465/4294/13-ц
6/465/233/21
У Х В А Л А

судового засідання

07.12.2021 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі

головуючого-судді Мартинишин М.О.

з участю секретаря Оверко Я.Б.

представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», заінтересовані особи: ПАТ «КБ «НАДРА», ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП», ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача -

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду із заявою про заміну сторони стягувача, з ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» за прийнятим рішенням Франківським районним судом м.Львова по справі № 465/4294/13-ц.

В обґрунтування заяви покликаються на те, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 22.11.2013 року у цивільній справі № 465/4294/13-ц позовні вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 558/06-Ф від 17.07.2006 року задоволено.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області по справі № 465/4294/13, провадження № 22-ц/783/4324/15 від 18.12.2015 року було ухвалено нове рішення, яким в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовлено. В частині стягнення боргу з ОСОБА_3 462939,46 грн. на користь ПАТ «КБ «Надра» залишено без змін.

Згідно договору №GL48N718070_bank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року, право вимоги за кредитним договором № 558/06-Ф від 17.07.2006 року перейшло до ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП».

Згідно договору №GL48N718070_bank_04 про відступлення прав вимоги від 18.12.2020 року, ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» відступило право вимоги за даним кредитним договором ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» разом з усіма додатками до нього та додатковими договорами.

Відтак право вимоги за вищезазначеним договорами повністю перейшло до ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», тому просить замінити сторону стягувача.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, однак у заяві зазначив що підтримує у повному обсязі та просив таку заяву розглядати у його відсутності.

Стягувач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, а тому суд вважає за можливе розглядати заяву у його відсутності, оскільки його неявка не є перешкодою для вирішення даної заяви.

На підставі п.2 ч.3 ст.442 ЦПК України, суд вважає, що слід розглядати заяву у їх відсутності, оскільки їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про зміну сторони виконавчого провадження.

Представника боржника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 у судовому засіданні заяву заперечив, оскільки підстав для про заміни сторони стягувача відсутні. Вважає, що Договір №GL48N718070_bank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року та договір №GL48N718070_bank_04 про відступлення прав вимоги від 18.12.2020 року, в частині відступлення права вимоги за кредитним договором № 558/06-Ф від 17.07.2006 року, укладеним між ОСОБА_3 та ВАТ «КБ «НАДРА» укладені зі спливом терміну позовної давності та такі є нікчемними правочинами.У зв`язку з чим просить у задоволенні заяви відмовити.

Заслухавши пояснення представника боржника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , вивчивши подану заяву про заміну сторони виконавчого провадження, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 22.11.2013 року Франківським районним судом м. Львова було винесено заочне рішення по справі №465/4294/13-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 558/06-Ф від 17.07.2006 року, на підставі якого позов задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Надра заборгованість по кредитному договору в сумі 458 952,46 грн. та судові витрати в розмірі 3441,00 грн. судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви, а всього разом 462 393( чотириста шістдесят дві тисячі триста дев`яносто три) грн. 46 коп..

18.12.2015 року ухвалою Апеляційного суду Львівської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 листопада 2013 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості по кредитному договору в сумі 458952,46 грн. та судові витрати в розмірі 3441, 00 грн. судового збору скасовано та ухвалено нове, яким у цій частині позову відмовлено. В решті рішення залишено без змін.

05.08.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» укладено договір №GL48N718070_bank про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 558/06-Ф від 17.07.2006 року.

18.12.2020 року між ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» укладено договір №GL48N718070_bank_04 про відступлення прав вимоги, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» відступило ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченим кредитним договором № 558/06-Ф від 17.07.2006 року.

Стаття 55 ЦПК України визначає процесуальний порядок правонаступництва та містить положення, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до п.1 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вищезазначених умов Договору №GL48N718070_bank_04 про відступлення прав вимоги від 18.12.2020 року та у відповідності до ст.ст.11, 512 ЦПК України, ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ «КБ «НАДРА», зокрема і за кредитним договором № 558/06-Ф від 17.07.2006 року, що стверджується також витягом з додатку № 1 до договору, копіями платіжних доручень щодо сплати коштів за договором №GL48N718070_bank_04 про відступлення прав вимоги від 18.12.2020 року та копіями додаткових угод до договору №GL48N718070_bank_04 про відступлення прав вимоги від 18.12.2020 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Частиною першою статті 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї сторони виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (ч.2 ст.442 ЦПК).

Згідно з ч.5 ст.442 ЦПК України, положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Отже, наявність відкритого виконавчого провадження не має вирішального значення для заміни сторони стягувача чи боржника правонаступником.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15.10.2008р., під правонаступництвом у виконавчому провадженні розуміють заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав його попередника до іншої особи, що раніше не брала участь у виконавчому провадженні.

За змістом правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі №6-122цс13, від 20.11.2013 р., що виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Крім цього, згідно правової позиції висловленої у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року по справі № 6-1355/10, провадження № 61-12076св18 - заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги до боржників можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження. Також, заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Такий висновок зробив Верховний Суд в постанові №643/4902/14-ц від 05.12.2018 року.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача. Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 2-3897/10.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 201/16014/13-ц (провадження № 61-9098сво20) вказано, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони. Тобто, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 17 січня 2020 року у справі №916/2286/16 зазначила, що, вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Так, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржниками, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За правилами даної норми дійсність правочину презюмується.

Оскільки вищезазначені договори про відступлення права вимоги недійсним не визнавалися, та доводи представника боржника про те, що заявник на підставі цього договору не є правонаступником ПАТ «КБ «НАДРА» не можна визнати обґрунтованими.

Разом з тим, безпідставними є й посилання представника боржника на сплив позовної давності, оскільки вимога заявника про заміну стягувача у виконавчому провадженні заявлена на стадії виконання рішення суду, а не вирішення спору по суті.

Виходячи з диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) розгляд та прийняття рішення з цих питань не може відбуватися з ініціативи суду.

У даній справі заявник звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, надавши на підтвердження своїх вимог договора, які в силу закону не є нікчемниим та у встановленому законом порядку недійсними не визнанні.

За таких обставин, суд вважає, що оскільки у правовідносинах, що виникли на підставі вищевказаних договорів відбулась заміна і сторони стягувача з ПАТ «КБ «НАДРА» на ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», а тому суд вважає за необхідне заяву задовольнити.

Керуючись ст.ст. 258-261, 353-355, 442 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Заяву ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» задовольнити.

Замінити сторону стягувача з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» у цивільній справі №465/4294/13-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 558/06-Ф від 17.07.2006 року.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 15.12.2021 року.

Суддя: Мартинишин М.О.