ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4561/20
Провадження № 2/210/231/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"17" лютого 2021 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого - судді Чайкіної О.В.

за участю секретаря судового засідання Кубаєвої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи Служба у справах дітей виконкому Металургійної районної у місті радиВідділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Металургійної районної у місті Ради про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення у приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

ОСОБА_1 (надалі Позивач-1) та ОСОБА_4 (надалі Позивач-2), 03 серпня 2020 року звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5 (надалі Відповідач), третя особа Служба у справах дітей виконкому Металургійної районної у місті ради про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення у приміщення.

В обґрунтування свої позовних вимог позивачка ОСОБА_1 посилається на те, що 21.08.1968 року вона уклала шлюб з ОСОБА_6 . Шлюб було зареєстровано Дзержинським відділом РАГС м. Кривого Рогу. У 1984 році її чоловікові було надано квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 24.01.1985 року ОСОБА_6 зареєстрував Позивачку -1 у вказаній квартирі, також були зареєстровані й їх неповнолітні онуки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (який наразі вже повнолітній та є позивачем у даній справі), над якими Позивач -1 призначена опікуном відповідно рішень виконкому Дзержинської районної ради в м. Кривому Розі. Відповідно рішення її призначено опікуном відносно неповнолітнього онука ОСОБА_3 . Цим рішенням рекомендовано у судовому порядку зареєструвати неповнолітнього ОСОБА_3

ОСОБА_6 , Позивачку-1 та її онуків в квартиру не допускав. Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2011 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , про вселення був задоволений. Вселено в квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У 2009 році ОСОБА_6 помер. За життя він уклав шлюб із ОСОБА_5 (відповідач у справі) та зареєстрував останню у спірній квартирі АДРЕСА_2 .

Позивачі мирним шляхом пропонували Відповідачу не чинити перешкоди у користуванні спірної квартири, однак остання змінила замки у квартирі та відмовляється спілкуватися з ними, тому вони вимушені звернутися до суду із даним позовом.

Аргументи учасників справи

Сторона позивача позов підтримує в повному обсязі.

Сторона Відповідача позов не визнає. З відзиву на позовну заяву, вбачається, що фактичного спору не має, оскільки рішенням суду від 22 березня 2011 року позов про вселення позивача та неповнолітніх онуків задоволено в повному обсязі. Однак, Позивачка так і не вселилась до квартири. Крім того, Позивач не надала докази, що несе витраті по сплаті комунальних послуг. Вважає, що права Позивача -1 не порушені, натомість остання постійно прикривається дітьми для отримання особистої вигоди.

Треті особи представників свої в судове засідання не направили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Враховуючи, що під час судового розгляду сторони свої доводи та аргументи підтримали, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними письмовими матеріалами справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

21 серпня 1968 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який зареєстровано в Дзержинському відділі РАГС м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Вказана обставина сторонами не заперечується.

11 грудня 1984 року виконавчим комітетом Криворізькою міською радою народних депутатів видано ордер № 32704 на ім`я ОСОБА_6 для вселення в квартиру АДРЕСА_2 , з якого встановлено, що самостійне право на житлову площу надано членам його сім`ї: ОСОБА_7 - дружині, ОСОБА_8 - сину та ОСОБА_9 - донці (а.с. 16).

Позивач-1 ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2 24 січня 1985 році, що підтверджено копією її паспорту виданого Дзержинським РВ Криворізького МУ УМВС України Дніпропетровської області (а.с.3 зворот).

Як встановлено з рішення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті Кривому розі ради від 15.10.2008 року № 461, 462, 463 ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітніми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7,8,12).

Згідно обмінного ордеру від 11.12.1984 року до квартири по АДРЕСА_1 , виданого ОСОБА_6 ( в ордері не вказано наймача), кількість членів сім`ї, яка в`їжджає складає чотири особи : сам ОСОБА_6 , дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_10 , донька ОСОБА_11 ( а.с.7)

Рішеннями виконкому Дзержинської районної у місті ради м. Кривий Ріг № 461, 462, 463 від 15.10.2008 року ОСОБА_1 призначена опікуном над малолітніми онуками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в зв`язку з позбавленням їх матері і батьків батьківських прав відповідно до рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 25.07.2008 року. ( а.с.46-48)

Згідно вказаних рішень :

- КЖП № 8 контролювати збереження права на житло по АДРЕСА_1 за малолітніми ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

- ОСОБА_1 вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі і житлових прав,

- попередити піклувальника ОСОБА_1 про заборону реєструвати сторонніх осіб у вказаному житлі та укладати договори оренди житла без погодження з виконкомом Дзержинської районної у місті ради.

Також встановлено, що 25.04.2009 року ОСОБА_6 зареєстрував шлюб з ОСОБА_12 (відповідач у справі)

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 22 березня 2011 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , третя особа Орган опіки та піклування виконкому Дзержинської районної у місті Ради, Сектор громадянства, імміграції, та реєстрації фізичних осіб Дзержинського РВКМУ ГУМВС України у Дніпропетровської області про вселення - задоволено. Вселено в квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зобов`язано Сектор громадянства, імміграції, та реєстрації фізичних осіб Дзержинського РВКМУ ГУМВС України у Дніпропетровської області поставити на реєстраційний облік неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в квартирі АДРЕСА_2 .

Апеляційним судом Дніпропетровської області вказане рішення в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_13 про визнання ОСОБА_13 втратившою право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку скасовано і ухвалено нове рішення про задоволення цих позовних вимог. Визнано ОСОБА_13 втратившою право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_2 . Зобов`язано Сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_13 .

Також судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 09 жовтня 2018 року в позові ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи - Відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Дзержинської районної у місті Кривому Розі ради, Територіальна громада в особі виконкому Дзержинської районної у місті ради про визнання ОСОБА_1 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 та зобов`язанні відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Дзержинської районної у місці Кривому Розі ради зняти з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відмовлено.

Також вказаним рішенням, у зустрічному позові ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , третя особа на боці позивача Служба у справах дітей виконкому Металургійної районної у місті ради, ОСОБА_4 , третя особа на боці відповідача Металургійний районний сектор у м. Кривий Ріг Головного управління державної міграційної служби в Дніпропетровській області, Виконком Металургійної районної у місті ради, ТОВ «СІТІ СЕРВІС» про розірвання договору піднайму № 43 від 07.11.2009 року між квартиронаймачем ОСОБА_6 та піднаймачем ОСОБА_5 про надання житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 у піднайом у зв`язку зі смертю квартиронаймача ОСОБА_6 та виселення ОСОБА_5 з займаного житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 як піднаймача відмовлено (а.с.21-23).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про сме5рть виданого Дзержинським районним у місті Кривий Ріг відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області, серії НОМЕР_1 (а.с.28).

За життя ОСОБА_6 зареєстрував у спірній квартирі свою нову дружину, відповідача по справі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що встановлено з довідки №47 виданої 13 березня 2020 року Криворізьким об`єднаною міською довідково-інформаційною службою (а.с.29). Станом на дату звернення до суду позиваі та діти, що перебувають під опікою Позивача 1, не вселені

Мотивувальна частина

Позиція суду та застосовані норми права

Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно (частина перша статті 65 ЖК).

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 9 ЖК Країни встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до частин першої та другої статті 61, статей 64 та 65 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно із положеннями статті 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку.

У справі, з урахуванням встановлених судом обставин та правового режиму спірного житлового приміщення, право вселяти в нього належало наймачу, яким був ОСОБА_6 до моменту його смерті. Отжеу спірну квартиру були вселені ОСОБА_7 - дружина, ОСОБА_8 - син та ОСОБА_9 донька. В подальшу Відповідач також вселилась у спірну квартиру, як член сім`ї власника.

У статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Згідно з частинами першою, другою статті 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Частиною четвертою статті 156 ЖК УРСР певною мірою врегульовано правовідносини власника житла з колишніми членами його сім`ї, зокрема визначено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Велика Палата Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17 (провадження 14-64цс20) дійшла висновку, що за логікою законодавця у законодавстві, що регулює житлові правовідносини, припинення сімейних правовідносин, втрата статусу члена сім`ї особою, саме по собі не тягне втрату права користування житловим приміщенням.

Встановивши, що Позивач -1 ОСОБА_1 вселилася до спірної квартири на законних підставах за згодою власника як його дружина та зареєстрована в ній, а припинення сімейних відносин з власником квартири саме по собі не свідчить про припинення її права на проживання у ній, суд доходить до висновку про наявність підстав для вселення Позивачів до спірної квартири.

Відповідач не надала доказів та не навела прямої норми матеріального права, яка надає їй право перешкоджати позивачам в проживанні та користуванні спірним житлом. Сама по собі наявність у неї права користування на це житло не може бути легітимною підставою позбавлення позивачів права користування ним.

Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (див., серед багатьох інших джерел, рішення від 13 травня 2008 року у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» (McCann v. the United Kingdom), заява № 19009/04, п. 50).

Згідно наявних в матеріалах справи судових рішень, заяв та довідок, вбачається, що неодноразово, протягом тривалого часу, Позивач ОСОБА_1 намагалася вселитись в квартиру разом з дітьми, які перебувають під її опікою, однак Відповідач чинить численні перешкоди.

Як вбачається з довідки Служби у справах дітей виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради від 06 лютого 2020 року Відповідач не погоджується на вселення Позивача (опікуна) з підопічними дітьми в квартиру, в якій заеєстровані діти, та яка зберігається за ними згідно рішень виконкому.

Незважаючи на те, що судове рішення 2011 року, ухвалене на користь опікуна та дітей, Відповідач продовжує чинити перешкоди та ухиляється від вселення дітей з опкуном в квартиру, яка їм надана, тобто, фактично перешкоджає виконанню рішення суду, яке набрало законної сили.

Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Виходячи з принципу диспозитивності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Встановивши, що після розірвання шлюбу з наймачем квартири Позивач -1 продовжувала зберігати намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, намагалась приймати участь в його утриманні (а.с.32-39), отримувала пільги з комунальних послуг на спірне житло (а.с.31), за життя наймача в порядку, передбаченому статтею 72 ЖК України, не визнавалася такою, що втратила право користування спірною квартирою, своєї згоди на вселення ОСОБА_5 не надавала, суд дійшов до висновку про те, що належний спосіб захисту порушених прав Позивачів буде не лише усунення перешкод у користуванні власністю,а і їх вселення у спірну квартиру.

Приймаючи таке рішення, суд враховує, що відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції.

Оскільки діти тривалий час не мають доступу до житла, яке їм надано державою, а Відповідач чинить численні перешкоди, після набрання законної сили рішення суду у справі № 2-236/11, позивач та її підопічні не були вселені, Позивач протягом тривалого часу намагається вселитись до приміщення, в якому вона зареєстрована, а так само й те, що Відповідач, маючи статус нового члена сім"ї, не надає можливості вселитись та коритсуватись житлом, позов слід задовольнити в повному обсязі.

Крім того, враховуючи те, що сторони у справі добровільно не досягли згоди щодо порядку користування спільним житлом, суд рекомендує вирішити питання щодо порядку користування житлом в судовому порядку шляхом пред"явлення відповідного позову та із залученням служби у справах дітей та/або органу опіки та піклування.

Щодо судових витрат

Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених згідно із статтею 4 Закону України від 08липня 2011року №3674-VI«Про судовий збір» за подання позову немайнового характеру.

Оскільки Позивачі звільнені від сплати судового збору, однак, при поданні позову кожен з позивачів, мав сплатити по 840,80 грн. судового збору, а разом 1681,60 грн. то вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 263-265, 268 ЦПК України, статтями 72, 156 Житлового кодексу, статтями 321, 319, 358 ЦК України , суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа Служба у справах дітей виконкому Металургійної районної у місті ради, Відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Металургійної районної у місті Ради про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення у приміщення задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_1 , неповнолітнім дітям ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у користуванні квартирою АДРЕСА_2 .

Вселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 , неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 в квартиру АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 на користь держави судовий збір у розмірі 1681,60 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня шістдесят копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17 лютого 2021 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 )

- позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 )

- відповідач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_4 ),

- третя особа Служба у справах дітей виконкому Металургійної районної у місті ради (50000, м. Кривий Ріг, пр. Миру, 42)

- третя особа Відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Металургійної районної у місті Ради (50000, м. Кривий Ріг, вул. Галатова, б. 2).

Суддя: О. В. Чайкіна