22-ц/804/696/21
242/5366/20

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого2021 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 242/5366/20

Номер провадження 22-ц/804/696/21

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Пономарьової О.М., Попової С.А.

сторони:

заявник ОСОБА_1

боржник ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 05 січня 2021 року, у складі судді Черкова В.Г.,

у справі за заявою ОСОБА_1

про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину

з ОСОБА_2 ,

В с т а н о в и в:

1. Описова частина

Короткий зміст вимог заяви

18 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій просила видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною 18-річного віку.

Заява мотивована тим, що 17 листопада 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина ОСОБА_3 , що підтверджується відповідно свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження. Спільне життя між сторонами не склалось та у теперішній час в провадженні суду перебуває на розгляді справа про розірвання шлюбу. З моменту припинення шлюбних відносин дитина постійно проживає із заявницею, боржник будь-якої участі в матеріальному забезпеченні дитини не приймає.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 05 січня 2021 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину.

Роз`яснено заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 3 ч.1 ст.165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі: на одну дитину однієї чверті, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Суд прийшов до висновку, що у заяві про видачу судового наказу заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України, тому у видачі такого наказу слід відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

20 січня 2021 року ОСОБА_1 подала безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на ухвалу суду, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для розгляду.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 26 січня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 05 січня 2021 року.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 28 січня 2021 року справу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що відповідно до абз.2 ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає, що заявлені нею вимоги відповідають абз.4 ст.161 ЦПК України, та за якими може бути видано судовий наказ, оскільки вона просила стягнути аліменти у розмірі ? частини від заробітку (доходу) боржника, не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є гарантованим мінімальним розміром аліментів на дитину, який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, так як є половиною від одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відзив на апеляційну скаргу боржник до суду не подав.

Процедура розгляду справи апеляційним судом

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З частини 2 статті 369 ЦПК України вбачається, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що 23 грудня 2020 року до суду надійшла заява про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини у розмірі ? заробітку (доходу) боржника, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Судом встановлено, що у заяві про видачу судового наказу заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України.

2. Мотивувальна частина

Позиція Донецького апеляційного суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала зазначеним вимогам не відповідає повністю.

Ухвала суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу мотивована тим, що заявниця ОСОБА_1 в наказному провадженні звернулася із вимогою, яка не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можливо, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Частиною 5 статті 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Пунктом 4 частини 1 статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Тобто, даною нормою обмежено максимально можливий розмір стягуваних аліментів, мінімальний же розмір належних до стягнення у такому випадку аліментів закріплений відповідною нормою матеріального права, на якій має ґрунтуватися судовий наказ.

Так, відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, у разі, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу, вона просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив із того, що статтею 161 ЦПК України не передбачено стягнення аліментів на одну дитину у розмірі однієї чверті доходів боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому заявниця має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Оскільки ОСОБА_1 звернулась із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів за відсутності даних про те, що розмір аліментів буде становити більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та враховуючи, що вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, колегія суддів суду апеляційної інстанції прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу на підставі того, що стаття 161 ЦПК України не передбачає умови «не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку» не відповідає чинному законодавству.

Частиною 2 статті 182 СК України встановлено мінімальний розмір аліментів, який на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та який гарантовано має застосовуватись до усіх випадків стягнення аліментів, як у наказному, так і у позовному провадженні.

Вказане положення закону є безспірною, встановленою державою правовою гарантією для неповнолітніх осіб, права яких не можуть бути обмежені внаслідок застосування того чи іншого виду судового провадження при вирішенні питання їх належного матеріального утримання. Мінімальне матеріальне забезпечення неповнолітніх дітей у вказаному розмірі є законним обов`язком боржника.

Розмір аліментів встановлений матеріальним законом - Сімейним Кодексом України.

ЦПК України визначено процесуальний порядок розгляду цивільних справ та процесуальний закон не змінює мінімального розміру аліментів, визначеного СК України.

Викладення в прохальній частині заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на одну дитину у розмірі 1/4 частині від усіх видів доходу боржника, але не менше визначеного законом розміру, жодним чином не впливає на можливість видачі судового наказу.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки Селидівським міським судом Донецької області ухвалу від 05 січня 2021 року постановлено з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції в порядку, визначеному статтею 379 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 05 січня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 18 лютого 2021 року.

Судді: Т.Б.Ткаченко

О.М.Пономарьова

С.А.Попова