересня 2004 року між ОСОБА_1 (прізвище до укладення шлюбу ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ), зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського управління юстиції Закарпатської області, про що було видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 25 вересня 2004 року та внесено відповідний запит в Книзі реєстрації актів про одруження за № 528. Після розірвання шлюбу залишити прізвище Позивача - ОСОБА_6 . Витрати покласти на Відповідача.
Позивач, в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, разом із тим від представника позивача по справі до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. При цьому у заяві зазначено, що проти ухвалення заочного рішення у справі позивач не заперечує.
Відповідач, в судове засідання повторно не з`явилася повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, по причини неявки суд не повідомляв. Суд констатує, що окрім направлення судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, повідомлення про виклик відповідача в судове засідання здійснювався шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (http:// court.gov.ua/). Слід зазначити, що жодних клопотань, заяв та відзиву від ОСОБА_2 до суду не надходило.
При цьому суд вважає за необхідне констатувати, що відповідачем 18.01.2021 до суду було подано заяву, в якій відповідач просив перенести судове засідання призначене на 18.01.2021, у зв`язку із можливим примиренням. Окрім того про дату та час судового засідання відповідача було повідомлено належним чином про що свідчить розписка наявна у матеріалах справи.
У відповідності до ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Статтею 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, на підставі наведеного суд керуючись ч.4 ст.223, 280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 25 вересня 2004 року між ОСОБА_1 (прізвище до укладення шлюбу ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського управління юстиції Закарпатської області, про що було видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 від 25 вересня 2004 року та внесено відповідний запит в Книзі реєстрації актів про одруження за № 528.
У даному шлюбі у подружжя народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має повні 2 років, свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 26.10.2017 року, копія свідоцтва додано до матеріалів справи та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повні 15 років, свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 16.03.2005 року копія свідоцтва додано до матеріалів справи.
Згідно позовної заяви діти проживають разом із позивачем, відповідач з даного приводу заперечень не подавав.
Подружнє життя між сторонами не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, не проживають разом тобто даний шлюб існує тільки формально.
Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).
Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимогист.110 Сімейного Кодексу.
Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені уст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Окрім того, суд вважає за необхідне констатувати, що відповідач просив відкласти судове засідання, про дату та час даного судового засідання із розгляду справи повідомлявся належним чином, однак до суду не з`явився.
На даний час сторони по справі не підтримують шлюбне життя, не проживають разом та подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає.
Згідно позовної заяви майнового спору між подружжям наразі не має.
Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати.
Судом встановлено, що згідно позовної заяви діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , проживають разом і позивачем.
Стаття 160 СК України передбачає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Спір про визначення місця проживання дітей сторонами не заявлено.
Суд бере до уваги, що від відповідачем до суду не подано відзив або заперечень на позов, а тому вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідно до ч.4 ст.223, 280-282 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів і постановляє заочне рішення.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути, понесені ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 840,80 грн.
На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112,160 Сімейного кодексу України та, керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 43, 49, 141, 200, 223, 258, 265, 280-281, 352, 354 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,- задовольнити.
Шлюб, укладений 25 вересня 2004 року між ОСОБА_1 (прізвище до укладення шлюбу ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ), зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського управління юстиції Закарпатської області, про що було видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 25 вересня 2004 року та внесено відповідний запис в Книзі реєстрації актів про одруження за № 528 розірвати.
Після розірвання шлюбу залишити прізвище Позивача - ОСОБА_6 .
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь позивача ОСОБА_1 (прізвище до укладення шлюбу ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) сплачений нею судовий збір у розмірі: 840,80 грн.
Позивач ОСОБА_1 , адреса позивача: АДРЕСА_1
Відповідач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання відповідача: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош