ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«18» лютого 2021 року

м. Харків

справа № 635/8257/19

провадження № 22ц/818/1379/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Хорошевського О.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 листопада 2020 року в складі судді Березовської І.В.

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на батька.

Позовна заява мотивована тим, що його син ОСОБА_2 на підставі рішення суду виплачує на його користь аліменти в розмірі 280,00 грн щомісячно, які не покривають витрати на придбання ліків.

Вказав, що у лютому та березні 2019 року він звертався до стоматологічної поліклініки, де йому проведено протезування зубів загальною вартістю 8375, 00 грн. Необхідність термінового протезування викликана важким станом його зубів.

Просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь додаткові витрати на протезування зубів у розмірі 8375,00 грн.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 17 листопада 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Вказав, що суд першої інстанції не врахував, що необхідність протезування зубів викликана тяжкою хворобою. Зазначив, що судом мають враховуватися всі обставини, що свідчать про його потребу у матеріальній допомозі, а отримання ним доходу, що перевищує прожитковий мінімум, не свідчить про відсутність такої потреби. Посилався на висновки Верховного Суду у справі між тими ж сторонами щодо аналогічного предмету спору. Вказав на порушення судом першої інстанції строку розгляду справи.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що позивачем не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що втрата ним зубів має ознаки тяжкої хвороби, а витрати на протезування є саме додатковими витратами.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2

ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням безстроково, що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК, серія 10 ААА № 642279 від 21 листопада 2011 року (а. с. 2).

З виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 4.1586 від 16 березня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 має низку захворювань, зокрема, цукровий діабет, нефропатія, катаракта, гіпертонічна хвороба, постінфарктний кардіосклероз, змішана енцефалопатія з вираженою лікворно-венозною гіпертензією, вегето-судинними пароксизмами, остеохондроз та інші (а. с. 7).

22 лютого 2019 року лікарем стоматологічної поліклініки № 5 ОСОБА_1 направлено на рентгенологічне обстеження. Вартість обстеження складає 162,00 грн, що підтверджується копією направлення (а. с. 3).

З копій нарядів №136 від 27 березня 2019 року, № 137 від 12 березня 2019 року та копій чеків вбачається, що за надані послуги з протезування зубів ОСОБА_1 сплачено 2234,90 грн та 5978,30 грн (а. с. 4-5).

З довідки про доходи № 9773 1773 9325 7719 від 07 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 є пенсіонером, сума його пенсії по інвалідності за період з 01 березня 2019 року по 30 вересня 2019 року склала 20 011,30 грн, а саме з березня 2019 року по червень 2019 року 2853,85 грн щомісячно, з липня 2019 року по вересень 2019 року 2865,30 грн щомісячно (а. с. 6).

ОСОБА_2 сплачує аліменти на утримання батька ОСОБА_1 у розмірі 280,00 грн щомісячно, як встановлено під час розгляду справи № 635/2419/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на лікування (а. с. 9-10).

У 2019 році та лютому 2020 року ОСОБА_2 сплачено на користь ОСОБА_1 аліменти на загальну суму 4240,00 грн, що підтверджується квитанціями від 08 травня 2019 року, 23 червня 2019 року, 20 серпня 2019 року, 28 листопада 2019 року, 10 лютого 2020 року, а також наступні суми: 3421,01 грн, що підтверджується квитанцією від 26 червня 2019 року (а. с. 40); 1073,63 грн за рішенням Харківського районного суду по справі №635/1308/19 від 08 травня 2019 року, що підтверджується квитанцією від 13 вересня 2019 року (а. с. 39); 339,51 грн за постановою Харківського апеляційного суду по справі №635/1035/18 від 13 лютого 2019 року, що підтверджується квитанцією від 12 червня 2019 року (а. с. 38); 400,00 грн за рішенням Харківського районного суду від 19 березня 2019 року по справі №635/4734/18, що підтверджується квитанцією від 12 червня 2019 року (а. с. 37).

ОСОБА_2 має двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 48, 49).

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Згідно з частиною першою статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Статтею 203 СК України визначено, що дочка, син, крім сплати аліментів, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

У виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними (стаття 206 СК України).

Згідно зі статтею 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги суд бере отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно з чинним законодавством держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому під час постановлення рішення суду слід зважати на розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом.

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц, провадження № 61-2386сво19.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що його пенсії та аліментів від сина йому не вистачає для лікування, зокрема, протезування зубів. У зв`язку з цим він просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь пов`язані з цим додаткові витрати у розмірі 8375,00 грн.

Разом з тим, статтею 203 СК України визначено, що дочка, син зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних саме тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю, а не будь-яким захворюванням.

Доказів того, що необхідність протезування зубів викликана саме тяжкою хворобою позивача, його немічністю або будь-яким чином пов`язана з його інвалідністю, суду не надано.

У наданих ОСОБА_1 документах зі стоматологічної поліклініки взагалі не вказано встановлений йому діагноз, що позбавляє суд можливості встановити, з яким саме захворюванням пов`язана необхідність протезування зубів, та чи можливо його віднести до тяжкої хвороби.

При цьому, судова колегія бере до уваги те, що, як встановлено при розгляді справи №635/2419/17, ОСОБА_1 має ще одного сина, який також може надавати йому матеріальну допомогу.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, на утриманні відповідача перебуває двоє його неповнолітніх дітей. Відомості щодо наявності у ОСОБА_2 постійного щомісячного доходу відсутні.

Твердження ОСОБА_1 щодо того, що отримання ним доходу, який перевищує прожитковий мінімум, не свідчить про відсутність у нього потреби у матеріальній допомозі сина, судова колегія відхиляє, оскільки при вирішенні спору судом взято до уваги всі обставини справи, а не лише розмір отримуваного позивачем доходу.

Посилання ОСОБА_1 на висновки Верховного Суду у справі між тими ж сторонами не можуть бути взяті до уваги, оскільки у даній справі інші фактичні обставини. Дійсно, як встановлено судом, ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду з позовами до свого сина ОСОБА_2 про стягнення з нього додаткових витрат на лікування, зокрема, у справах №635/2419/17, №635/615/18, №635/1308/19, №635/4734/18. Однак, зазначені додаткові витрати, стягнення яких було предметом спору в інших справах, пов`язані із необхідністю лікування цукрового діабету, дисциркуляторної енцефалопатії з лікворно-венозною гіпертензією, з вегето-судинними пароксизмами, тобто інших захворювань ОСОБА_1 , які дійсно є тяжкими.

У даній справі позивач звернувся до суду із вимогами про стягнення витрат на стоматологічне лікування, яке із вказаними захворюваннями не пов`язано.

Виходячи з вищевикладеного, підстав для покладення на відповідача обов`язку брати участь у додаткових витратах на батька за позовом у цій справі не вбачається.

Порушення строку розгляду справи, на яке посилався ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, не є підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

О.М. Хорошевський

Повний текст постанови складено 18 лютого 2021 року.