Провадження № 2/461/2306/21
УХВАЛА

Іменем України

06.12.2021 року м.Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Зубачик Н.Б., розглянувши матеріали позовної заяви Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -

В С Т А Н О В И В:

24.09.2020 року представник Фірми «Т.М.М.» Спасун О.П. звернулася до Печерського районного суду м.Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання житлово комунальних та інших послуг в розмірі 77066,77 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 13.10.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

16.03.2021 року на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, у якій позивач вказує, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 01.06.2021 року позовну заяву Фірми «Т.М.М.» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано на розгляд до Галицького районного суду м. Львова, для розгляду справи за місцем реєстрації відповідача.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про помилковість надіслання справи зі Печерського районного суду м.Києва з огляду на наступне.

Як вбачається із позовної заяви, представник Фірми «Т.М.М.» Спасун О.П. звернулася до Печерського районного суду м.Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, які надавалися у будинку АДРЕСА_2 . Тобто, спір у даній справі виник з приводу оплати житлово-комунальних послуг, які надавалися позивачем за місцем знаходження нерухомого майна.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

У справі №638/1988/17 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 11 липня 2019 року зазначив, що позови про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна мають пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Предметом позову у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання житлово-комунальні послуг, які надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені статтях 27-29 ЦПК України.

Враховуючи наведене, компетентним та належним судом для розгляду даної справи є саме Печерський районний суд м.Києва, оскільки нерухоме майно, за обслуговування якого утворилася заборгованість, розташоване на території Печерського району м. Києва.

Отже, для даної позовної заяви визначено виключну підсудність.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).

Згідно з частиною 1статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ст.378 ч.1 ЦПК України).

Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.

Таким чином, враховуючи те, що вимоги щодо стягнення заборгованості виникли з приводу нерухомого майна, розташованого за адресою: м.Київ, вул.Звіринецька, 59, що відноситься до Печерського району м. Києва, дана позовна заява має бути розглянути за правилами виключної підсудності, а отже Печерським районним судом м. Києва визначена помилкова підсудність, в результаті чого справу передано для розгляду до Галицького районного суду м.Львова.

Згідно положення п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності ) іншого суду.

Враховуючи недопустимість порушення правил щодо виключної підсудності, а також той факт, що приймаючи до провадження вказану цивільну справу, суд позбавляє сторін провадження права на розгляд справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, тому суд дійшов висновку про необхідність повернення матеріалів вказаної справи для розгляду до Печерського районного суду м. Києва, як помилково надісланої.

У даному випадку відсутній спір між судами про підсудність.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 27, 30, 31, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

цивільну справу №757/41190/20 за позовом Фірми «Т.М.М.»-Товариство з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернути на розгляд до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.