Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1673/20

11 лютого 2021 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в cкладі головуючої-судді: Міськевич О.Я.

секретаря судового засіданння : Скоблей О.В.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника відповідача -адвоката: Вовк Р.В.

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

15.09.2020р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 41000грн.

В обгрунтування позову посилається на те, що 15.09.2017р. між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно якого він передав ОСОБА_2 у позику 41 000 грн 00 коп. під зобов`язання повернення коштів до 15.03.2018р. Передачу коштів підтверджено розпискою. Незважаючи на те, що строк повернення позики минув відповідач добровільно повернути кошти не бажає та по даний час не повернув. На підтвердження отримання коштів від 15.09.2017р. відповідач написав власноручно письмову розписку.

Короткий зміст відзиву на позовну заяву:

16.10.2020 від представника відповідача поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що між сторонами існували дружні відносини, відповідач разом з бригадою виконував будівельні роботи на замовлення позивача. Тому позивач неодноразово давав ОСОБА_2 грошові кошти на будівельні матеріали чи авансові платежі, однак при цьому позивач наполягав на укладенні договору позики та написанні розписки. Після закінчення будівельних робіт позивач завжди враховував позичену суму. Він не заперечував, що розписка про отримання в борг 41000 грн. написана ОСОБА_2 , та останній отримав гроші. В даному випадку гроші давалися на покупку мікроавтобуса, який в кінцевому результаті був повернутий позивачу. Стверджує, що при закінченні робіт позивач повідомив ОСОБА_2 , що договір позики та розписку порвав і у нього не буде до нього жодних претензій.

Стислий виклад позиції позивача:

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з підстав, зазначених в позовній заяві. Суду пояснив, що відповідачу ОСОБА_2 неодноразово позичав гроші для особистих цілей, про що він надавав розписки та укладались договори. В тому числі був укладений договір позики від 25.06.2017р.на суму 46000грн., які ОСОБА_2 , отримав для покупки автомобіля Форд Транзит. В подальшому вказаний автомобіль був йому повернутий, тому по договору від 25.06.2017р. та розписці в нього до відповідача не має претензій. Просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 41000 грн. 00 коп. та понесені судові витрати по справі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив обставини на які посилається позивач. Вважає, що ОСОБА_2 виконав свої зобов`язання за договором та розпискою від 15.09.2017р. тому просить в задоволенні позову відмовити. В подальшому представник відповідача в судове засідння на узгоджені дати 28.01.2021, 11.02.2021 повторно не з`явився, подав клопотання про відкладення справи в зв`язку з карантинними заходами.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.09.2020 р. провадження по даній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.10.2020 р. справу призначено до судового розгляду по суті.

Протокольною ухвалою суду від 11.02.2021року уточнено анкетні дані відповідача, а саме вірно встановлено по батькові відповідача .

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч.3 ст.131 ЦПК України).

Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надала, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.

Фактичні обставини, встановлені судом:

15.09.2017 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 безвідсоткову позику в сумі 41 000грн, а ОСОБА_2 зобов`язався повернути отриману суму одноразово в повному обсязі або частинами до 15.03.2018 року. Факт передачі зазначеної суми засвідчується власноручно написанною розпискою ( а.с 3).

Згідно розписки від 15.09.2017р ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 41000грн. для особистих цілей та зобов`язався повернути надану суму відповідно договору позики від 15.09.2017р. ( а.с 20).

Норми права, які застосував суд та мотиви суду :

ч.1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача боргу за договором позики в сумі 41 000грн.00коп. на підставі ст.207, 1049,1050 ЦК України.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначеніродовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердженняукладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, ч.1 ст.1049 ЦК України частиною встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування ст.ст.1046,1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 у справі№ 6-1967цс15.

Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася і Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Згідно змісту розписки в ній (орфографія та пунктуація автора збережені) зазначено наступне:

«Розписка м.Надвірна. 15.09.2017р. ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий 06.08.1999 18.06.1982 рік народження Надвірнянським РВ УМВС отримав від ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 паспорт НОМЕР_2 , виданий 26.12.2014року грошову суму в розмірі 41 000,00грн.(сорок одна тисяча) грн. для особистих цілей. Зобов`язуюсь повернути надану мені суму відповідно договору позики 15.09.2017р. ОСОБА_2 .( підпис) ( а.с. 20)

Дослідивши укладену між сторонами розписку, суд вважає, що її змістом встановлено:

-факт отримання 15.09.2017р. відповідачем від позивача грошових коштів у сумі 41000,00грн. саме у борг для особистих цілей;

-обов`язок ОСОБА_2 повернути грошові кошти ОСОБА_1 відповідно договору позики від 15.09.2017р, де п.2.3 передбачено, що повернення отриманої суми здійснюється до 15.03.2018р.

Таким чином, розписка про отримання грошових коштів у борг містить зобов`язання про їх повернення.

Також судом враховано, що представник відповідач не заперечував факт написання сааме ОСОБА_2 зазначеної розписки позивачу, оригінал якої знаходиться у останнього.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань не виконав грошові кошти не повернув.

Будь-які дані про те, що розписка надана ОСОБА_2 в якості гарантії розрахунку за виконання робіт та аванс за матеріали ОСОБА_1 , наведений вище текст розписки не містить.

Заперечення відповідача про отримання у борг від позивача будь-яких коштів, оскільки розписка була ним написана з метою вирішення питання щодо розрахунку за виконані роботи; письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про те, що вони були свідками як ОСОБА_1 надав кошти ОСОБА_2 на купівлю буса, а пізніше за вимогою ОСОБА_1 бус йому був повернутий до уваги судом не приймаються.

Так, відповідно до ч.1 ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Ураховуючи те, що:

-між сторонами існують договірні правовідносини з позики, позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику, не повернуті;

-відповідач не скористався своїм правом оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти не були ним одержані від позикодавця (ч.1ст.1051 ЦК України),

-до правоохоронних та судових органів ОСОБА_2 із заявою (позовом) про те, що розписка була написана ним під впливом обману з боку ОСОБА_5 , не звертався;

- ОСОБА_2 не звертався до ОСОБА_1 про повернення йому розписки не звертався;

-рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші насправді не були одержані позичальником (ч.1ст.1051 ЦК України),

Суд дійшов висновку, що правових підстав для відмови у позові ОСОБА_1 судом не встановлено.

Висновки суду :

Враховуючи встановлені обставни суд вважає, що оскільки між сторонами існують договірні правовідносини з позики, позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику, не повернуті, та враховуючи встановлену ст.294 ЦК України презумпцію правомірності правочину, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовільнити повністю.

Щодо судових витрат:

Враховуючи вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України та розмір сплаченого позивачем судового збору у сумі 840,80, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача судовий збір у розмірі 840,80 грн.

На підставі ст.202,207,294,1046,1047,1051та керуючись, ст.ст. 3, 10, 15, 61, 197, 208, 212-215, 218 , 223 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 жителя АДРЕСА_2 - 410000,00 (сорок одна тисяча) грн. заборгованості за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 жителя АДРЕСА_2 840,80 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 житель АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с.Красна Надвірнянського району, Івано-Франківської області.

Суддя Міськевич О.Я.

повний текст рішення

виготовлено 19.02.2021 року