Справа № 183/6813/20
№ 2-о/183/48/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

з участю секретаря судового засідання Устименко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне правління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Знаменівська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

в с т а н о в и в:

04 листопада ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого від 27 серпня 2003 року на будинок площею 45,5 кв.м, житлова площа 12,9 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_3 .

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_2 , яка за життя набула право власності на житловий будинок площею 45,5 кв.м, житлова площа 12,9 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності на означений житловий будинок посвідчується свідоцтвом про прав власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Знаменівської сільської ради 18 листопада 2003 року, яке було зареєстроване в Новомосковському районному комунальному підприємстві бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» того ж дня.

Між тим, у свідоцтві про право власності на житловий будинок, що було видане 18 жовтня 2003 року виконкомом Знаменівської сільської ради, прізвище власника житлового будинку зазначено, як ОСОБА_4 , в зв`язку з чим заявник, як спадкоємець майна померлої ОСОБА_2 , позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно.

Оскільки будь-яким іншим чином, ніж в судовому порядку, заявник позбавлена можливості встановити факт належності правовстановлюючих документів спадкодавцю, вона змушена звернутися до суду з цією заявою.

Ухвалою суду від 04 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 , - залишено без руху та надано час для усунення недоліків.

Ухвалою від 22 січня 2021 року, після усунення недоліків, заяву прийнято до розгляд та відкрито провадження по справі.

До судового засідання представник заявника ОСОБА_5 , через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, вимоги заявника підтримувала в повному обсязі.

Представники заінтересованих осіб - Головного управління Дергеокадастру у Дніпропетровській області, Знаменівської сільської ради в судове засідання не з`явилися, про час та місце проведення розгляду справи повідомлені належним чином, про причину не явки суду не повідомили.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Суду надано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , у відповідності до якого остання народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Остання склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Знаменівської сільської ради Новомосковського району 11 серпня 2014 року, яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 (а.с. 9).

Новомосковською районною державною нотаріальною конторою розглянуто заяву ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , однак надані свідоцтво про смерть ОСОБА_2 та свідоцтво про право власності на спадковий будинок, що було видане 18.11.2003 року виконкомом Знаменівської сільської ради на ім`я ОСОБА_4 , містять розбіжності у прізвищі спадкодавця, що не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину (а.с. 14).

Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Так, як вбачається з матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про народження заявника, виданого російською мовою, її свідоцтв про укладення шлюбів спочатку із ОСОБА_6 , а в подальшому із ОСОБА_7 (а.с. 7-8), які теж видані компетентними органами російською мовою, ОСОБА_8 є дочкою ОСОБА_2 .

Суду надано копію паспорта ОСОБА_2 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вона отримала у лютому 2002 року, а також довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, отриману в Новомосковській ОДПІ 23.06.2000 року (а.с. 10)

Так, копія паспорта містить відомості про реєстрацію ОСОБА_2 у будинку за АДРЕСА_1 до 24.12.2009 року, тобто у будинку на який видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

В свою чергу, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера містить дані про присвоєння ОСОБА_2 ідентифікаційного номеру НОМЕР_1 , який співпадає з ідентифікаційним номером, зазначеним у заповіті від імені ОСОБА_2 .

Сама по собі наявність у заявника оригіналів усіх зазначених документів, свідчить на його користь, тому у суду є всі підстави для встановлення юридичних фактів, на яких наполягав заявник. При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які посилається заявник, а тому суд приходить до висновку, що заява обґрунтована, та має бути задоволена.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 19, 23, 76, 78, 81, 128, 141, 211, 214, 215, 223, 259, 263-265, 293, 294, 315 -319, 352, 354, 355 ЦПК України суд,-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Знаменівська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документу, - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 18 листопада 2003 року виконавчим комітетом Знаменівської сільської ради на будинок площею 45.5 кв.м, житлова площа 12.9 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Сорока.