Справа № 573/2019/20
Номер провадження 2/573/34/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.,

за участю секретаря: Терещенко О.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білопільської міської ради Сумської області, третя особа - Білопільська районна державна нотаріальна контора Сумської області про визнання права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

10 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом. Вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_2 . За життя останній склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, заповів позивачу- своєму сину. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на все його майно, зокрема, на земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованих в с. Олексенки Білопільського району Сумської області, які були передані у приватну власність батьку позивача на підставі рішення про приватизацію земельних ділянок виконкому Гуринівської сільської ради від 23 серпня 1993 року № 22. Посилаючись на те, що отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказані вище земельні ділянки він не може у зв`язку з тим, що його батько за життя не встиг набути право власності на земельні ділянки, оскільки не завершив процедуру приватизації, позивач просить визнати за ним право на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельних ділянок в порядку спадкування за заповітом.

Ухвалою від 16 листопада 2020 року цивільну справу призначено до підготовчого засідання за вказаним вище позовом (а. с. 32-33).

15 січня 2021 року ухвалою суду за клопотанням позивача замінено неналежного відповідача - Гуринівську сільську раду Білопільського району Сумської області на належного - Білопільську міську раду Сумської області, оскільки на підставі рішення № 28 першої сесії 8 скликання Білопільської міської ради Сумської області від 09 грудня 2020 року Білопільська міська рада вирішила об`єднатися з територіальними громадами, в тому числі із Гуринівською сільською радою Білопільського району Сумської області, у зв`язку з чим остання припинила свою діяльність шляхом приєднання до Білопільської міської ради Сумської області (а. с. 76-77).

Ухвалою від 11 лютого 2021 року підготовче засідання закрите, справу призначено до розгляду по суті (а. с. 87-88).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Додатково повідомив, що батько за життя не завершив процедуру приватизації земельних ділянок, оскільки хворів. Після смерті батька у будинку деякий час проживала його мати. У подальшому будинок був розікрадений циганами, залишився лише фундамент. Таким чином будинок у спадщину він не приймав, оформив лише паї. Він вважав, що може в будь-який момент завершити оформлення документів на земельні ділянки під будинком, оскільки представники сільської ради його запевняли що це земля його батька, тому з оформленням не буде проблеми. Проте, у подальшому, не повідомивши його, Гуринівська сільська рада своїм рішенням у листопаді 2020 року виділила частину земельної ділянки його батька іншій особі для ведення особистого селянського господарства, про що стало відомо вже під час розгляду справи у суді.

Представник відповідача - Білопільської міської ради Сумської області в судове засідання не з`явився. Міський голова надіслав клопотання про розгляд справи у відсутність представника відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечують. ( а.с. 92).

Проте судом винесена ухвала про відмову у прийнятті визнання - Білопільською міською радою Сумської області позову ОСОБА_1 про визнання права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом.

Раніше представник первісного відповідача - Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області - сільський голова 09 грудня 2020 року надіслав письмове заперечення з приводу позовних вимог. Зокрема зазначив, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 році дійсно рішенням виконкому Гуринівської сільської ради № 22 від 23.08.1993 року було передано у власність земельні ділянки, що знаходяться в с. Олексенки, а саме: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства - 0,60 га. Проте, конкретна адреса місця знаходження вказаних земельних ділянок не вказана у рішенні. За життя ОСОБА_2 державні акти на право приватної власності не отримував, також не мав правовстановлюючих документів на будинок. Крім того, в 2010 році позивач ОСОБА_1 розібрав будинок та господарські будівлі, при цьому земельною ділянкою не користувався, податок до сільської ради не сплачував. Також зазначають, що на даний час земельна ділянка рішенням сесії Гуринівської сільської ради передана у власність третій особі (а. с. 54).

Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальної контори Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у судове засідання також не з`явився. Державний нотаріус Ковальова Л.Б. надіслала письмову заяву про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду (а. с. 82).

Заслухавши позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Судом встановлено, що батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а. с. 7).

Згідно із Витягом із рішення №22 від 23 серпня 1993 року виконавчого комітету Гуринівської сільської ради ОСОБА_4 передано у приватну власність земельні ділянки в с. Олексенки для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства - 0,60 га (а. с. 8).

З довідки Гуринівської сільської ради від 18 березня 2020 року вбачається, що земельна ділянка, площею 0,85, в тому числі для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства - 0,60 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення виконкому Гуринівської сільської ради від 23 серпня 1993 року №22 передана у приватну власність ОСОБА_2 . За життя останній державні акти на право приватної власності на землю не отримував (а. с. 9).

Відповідно до дублікату заповіту, посвідченого 24 червня 1991 року секретарем виконавчого комітету Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області, зареєстрованого в реєстрі за № 13, ОСОБА_2 заповів все своє майно своєму сину - ОСОБА_1 (а. с. 10).

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 (а. с. 6).

За даними виконавчого комітету Гуринівської сільської ради Білопільського району від 113 вересня 2011 року ОСОБА_2 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_5 . Заповіт від імені померлого посвідчений виконкомом Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області 24 червня 1991 року за №36 не змінювався та не відмінявся (а. с. 48).

Згідно з випискою з погосподарської книги Гуринівської сільської ради в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 без назви вулиці станом на 01.01.2006 року був зареєстрований та фактично проживав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із дружиною ОСОБА_5 . За даним господарством у приватній власності та користуванні були земельні ділянки загальною площею 10,00 га, в тому числі паї - 8,32 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,75 га та для сінокосіння та випасання худоби - 0,68 га. Житловий будинок за вказаною адресою був знесений. Рішенням 16 сесії 6 скликання від 05 липня 2012 року домогосподарству за адресою: АДРЕСА_2 , в якому на той час була зареєстрована ОСОБА_5 була присвоєна адреса: АДРЕСА_1 (а. с. 70).

Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Білопільської державної районної нотаріальної контори від 22 вересня 2011 року ОСОБА_6 зареєстрованого в реєстрі за № 1460 вбачається, що спадкоємцем майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його син - ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається із: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,17 га, розташованої на території Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 034385, виданого 29 вересня 1999 року Гуринівською сільською радою, зареєстрованого за № 358 (а. с. 12).

Спірна земельна ділянка ОСОБА_2 виділялася для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель 0,025 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,60 га на підставі рішення виконкому Гуринівської сільської ради від 23 серпня 1993 року за № 22, проте позивач не отримав свідоцтво про право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, який розташований на спірній земельній ділянці, що вбачається із матеріалів справи у їх сукупності.

Зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданого державним нотаріусом Білопільської державної районної нотаріальної контори від 29 вересня 2020 року вбачається, що видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказані вище земельні ділянки, не вдається можливим у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (а. с. 13).

Крім того, встановлено, що рішенням 7 скликання 42 сесії Гуринівської сільської ради від 24 листопада 2020 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність ОСОБА_7 загальною площею 1,5000 га (кадастровий номер :11:001:0148) для ведення особистого селянського господарства в с. Олексенки Білопільського району Сумської області (а. с. 84).

Згідно зі змістом ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи , яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України).

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права (п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України).

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України також визначено, у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно до ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №14-652цс18, постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року в справі №128/1911/15-ц, від 17 квітня 2019 року в справі № 723/1061/17.

З урахуванням викладеного у разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації.

Відповідно до чинного законодавства процедура приватизації земельної ділянки передбачає:

1) подання громадянином України до відповідної ради заяви про безоплатну передачу земельної ділянки в приватну власність за місцем розташування бажаної для отримання земельної ділянки;

2) розгляд у місячний термін заяви відповідним уповноваженим органом приватизації;

3) прийняття рішення або розпорядження на користь заявника, що є підставою для початку розробки документації проекту відведення земельної ділянки;

4) розробку проекту відведення земельної ділянки за рахунок заявника;

5) погодження проекту відведення земельної ділянки з відповідними органами: земельних ресурсів, природоохоронними, санітарно-епідеміологічними, архітектурними, з охорони культурної спадщини;

6) державну експертизу погодженого проекту відведення земельної ділянки, яку виконує орган земельних ресурсів;

7) повернення до органу приватизації проекту відведення земельної ділянки, що пройшов експертизу в органах земельних ресурсів;

8) перенесення в натурі розмірів земельної ділянки, передбачених проектом відведення, з встановленням землевпорядною організацією межових знаків;

9) підготовку землевпорядною організацією технічної документації для видачі Державного акту на право власності на землю;

10) перевірку реєстратором наданої технічної документації щодо дотримання в ній встановлених вимог;

11) перевірку територіальним органом земельних ресурсів технічної документації й оформленого землевпорядною організацією бланку Державного акту щодо відповідності даних;

12) здійснення оператором необхідних записів про державну реєстрацію прав особи на землю.

Як вбачається із наданих позивачем суду доказів, спадкодавець ОСОБА_2 за життя не розпочав процедури приватизації, а сам позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець, до органів місцевого самоврядування із заявою про завершення процедури приватизації, розпочатої спадкодавцем ОСОБА_2 , не звертався.

Також позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що житловий будинок, який був розташований на спірній земельній ділянці, ним успадкований.

Таким чином, з представлених доказів судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя не розпочав процедуру отримання земельної ділянки у власність і уповноваженим органом не було прийнято рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення її у власність спадкодавцю. Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 не довів той факт, що він має право на завершення процедури приватизації, а тому у задоволенні його позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76, 82, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1218, 1225 ЦК України, ст. 125 ЗК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Білопільської міської ради Сумської області (, місце знаходження: Сумська область, м. Білопілля, вул. Соборна, 70, ), третя особа - Білопільська районна державна нотаріальна контора Сумської області (місце знаходження: м. Білопілля, Торгова площа, буд. 27 Сумської області) про визнання права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя