Провадження № 2-з/932/18/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2021 р. Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді Лукінової К.С.

При секретарі Кадантаєнко Д.В.

Розглянувши в судовому засіданні заяву представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Сафонінкової Надії Романівни про зустрічне забезпечення позову у цивільній справі № 932/13955/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна про визнання договору дарування недійсним

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна про визнання договору дарування недійсним.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2020 року було заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна про визнання договору дарування недійсним задоволено. Заборонено ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на квартиру АДРЕСА_1 - до набрання законної сили рішенням ухваленим за результатами розгляду справи №932/13955/20.

08.02.2021 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Сафонінкової Надії Романівни про зустрічне забезпечення позову у цивільній справі № 932/13955/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна про визнання договору дарування недійсним, яка обгрунтована тим, що забороною відповідачу передавати в найм спірне майно спричиняється шкода, яка виражається у недоотриманні орендної плати та сплаті комунальних послуг за квартиру, яку може сплачувати наймач квартири. 15.01.2021 року відповідачка уклала договір найму спірної квартири та отримала орендну плату 3000 грн. Проте, випадково дізнавшись про накладену заборону передавати зазначену квартиру у найм відповідачка змушена була 18.01.2021 року розірвати зазначений договір та повернути йому орендну плату.

В судовому засіданні відповідачка підтримала подану заяву.

В судовому засіданні представник відповідачки підтримала подану заяву, спираючись на доводи, викладені в заяві та зазначила, що надані позивачем документи не свідчать про вартість наявного у нього майна та не свідчать про те, що у разі потреби позивач зможе сплатити вартість збитків, що пов`язані із забезпеченням позову.

Позивач та представник позивача заперечували проти заяви. Представник позивача зазначила, що позивач має у власності половину квартири та автомобіль і надала суду відповідні докази цим обставинам.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Отже, питання щодо зустрічного забезпечення є правом, а не обов`язком суду.

За приписами ч.3 ст. 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 ЦПК України розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Як визначено у ч.ч. 7-9 ст. 154 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник у порядку зустрічного забезпечення. Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення. Особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

При розгляді заяви про зустрічне забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Таким чином, невжиття заходів як забезпечення позову так і зустрічного забезпечення, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, суд враховує, що заходи зустрічного забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як вбачається з матеріалів справи предметом спору в справі є визнання недійсним договору дарування квартири на користь відповідачки.

З матеріалі справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 , де проживає та має вказану квартиру у спільній власності. Крім цього позивач має у власності автомобіль.

При постановленні судом ухвали про забезпечення позову за заявою позивача, суд не знайшов підстав для застосування зустрічного забезпечення за ініціативи суду.

Як вбачається зі змісту клопотання, в обґрунтування необхідності застосування зустрічного забезпечення позову шляхом зобов`язання позивача внесення коштів на депозитний рахунок суду у розмірі 27000 грн. представник відповідача зазначає, що внесення позивачем зазначеної суми буде цілком співмірним із заходами забезпечення позову та розміром збитків, яких зазнає відповідач у зв`язку з забезпеченням позову.

Разом з тим, представником відповідача належним чином не обґрунтовано необхідності застосування зустрічного забезпечення позову, оскільки саме по собі вжиття заходів забезпечення позову, не свідчить про те, що майновий стан позивача чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. При цьому суд враховує, що у разі відмови в задоволенні позовних вимог відповідачка залишиться власником спірного майна.

Відповідно до ст.ст. 77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, заявником не надано належних доказів наявності підстав, передбачених ч.3 ст. 154 ЦПК України.

Враховуючи предмет позову, захід забезпечення позову, що був вжитий ухвалою суду від 22.12.2020 р., не доведеність необхідності у застосуванні зустрічного забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про зустрічне забезпечення.

Керуючись ст.ст. 154, 272, 353, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Сафонінкової Надії Романівни про зустрічне забезпечення позову у цивільній справі № 932/13955/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна про визнання договору дарування недійсним відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: К.С. Лукінова