Провадження № 2/761/9954/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Пономаренко Н.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» про відшкодування майнової та моральної шкоди при наданні послуг поштового зв`язку.,-

в с т а н о в и:

У липні 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» про відшкодування майнової та моральної шкоди при наданні послуг поштового зв`язку, згідно з якого просив суд: стягнути з рахунку Акціонерного Товариства «УКРПОШТА» на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної і моральної шкоди: - матеріальну шкоду в сумі 1818,90 гривень; - моральну шкоду в сумі 5.000, 00 гривень, всього 6818,90 грн. та судові витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16 січня 2021 року ОСОБА_1 на його мобільний телефон надійшло СМС - повідомлення від оператора банку «Приват» про накладення виконавчою службою арешту на грошові кошти, які розміщені на картковому рахунку Позивача у вказаному банку. Позивач в цей же день звернувся до консультанта філії банку «Приват», розташованому в місті Києві по проспекту Тимошенка, 29 від якого дізнався, шо арешт на картковий рахунок позивача був накладений Оболонським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - на підставі виконавчого провадження ВП № 63593874, у зв`язку з несплатою Позивачем штрафу за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В позовній заяві вказано, що позивач 18.01.2021 сплатив виконавчий збір та штраф та особисто передав квитанцію про сплату державному виконавцю Сакун Д.В. та від неї дізнався, що в Виконавчій службі знаходяться ще два виконавчих провадження - ВП № 63327492 та ВП № 63620054, відкриті на Позивача на підставі постанов патрульної поліції за скоєння ним адміністративних правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, зафіксованих в автоматичному режимі. Після сплати Позивачем 21.01.2021 решти виконавчих зборів та штрафів , виконавчі провадження ВП № 63593874, ВП № 63327492 та ВП № 63620054 , Виконавчою службою були закінчені Всього Позивачем сплачено виконавчі збори та штрафи у розмірі 2 268,90 грн.

Позивач зазначає, що 09.02.2021 звернувся до Голови Національної поліції України із заявою про проведення перевірки у відповідності до статті 18 Закону України «Про звернення громадян» вважаючи, що відкриття виконавчих проваджень стало наслідком невиконання підрозділом патрульної поліції вимог частини 7 статті 279-1 КУпАП: на його адресу не були надіслані рекомендованим листом повідомлення про постанови про адміністративне правопорушення. 04.03.2021 листом № М-2509/41/27/03-2021 Департамент патрульної поліції національної поліції України повідомив позивача, що постанови серії АА №№00271675, 00423805, 00439004 щоло притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, направлені за місце реєстрації Позивача до поштового відділення №210 АТ « Укрпошта», а 23.07.2020, 13.08.2020 та 15.08.2020 повернуті до Департаменту з відміткою в довідках про вручення/повернення/поштового відправлення «за закінченням терміну зберігання».

Позивач вказує, що 25.03.2021 звернувся з претензією до відповідача, запропонувавши йому добровільно відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, шляхом внесення заявленої суми на картковий рахунок позивача. Позивач в претензії вказав, що підставою позову стало пряме невиконання відповідачем договору про надання послуг поштового зв`язку та підпункту 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2018 № 270 (далі-Постанова № 270). Крім того, Позивач просив Відповідача пояснити, як, яким чином всі 3 (три) рекомендованих листа не були йому вручені, а були повернуті "за закінченням терміну зберігання», виходячи з того, що дружина Позивача, є пенсіонером і постійно знаходиться дома, за адресою проживання, а також абонентська поштова скринька пошкоджень не має, обладнана замком, що унеможливлює проникнення до неї сторонніх осіб, але будь-яких поштових відправлень чи повідомлень для отримання таких відправлень в період другої половини червня - першої половини липня 2020 року, з поштового відділення № 210 Позивач не отримував. Тобто, якщо б Відповідач своєчасно вручив рекомендовані поштові відправлення - постанови про накладення штрафу Позивачу, то сума штрафу за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, зафіксованого в автоматичному режимі фотозйомки, з урахуванням банківських послуг, сплачені протягом 10 днів становила б 150 гривень. За 3 постанови Позивач повинен був би сплатити всього 450 грн. суми штрафів.

При цьому, позивачем зазначено, що 02.04.2021 Відповідач листом № 1853-М-171-В відмовив у задоволенні претензії, зазначивши, що відповідно до Постанови № 270 він керується підпунктами 121-122 вказаної Постанови, згідно яких Укрпошта здійснює перевірку пересилання реєстрованих поштових відправлень в автоматизованій системі товариства протягом шести місяців з дня прийняття їх для пересилання, тому надати інформацію щодо відправлень № 2206, 694,638 немає можливості.

Позивач вважає, що відповідач протягом липня - серпня 2020 року своєчасно тричі не доставив поштову кореспонденцію Позивачу за вигаданими підставами, шо свідчить про системність та тривалість порушення, чим наніс Позивачу матеріальну шкоду в сумі 1818,90 грн. Позивач з вини Відповідача був змушений сплатити штраф в розмірі 1818,90 грн., замість 450 грн.

Крім того, позивач зазначає, що поніс моральний збиток внаслідок відкриття виконавчих проваджень, арештом карткового рахунку в банку «Приват», неможливість користуватися власними коштами, втрачати час на відвідання судового виконавця. Позивач втратив душевний спокій, розхвилювався, багато часу витратив на оформлення відповідних документів, оплати рахунків для закриття виконавчих проваджень. Не маючи доступу до власних коштів, був змушений принижуватись, позичаючи гроші в родичів та своїх знайомих. Заподіяну моральну шкоду Позивач оцінює в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

У зв`язку з зазначеним, позивач просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.07.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» про відшкодування майнової та моральної шкоди при наданні послуг поштового зв`язку. Розгляд справи вирішено проводити за правилами позовного провадження в спрощеному порядку без виклику сторін

31.08.2021 року до суду надійшов відзив у якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимоги, та зазначено, що позивачем не додано до позовної заяви жодних доказів того, що ним вживались заходи щодо отримання адресованих йому поштових відправлень та відмови позивача від їх вручення адресту. Позивачем, при наявності у своєму розпорядженні, повідомлень про надходження поштових відправлень за отримання відправлень до ВПЗ не звертався, що свідчить про його бездіяльність та бажання уникнути відповідальності. Також відповідачем зазначено, що доводи позивача є надуманими внаслідок бездіяльності самого позивача.

01.09.2021 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив у якому позивач просив позов задовольнити у повному обсязі та заперечив проти обставин, викладених у відзиві.

07.09.2021 року на адресу суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив у якому зазначено, що після проведення виробничої перевірки структурними підрозділами АТ «Укрпошта», була встановлено факт інформування позивача про надходження на його ім`я поштових відправлень (07.07.2020 №2206), 08.07.2020 (№694); 19.06.2020 року (№638), інформування було здійснено шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки адресата бланку повідомлення про надходження поштових відправлень.

Дослідивши зібрані в матеріалах справи письмові докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

За змістом ч. 2-4 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Надання послуг поштового зв`язку здійснюється об`єктами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» згідно з вимогами Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 із змінами, надалі по тексту - Правила, які розроблені відповідно до Закону України «Про поштовий зв`язок» та Актів Всесвітнього поштового союзу.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про поштовий зв`язок» оператори надають користувачам послуги поштового зв`язку відповідно до законодавства України та провадять іншу підприємницьку діяльність в установленому законом порядку.

Послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 (надалі Правила) та повинні відповідати встановленим нормам якості.

Зі змісту п. 89 Правил реєстровані поштові відправлення вручаються одержувачам за умови пред`явлення ними паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, військового квитка для військовослужбовця строкової служби, посвідчення народного депутата України, документа, що замінює паспорт, паспорта іноземного громадянина з візою або посвідки на постійне чи тимчасове проживання на території України іноземного громадянина, інших документів, що посвідчують особу згідно із законодавством.

Згідно з абз. 1 п. 90 Правил адресат може уповноважити іншу особу на одержання адресованого йому поштового відправлення, коштів за поштовим переказом за довіреністю, що оформляється в установленому законодавством порядку.

Пунктом 91 Правил встановлено, що інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді смс-повідомлення за номером мобільного телефону, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а у разі відсутності номера мобільного телефону - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланку повідомлення встановленого зразка. За бажанням адресата реєстроване поштове відправлення, поштовий переказ можуть бути доставлені йому за поштовою адресою, зазначеною відправником, кур`єром за додаткову плату.

Так, перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 18.01.2021 позивач сплатив виконавчий збір та штраф та особисто передав квитанцію про сплату державному виконавцю Сакун Д.В. та від неї дізнався, що в Виконавчій службі знаходяться ще два виконавчих провадження - ВП № 63327492 та ВП № 63620054, відкриті на Позивача на підставі постанов патрульної поліції за скоєння ним адміністративних правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, зафіксованих в автоматичному режимі. Після сплати Позивачем 21.01.2021 решти виконавчих зборів та штрафів , виконавчі провадження ВП № 63593874, ВП № 63327492 та ВП № 63620054 , Виконавчою службою були закінчені. Всього позивачем сплачено виконавчі збори та штрафи у розмірі 2 268,90 грн.

Як вбачається з матеріалів справи 09.02.2021 звернувся до Голови Національної поліції України із заявою про проведення перевірки у відповідності до статті 18 Закону України «Про звернення громадян» вважаючи, що відкриття виконавчих проваджень стало наслідком невиконання підрозділом патрульної поліції вимог частини 7 статті 279-1 КУпАП: на адресу позивача не були надіслані рекомендованим листом повідомлення про постанови про адміністративне правопорушення. 04.03.2021 листом № М-2509/41/27/03-2021 Департамент патрульної поліції національної поліції України повідомив позивача, що постанови серії АА №№00271675, 00423805, 00439004 щоло притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, направлені за місце реєстрації Позивача до поштового відділення №210 АТ « Укрпошта», а 23.07.2020, 13.08.2020 та 15.08.2020 повернуті до Департаменту з відміткою в довідках про вручення/повернення/поштового відправлення «за закінченням терміну зберігання». Тому постанови щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у відповідності до ст. 291 КУпАП набрали законної сили та згідно ст. 300-1 КУпАП були направлені до виконавчої служби для примусового виконання (а.с. 38-39, 40-41).

Як вбачається з відзиву, що про надходження поштових відправлень, що надійшли до відділення поштового зв`язку (ВПЗ) Київ-210 на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), а саме: 07.07.2020 року (№ НОМЕР_1 ): 08.07.2020 року (№694): 19.06.2020 року (№638) позивач інформувався шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки адресата бланку повідомлення про надходження поштових відправлень, що підтверджується копіями форми 8 ВПЗ Київ-210, а також письмовими поясненнями поштарки ВПЗ Київ 2010 ОСОБА_3 . Інформація про замовлення Позивачем послуг з доставки реєстрованих поштових відправлень кур`єром на поштову адресу, копії фіскальних чеків про оплату таких послуг відповідно до ч. 2 п. 91 Правил Позивачем до позовної заяви не додавались.

Зі змісту ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про поштовий зв`язок» встановлено, що послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До зобов`язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов`язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; також сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (стаття 6 Цивільного кодексу України).

Сторони є вільними в укладенні договору, у виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України ).

Згідно статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Правовідносини між АТ «Укрпошта» з відправником поштових відправлень № 2206, №694, №638 виникли на підставі договору про надання послуг з пересилання поштових відправлень у відповідності до ЗУ «Про поштовий зв`язок», який за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчиненням свої дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідальність оператора поштового зв`язку за договорами надання послуг поштового зв`язку з пересилання реєстрованих поштових відправлень в межах України встановлюється статтею 18 Закону України «Про поштовий зв`язок». Як вбачається із зазначеного, Законом України «Про поштовий зв`язок», а саме статтею 18, не передбачена така відповідальність операторів поштового зв`язку перед користувачами як відшкодування збитків.

Крім цього ст.18 Закону України «Про поштовий зв`язок» є спеціальною нормою стосовно відшкодування збитків, пов`язаних з надання послуг поштового зв`язку.

Указом Президента № 316/2017 від 10.10.2017 затверджена Всесвітня поштова конвенція, яка підписана від імені України 11 жовтня 2012 року в м. Доха. Відповідно до Наказу Міністерства інфраструктури України від 14.06.2013 № 405 (Зареєстровано в Мінюсті України 05.07.2013 р. за №1123/23655) визначено Публічне акціонерне товариство «Укрпошта» призначеним оператором для здійснення поштових послуг і виконання зобов`язань, що випливають із актів Всесвітнього поштового союзу.

Згідно із п. 1.7 ст. 23 Всесвітньої поштової конвенції, всі положення стосовно відповідальності призначених операторів, є беззаперечними, обов`язковими і вичерпними. Призначені оператори за будь-яких обставин не несуть відповідальності навіть у випадку серйозної помилки вище межі, встановленої в Конвенції та Регламентах.

Такі вимоги міжнародного договору та Закону України «Про поштовий зв`язок» обумовлені специфікою послуг, які надають поштові оператори, адже поштовий оператор відповідає тільки за доставку поштивих відправлень і не має відповідати за інші ризики відправників чи одержувачів пошти.

Згідно із п. 1.7 ст. 23 Всесвітньої поштової конвенції, всі положення стосовно відповідальності призначених операторів, є беззаперечними, обов`язковими і вичерпними. Призначені оператори за будь-яких обставин не несуть відповідальності навіть у випадку серйозної помилки вище межі, встановленої в Конвенції та Регламентах.

Такі вимоги міжнародного договору та Закону України «Про поштовий зв`язок» обумовлені специфікою послуг, які надають поштові оператори, адже поштовий оператор відповідає тільки за доставку поштивих відправлень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, підставами для всіх випадків відшкодування шкоди, є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка заподіювана шкоди; 3) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана; 4) вина заподіювана шкоди.

Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача. Таким чином, позивач повинен довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювана.

Стаття 23 ЦК України встановлює, яку форму може набувати моральна шкода, та в яких випадках вона може бути заподіяна особі.

Так, позивачем не надано жодного доказу порушення свого права, які б потягли стягнення моральної шкоди, а також, які саме моральні страждання поніс позивач.

При цьому, судова практика виходить із положення, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору» (пункт 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювана шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, але й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

В даному випадку відсутній один із обов`язкових елементів складу цивільного правопорушення - факт наявності незаконного рішення, незаконної дії чи бездіяльності відповідача відносно прав позивача, протиправність дій відповідача нічим не встановлена, що, як наслідок, вказує на відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення як матеріальної шкоди в сумі 1818,90 гривень, так і моральної - в сумі 5000,00 грн.

Цим фактом підтверджується відсутність преюдиції для відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди в рамках даного спору.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України, визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено належність доказів належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсність обставини справи.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають знач для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому відповідно до частини 1 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не доведено одночасної наявності трьох умов, які б слугували підставою для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді стягнення шкоди, зокрема, неправомірності дій відповідача, наявності шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Виходячи з встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства, якими регламентовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що з вищевикладених підстав позов задоволенню не підлягає, у зв`язку з його безпідставністю.

При цьому, щодо обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд також враховує висновки, відповідно до яких Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином інші доводи позивача не впливають на вищевказані висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позову в межах заявлених позивачем вимог за вказаних в позові підстав.

При цьому, відповідно до правил ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача у зв`язку із повною відмовою в позові.

На підставі викладеного, керуючись ст. 56 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 23, 1166, 1167, ЦК України, Законом України «Про поштовий зв`язок», Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 262-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» про відшкодування майнової та моральної шкоди при наданні послуг поштового зв`язку, - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: