Справа №621/750/20
РІШЕННЯ

іменем України

11 лютого 2021 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Шахової В.В.,

за участі секретаря судових засідань - Девятерикової А.Р.,

представника позивача - адвоката Браславської О.А.,

представнитка відповідача - адвоката Тарасенко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частини нежитлової будівлі в порядку поділу спільного майна подружжя, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільно нажитого майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати за нею в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначила, що 07 травня 2011 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 .. Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 17 січня 2020 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Під час зареєстрованого шлюбу, за спільні кошти сімейного бюджету вона з відповідачем придбали нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу, який був посвідчений приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В., зареєстровано в реєстрі за № 111. Отже позивачка зазначає, що нежитлове приміщення було придбано нею та відповідачем під час зареєстрованого шлюбу, за спільні кошти сімейного бюджету, тому на її думку є спільною сумісною власністю подружжя. Іншого майна, яке належить до спільної сумісної власності подружжя у них з відповідачем не має.

ОСОБА_2 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, в якому він з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати за ним право на Ѕ частину на нежитлову будівлю розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; зарахувати при поділі майна (вказаної нежитлової будівлі) на його користь вартість Ѕ частини автомобілю марки «Skoda Oktavia Combi» 2007 року випуску з V двигуна 1595 см куб., кузов НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 у розмірі 109 750 грн. з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 на вищевказану нежитлову будівлю; стягнути з ОСОБА_1 на його користь судові витрати у розмірі 2195 грн судового збору, 1900 грн. за проведення експертного висновку вартості нежитлових приміщень, а всього: 4095 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 10 лютого 2016 року на його ім`я була дійсно зареєстрована нежитлова будівля, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , але крім того під час зареєстрованого шлюбу на спільні кошти ним та ОСОБА_1 був придбаний автомобіль марки SKODA OCTAVIA COMBI, 2007 року випуску, синього кольору, що був зареєстрований на ім`я відповідача за зустрічним позовом. 14.11.2019 року зазначений автомобіль був знятий з реєстрації на підставі договору купівлі-продажу №6341/2019/1772181 та зареєстрований на попереднього власника (продавця). На момент продажу автомобілю подружжя вже спільно не проживали, спільне господарство не вели. 19 вересня 2019 року він в результаті отримання тяжких вогнепальних поранень, потрапив до Харківської обласної клінічної лікарні проходив тривале лікування та отримав інвалідність. В той час, коли він боровся за життя у лікарні ОСОБА_1 подала позов до суду про стягнення аліментів на неповнолітню доньку та розірвання шлюбу і саме в цей час продала автомобіль, що був придбаний під час шлюбу. Відповідно до довідки ТОВ «Віп-експерт» вартість автомобілю на момент його продажу складає 201 570 грн. Всі кошти від проданого автомобілю відповідач за зустрічним позовом присвоїла собі та розпорядилась ними у своїх власних інтересах. Виходячи з того, що Ѕ частина вартості проданого автомобілю складає 100 785 грн., тому це сума, на думку позивача, яка повинна бути врахована при поділі спільно нажитого майна. Оскільки на даний момент неможливо стягнути з ОСОБА_1 зазначену суму і це може призвести до подальших судових спорів, тому позивач просить врахувати Ѕ частину ринкової вартості від проданого нею автомобілю в розподіл нежитлової будівлі з одночасним припиненням її права власності на Ѕ частину цієї будівлі.

08.04.2020 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

29.05.2020 прийнято до провадження зустрічний позов, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

01.12.2020 позивач ОСОБА_1 подала відзив на уточнений зустрічний позов, в якому вказала, що ОСОБА_2 у зустрічному позові просить визнати за ним право власності на Ѕ частину спірної нежитлової будівлі, тим самим підтвердив, що це майно є спільною сумісною власністю подружжя та належить йому та їй в рівних частинах. Таким чином, ОСОБА_1 зазначає, що її колишній чоловік визнає позовні вимоги щодо визнання за нею в порядку поділу спільного майна подружжя права власності на Ѕ частину спірного нерухомого майна і враховуючи вартість іншого майна (автомобіля) просить припинити її право власності на Ѕ частину нежитлової будівлі. Також ОСОБА_1 зазначила, що автомобіль був зареєстрований на її ім`я , але позивач за зустрічною позовною заявою, звертаючись до суду про зарахування його вартості при поділі майна взагалі не ставить питання щодо своїх прав на цей автомобіль, тобто не просить визнати за ним 1/2 частину зазначеного транспортного засобу в порядку поділу спільного майна подружжя, але при цьому просить суд врахувати його вартість при розподілі між сторонами спільного майна.

08.07.2020 ОСОБА_2 подав уточнену зустрічну позовну заяву.

07.08.2020 ОСОБА_1 надано відзив на уточнену зустрічну позовну заяву.

11.08.2020 клопотання представника відповідача - адвоката Тарасенко Г.О. про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження задоволено.

28.10.2020 представником ОСОБА_2 надано відповідь на відзив.

29.10.2020 зустрічну позовну заву залишено без руху.

11.11.2020 позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 усунуті недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, тому розгляд цивільної справи продовжено.

01.12.2020 ОСОБА_1 подано відзив на уточнену зустрічну позовну заяву.

21.12.2020 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

07.05.2011 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 . Після укладення шлюбу дружина взяла прізвище чоловіка - ОСОБА_5 .

17.01.2020 року відповідно до заочного рішення Зміївського районного суду Харківської області, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

10.02.2016 року ОСОБА_2 , відповідно до договору купівлі-продажу придбав у власність нежитлову будівлю АДРЕСА_1 .

Представники сторін у судовому засіданні підтвердили, що спірна нежитлова будівля була куплена в період шлюбу.

Відповідно до рішення Бірківської сільської ради від 06 квітня 2016 року в с. Першотравневому, Зміївського району, Харківської області перейменовано назву вулиці Жовтнева на Вишнева.

З листа РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області від 03.07.2020 № 31/20-239 вбачається, що автомобіль «Skoda Oktavia Combi» 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , 10.07.2019 було зареєстровано на ОСОБА_6 23.07.2019 цей автомобіль був перереєстровано на ОСОБА_1 на підставі договору № 7473/19/004365.

З договору купівлі-продажу за №6341/2019/1772181 вбачається, що 14.11.2019 року ОСОБА_1 продала автомобіль «Skoda Oktavia Combi» 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 за 35 000 грн. ОСОБА_6 .

За довідкою від 02.07.2020 року, виданної ТОВ «Віп-Експерт», вартість автомобіля «Skoda Oktavia Combi» 2007 року випуску в технічно справному стані, придатному до експлуатації на жовтень-листопад 2019 року складала 201 570 без урахування ПДВ.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 визнала, що спірний автомобіль був куплений у шлюбі.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частини у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на квартиру, допускається за його згодою, крім випадків передбачених ЦК України.

Суд зазначає, що сторонами по справі не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що вказана спірна нежитлова будівля та автомобіль, по взаємній згоді сторін по справі були придбані, коли сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбу за спільні кошти, тому вони є спільним сумісним майном подружжя. При цьому, нежитлова будівля була оформлена на ім`я ОСОБА_2 , а автомобіль на ім`я ОСОБА_1 .

З огляду на вищенаведені норми права спірне майно належить сторонам в рівних частках, тобто по 1/2 частці кожному.

Згідно п.п. 25, 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, судам необхідно застосовувати положення ч.ч. 4, 5 ст. 71 СК України, щодо обов`язкової згоди на отримання одним із подружжя грошової компенсації та попереднього внесення на депозитний рахунок суду другим із подружжя відповідної грошової суми. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визначає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦК України, розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Приймаючи до уваги наведене, а також те, що ОСОБА_1 не надала обов`язкову згоду на отримання нею грошової компенсації, а ОСОБА_2 попередньо не вніс на депозитний рахунок суду відповідну грошову суму та навпаки, а також те, що сторони не наполягають на розподілі спірної нежитлової будівлі в натурі, суд вважає необхідним визнати за сторонами ідеальні частки в цьому майні без його реального поділу та залишити майно - спірну нежитлову будівлю у їх спільній частковій власності, в розмірі 1/2 частини вказаного майна кожному з них.

З огляду на викладене, суд відхиляє доводи представника ОСОБА_2 щодо можливості врахування частки вартості автомобіля при поділі майна з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 на спірну нежитлову будівлю.

Щодо спірного автомобіля «Skoda Oktavia Combi» 2007 року випуску.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 в період шлюбу відчужила вищенаведений автомобіль, який був придбаний за час перебування у шлюбі за спільні кошти без згоди ОСОБА_2 . Спірний автомобіль визнаний судом об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як зазначено в п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне врахувати вартість автомобіля «Skoda Oktavia Combi» 2007 року випуску в сумі 201 570 грн. при поділі спільного сумісного майна подружжя.

Визнаючи саме таку вартість спірного автомобіля, суд враховує дійсну вартість цього автомобіля, яка визначена згідно оцінки ТОВ «Віп-Експерт» від 02.07.2020, а не вартість, яка зазначена в договорі купівлі-продажу від 14.11.2019, оскільки згідно п. 3 цього Договору ціна транспортного засобу була визначена за домовленістю сторін, а не за оцінкою.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: нежитлову будівлю, визначивши ідеальні частки в спільній сумісній власності по 1/2 частині за сторонами та визнати за ними право власності по 1/2 ідеальної частки нежитлової будівлі, залишивши спірну нежитлову будівлю у спільній частковій власності сторін, а також стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 100785 грн. вартості 1/2 частки спірного автомобіля, залишивши за ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 100785 грн. вартості 1/2 частки цього автомобіля.

Таким чином, позовні вимоги первісного позову підлягають повному задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_2 слід задовольнити частково з вищенаведених мотивів.

Щодо розподілу судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем за первісним позовом було сплачено 1327,50 грн. судового збору та 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Представник ОСОБА_2 не заперечував щодо розміру витрат на правничу допомогу в сумі 10000 грн.

За зустрічним позовом ОСОБА_2 було сплачено 3202, 50 грн. судового збору та 1900 грн. витрат пов`язаних з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням повного задоволення первісного позову з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення 11327,50 грн. судових витрат, а з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , з урахуванням часткового задоволення зустрічного позову, підлягає до стягнення 4005 грн. судових витрат.

Згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення різниця у понесених судових витратах у розмірі 7322,50 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 76-81, 89 , 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частини нежитлової будівлі в порядку поділу спільного майна подружжя - задовольнити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільно нажитого майна подружжя - задовольнити частково.

Поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , а саме: нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , визначивши ідеальні частки в спільній сумісній власності в наступних розмірах: за ОСОБА_1 визнати право власності на 1/2 ідеальної частки нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 ; за ОСОБА_2 визнати право власності на 1/2 ідеальної частки нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 - залишити у спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 100785 (сто тисяч сімсот вісімдесят п`ять) грн. вартості 1/2 частки автомобіля SKODA OCTAVIA COMBI, 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_4 , державний номер НОМЕР_2 , залишивши за ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 100785 (сто тисяч сімсот вісімдесят п`ять) грн. вартості 1/2 частки автомобіля SKODA OCTAVIA COMBI, 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_4 , державний номер НОМЕР_2 .

В іншій частині позовних вимог в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 7322 (сім тисяч триста двадцять дві) грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасника справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст судового рішення складено 19.02.2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_6 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 )

Головуючий В.В. Шахова