Провадження № 2/752/6893/21
РІШЕННЯ

Іменем України

07.12.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Басараб Н.В. звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просив суд визнати позивача батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також внести зміни до актового запису № 2273 від 05.12.2017 року про народження ОСОБА_3 , складеного Оболонським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, вказавши в графі батько « ОСОБА_1 , громадянина України», в графі прізвище, ім`я, по-батькові дитини « ОСОБА_3 ».

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 народила доньку ОСОБА_3 . Позивач постійно проживає в Республіці Грузія і дізнався, що він є батьком дитини, оскільки, дійсно мав відносини із відповідачем. Однак, в свідоцтва про народження доньки батько записаний зі слів матері. Розуміючи, що ОСОБА_3 є його рідною донькою, 26.08.2020 року позивач придбав для доньки та її матері квартиру у м. Києві, оформивши її на відповідача. Посилаючись на викладене, а також в зв`язку з тим, що позивач є рідним батьком малолітньої ОСОБА_3 , він вимушений звернутись до суду із даним позовом.

Ухвалю судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.05.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

В серпні 2021 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позовних вимог в частині внесенні змін до актового запису про народження дитини відмовити. Так, відповідач не заперечує факту того, що батьком ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , - є позивач. Однак, з огляду на те, що позивач постійно проживає на території Республіки Грузії, сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі, а тому запис про батька було проведено зі слів матері на підставі ст. 135 СК України. Впродовж чотирьох років у позивача не виникало необхідності у внесенні змін до актового запису про народження дитини, хоча він достеменно знав про її народження та те, що він є її батьком. З народження доньки позивач приймає активну участь у її вихованні, а позивач не приділяє доньці належної уваги, не цікавиться її життям, оскільки, вони дуже рідко зустрічаються. Позивачем не надано доказів того, що зміна даних в записі про народження дитини відбувається в інтересах дитини. Крім того, з огляду на те, що розвитком та доглядом за дитиною займається відповідач, прізвище якої ОСОБА_1 , то у дитини можуть виникнути психологічні складнощі у випадку, коли її прізвище буде відрізнятись від прізвища матері. Посилаючись на викладене, відповідач вказує на недоцільність внесення змін до актового запису про народження дитини.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.09.2021 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з викладених в позові підстав.

Представник відповідача в судове засіданні повторно не з`явилась. Судом про розгляд справи повідомлялась належним чином. До суду подала письмове клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на перебування поза межами території України.

З огляду на викладене, та приймаючи до уваги розумні строки розгляду справ, суд вважає за можливе розглянути справу за наведеної явки сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставин та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України та фактично проживає в Республіці Грузія.

Відповідач ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Сторони в ході розгляду справи підтвердили, що в зареєстрованому шлюбі не перебували, однак, мали фактичні шлюбно-сімейні відносини.

В лютому 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до ТОВ «Академічний медичний центр» за наданням медичних послуг, в зв`язку з чим було укладено договір про надання медичних послуг (ДРТ) від 11.02.2017 року, предметом якого було лікування безпліддя шляхом застосування допоміжних репродуктивних технологій.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 народила доньку ОСОБА_3 , та, відповідно до свідоцтва про народження, батьком дитини було записано ОСОБА_6 в порядку ст. 135 СК України.

Позивач вказує, та не заперечувалось стороною відповідача те, що за його кошти 26.08.2020 року ОСОБА_2 було придбано квартиру АДРЕСА_2 .

Малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована за вказаною адресою із 26.08.2020 року по теперішній час, що підтверджується довідкою про реєстрація місця проживання особи.

Із наданих стороною відповідача документів вбачається, що дитина є інвалідом та має незадовільний стан здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є батьком дитини, а тому за законом має право на визнання його батьком дитини та внесення відповідних записів до актового запису про її народження.

Заперечуючи проти частин позовних вимог, сторона відповідача вказувала на те, що позивач дійсно є батьком дитини, але він її вихованням не займається, та внесення змін до актового запису про народження дитини суперечитиме інтересам дитини та може призвести до психологічний складнощів з огляду на те, що мати та дитина матимуть різні прізвища.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Преамбула та ст.ст. 7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов`язків по вихованню дітей.

Статтями 3,4 Декларації про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, прийнятою резолюцією Генеральної Асамблеї від 3 грудня 1986 року передбачено, що турбота про дитину лежить насамперед на її власних батьках.

Суд може встановити батьківство у разі спільного проживання і ведення спільного господарства матір`ю і особою, яка припускається батьком дитини, якщо ця особа приймає участь у вихованні дитини та утримує дитину, а також у разі визнання тим, хто припускається, свого батьківства.

Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтями 125, 126 та 128 СК України.

Так, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини ввід батька визначається за завою матері та батька дитини або за рішенням суду ( ч. 2 ст. 125 СК України).

Статтею 128 СК України встановлено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України, при народжені дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ст.ст. 263, 265 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Органами державної реєстрації актів цивільного стану, який здійснював актовий запис про народження видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Факт батьківства позивача відносно доньки підтверджується зібраними у справі доказами в їх сукупності, та не заперечувався відповідачем, а також, на переконання суду, встановлення даного факту буде повністю відповідати інтересам дитини.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що у справі наявні докази, які свідчать про те, що позивач є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначене було визнано відповідачем в ході розгляду справи, а відтак наявні підстави для визнання позивача батьком дитини, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог про внесення змін до актового запису про народження дитини суд зазначає наступне.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 р. за N 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

З аналізу наведених вимог вбачається, що в разі визнання особи батьком дитини до відповідного актового запису за законом мають бути внесені відповідні зміни, та законодавцем визначена нерозривність цих понять шляхом документального оформлення, а відтак посилання сторони відповідача про недоцільність внесення таких змін до актового запису, судом до уваги не приймається, оскільки, ці твердження не ґрунтується на вимогах закону та суперечать, останнім.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання позивачем батьком дитини, а відтак наявні законні підстави для внесенні відповідних змін до актового запису про народження дитини, оскільки, дана вимога нерозривно пов`язана із первісною, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 126,127,128 СК України, та керуючись 10, 12, 13, 76, 81, 82, 133, 141, 247, 259, 263-265, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Тбілісі Грузія, громадянина України, - батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва.

Внести зміни до актового запису № 2273 від 05.12.2017 року про народження дитини ОСОБА_3 , складеного Оболонським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, вказавши батьком дитини - « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Тбілісі Грузія, громадянина України», та, змінивши прізвище дитини із « ОСОБА_1 » (« ОСОБА_1 ») на « ОСОБА_1 ».

Ім`я та по-батькові дитини, дату народження дитини та місце народження дитини, - залишити без змін.

Після внесення змін до актового запису про народження видати нове свідоцтво про народження дитини.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Н.П. Чередніченко