Справа № 462/2902/20 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/811/3289/20 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м.Львів

Справа № 462/2902/20

Провадження № 22ц/811/3289/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 28 жовтня 2020 року, постановлену у м. Львові 28 жовтня 2020 року в складі судді Боровкова Д.О.,

у справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Живка М.О., Забусик Г.М., з участю третіх осіб: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання незаконними та недійсними дій державного реєстратора, скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, щодо заяви представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 про застосування заходів забезпечення позову,

встановив:

28 жовтня 2020 року представник позивача ОСОБА_2 звернулась із заявою про застосування заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті та набранням судовим рішенням законної сили, у виді накладення арешту на наступне нерухоме майно: земельну ділянку загальною площею 0,3494 га, кадастровий номер №:06:018:0128, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 01; будівлю лазні-пральні загальною площею 543,7 га, що позначені на плані літерами А1, А- 1, та котельні площею 134,3 кв.м під літерою Б-1, що розташовані за вказаною адресою, реєстраційний номер нерухомого майна 01; заборони будь-яким фізичним чи юридичним особам відчужувати в будь-який спосіб вказане нерухоме майно; заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії, у тому числі реєстраційні дії та дії в межах виконавчого провадження, а також дії, спрямовані на зміну власника або дії, що можуть призвести до поділу, виділу часток, зміни опису, технічних характеристик, в тому числі площі щодо цих об`єктів нерухомого майна. В обґрунтування заяви посилається на те, що з урахуванням наявності спору про визнання незаконними та недійсними дій державного реєстратора, скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, боржником ОСОБА_3 разом з іншими особами регулярно вчиняються незаконні дії щодо несанкціонованого припинення обтяжень спірного нерухомого майна з метою його відчуження, попри накладені арешти та обтяження, з метою уникнути виконання своїх боргових зобов`язань перед ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , а державним реєстратором Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Живком М.О. в Реєстрі речових прав на нерухоме майно незаконно змінено власника спірного нерухомого майна, незважаючи на заборони та обтяження. У разі задоволення позовних вимог, рішення суду у даній справі неможливо буде виконати; існує небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивачів, а захист цих прав та інтересів, в межах даної справи стане неможливим. Просить задовольнити заяву.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 28 жовтня 2020 року заяву задоволено частково.

Накладено арешт на наступне нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,3494 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий № :06:018:0128), реєстраційний номер нерухомого майна 01; будівлю лазні-пральні площею 543,7 кв. м, що позначені на плані літерами А-1, А-1, та котельні площею 134,3 кв. м під літерою Б-1 за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 01.

У задоволені решти заяви відмовлено.

Ухвалу суду оскаржує ОСОБА_3 .Проситьскасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні заяви. Вказує, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31 травня 2017 року стягнуто з неї ( ОСОБА_3 ) на користь ОСОБА_7 5 948 789, 47 грн.; на користь ОСОБА_4 2 398 400, 83 грн.; на користь ОСОБА_5 - 3 729 796, 58 грн. боргу. 25 червня 2018 року Залізничним районним судом м. Львова видано виконавчі листи про стягнення з неї ( ОСОБА_3 ) на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказаних сум. Постановами приватного виконавця Маковецького З.В. від 9 липня 2018 року та 2 березня 2020 року відкрито виконавчі провадження, які об`єднані у зведене виконавче провадження № 56738578. Вказує, що 3 червня 2020 року Львівським апеляційним судом відкрито провадження за її апеляційною скаргою на вказане рішення. Виконавче провадження зупинено. У справі № 462/2589/14-ц ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ставили вимогу про визнання права власності на майно: будівлю лазні- пральні та земельну ділянку на АДРЕСА_1 . Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31 травня 2017 року їм відмовлено у задоволенні таких вимог. Позивачі рішення суду в цій частині не оскаржували. Зазначає, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 5 грудня 2018 року визнано недійсним договір дарування нерухомого майна та земельної ділянки, укладений 2 квітня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О.І., зареєстрований в реєстрі за № 103. Стверджує, що рішення суду нею виконано. Приватним виконавцем Маковецьким З.В. накладено арешт на нерухоме майно будівлю лазні - пральні та земельну ділянку на АДРЕСА_1 , що належить їй ( ОСОБА_3 ) у виконавчому провадженні згідно рішення у справі № 462/2589/14-ц. Виконавче провадження зупинене. Стверджує, що подання заяви про забезпечення позову зумовлене тим, що ухвалою Львівського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року скасовано заходи забезпечення позову на належне їй майно. Вважає, що дане забезпечення позову порушує її права, як законного власника майна. Зазначає, що рішення про визнання договору недійсним у справі N9 462/2990/14-ц виконано, сторони договору повернуті у попередній стан, майно на АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 ; виконавче провадження, в якому вона ( ОСОБА_3 ) є боржником - зупинене; у визнанні права власності на спірне майно за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 відмовлено. Арешт на вказане майно накладено приватним виконавцем Маковецьким З.В., ухвала про накладення арешту на це майно від 12 травня 2014 року скасована 15 жовтня 2020 року, а тому заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою від 28 жовтня 2020 року є недоцільними та підлягають скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з такого.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Згідно із ч .2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до постанови Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Метою забезпечення позову є вжиття негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із ч.6 ст.153 цього Кодексу залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Судом встановлено, що предмет позову у справі про визнання незаконними та недійсними дій державного реєстратора, скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є взаємопов`язаний з таким способом забезпечення позову, як накладення арешту. Невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивачів.

Заявник посилається на те, що невжиття заходу забезпечення позову у виді накладення арешту на майно, може призвести до відчуження майна відповідачем, що ускладнить виконання рішення суду та унеможливить ефективний захист прав позивачів за результатами розгляду спору про визнання незаконними та недійсними дій державного реєстратора, скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про часткове задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, у виді накладення арешту на спірне нерухоме майно.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Ухвала суду прийнята з додержанням вимог закону.

Керуючись: ст. ст. 149, 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 28 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2021 року.

Головуючий

Судді