КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/2924/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Київ

Справа № 757/61850/18-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Кліринговий Дім», яка подана представником Хрустальовою Наталією Миколаївною, на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року, постановлену у складі судді Остапчук Т.В.,

у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення її позову до Публічного акціонерного товариства «Банк «Кліринговий Дім», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитро Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Банк «Кліринговий Дім», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 19 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д. О. вчинено виконавчий напис № 4797 щодо звернення стягнення на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на їй праві власності. За рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного нерухомого майна, вирішено задовольнити вимоги ПАТ «Банк «Кліринговий Дім» у розмірі 161 929,26 доларів США, в тому числі: прострочений кредит в сумі 100 000 доларів США; прострочені проценти в сумі 61 929,26 доларів США.

На підставі виконавчого напису 03 серпня 2017 року державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження № 54428816 та розпочато виконавчі дії.

Вважала, що зазначений виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки нотаріусом невірно визначено у виконавчому написі період, за який проводиться стягнення; сума боргу за кредитним договором, зазначена у виконавчому написі, не відповідає дійсності; кредитним договором та договором іпотеки не передбачено право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд виконавчий напис № 4797 від 19 липня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д. О., визнати таким, що не підлягає виконанню.

Разом із позовом ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Д. О. про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором від 26 серпня 2005 року № 119/2005-К; зупинення виконавчого провадження від 03 серпня 2017 року № 54428816, що знаходиться на виконанні Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить або утруднить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що на підставі виконавчого напису 03 серпня 2017 року державним виконавцем Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження, накладено арешт на майно боржника та розпочато інші виконавчі дії.

Вказувала на те, що утруднення чи неможливість виконання рішення суду полягає в тому, що у випадку реалізації предмету іпотеки в рахунок погашення заборгованості, розмір якої значно завищений і не відповідає дійсності, в порядку примусового виконання виконавчого напису, вона змушена буде звертатись додатково з окремими позовами про визнання незаконними дії чи рішення державної виконавчої служби, скасування результатів прилюдних торгів з реалізації предмету іпотеки, а отже нести додаткові витрати, пов`язані з розглядом справ у судах та інших компетентних органах, в результаті чого не відомо, чи зможе вона повернути собі право власності на квартиру, яка є предметом іпотеки.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення вчинення виконавчих дій, а саме: зупинено стягнення на підставі виконавчого документу - напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Д. О. про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором від 26 серпня 2005 року № 119/2005-К, зупинено виконавче провадження ВП № 54428816 від 03 серпня 2017 року, що знаходиться у провадженні Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ПАТ «Банк «Кліринговий Дім» - Хрустальова Н.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зазначає, що судом було порушено строки розгляду заяви про забезпечення позову, адже заява мала бути розглянута не пізніше двох днів з дати її надходження, тобто ще у грудні 2018 року. Крім того, судом в порушення вимог ЦПК України не надіслав ухвалу про забезпечення позову відповідачу, чим порушив право відповідача на своєчасне оскарження судового рішення. Вважає дії судді при розгляді заяви незаконними та несправедливими, такими, що порушують баланс та рівноправність сторін цивільного процесу, внаслідок чого суддею незаконно було винесено ухвалу про забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, просив залишити ухвалу без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не ґрунтуються на дійсних обставинах справи.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Кліринговий Дім» залишено без задоволення, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 25 листопада 2020 року постанову Київського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи постанову апеляційного суду, Верховний Суд посилався на те, що суд апеляційної інстанції не перевірив доводи ПАТ «Банк «Кліринговий Дім» щодо неодноразового звернення ОСОБА_1 до суду з аналогічними позовними вимогами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у справах № 57/59773/17-ц, № 757/26133/19-ц, не надав належної оцінки доводам відповідача щодо наявності у зв`язку із цим в її діях позивача ознак зловживань процесуальними правами, визначених пунктом 2 частини другої статті 44 ЦПК України, від встановлення наявності або відсутності яких залежить правильність висновків суду першої інстанції про наявність підстав для забезпечення позову.

В судовому засіданні представник відповідача Хрустальова Н.М. підтримала доводи апеляційної скарги, просила ухвалу суду скасувати.

Представник позивача Порошин О.С. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі спроможності заходові, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі його задоволення; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, положень ст.ст. 149,150 ЦПК України, а тому вважав, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

З виділених матеріалів справи вбачається, що предметом позову є визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 4797 від 19 липня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. щодо звернення стягнення на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 .

На підставі виконавчого напису № 4797 від 19 липня 2017 року, державним виконавцем Печерського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві 03 серпня 2017 року відкрито виконавче провадження № ВП 54428816 та розпочато виконавчі дії.

Отже, позивач оспорює в судовому порядку виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. від 19 липня 2017 року № 4797.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа, оскільки саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому законом передбачена можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Крім того, в даній справі підлягає застосуванню така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Встановлено, на виконанні у державного виконавця Печерського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавчий напис № 4797, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. 19 липня 2017 року щодо звернення стягнення на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 .

Постановою державного виконавця Печерського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 03 серпня 2017 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 4797 від 19 липня 2017 року та розпочато виконавчі дії.

За таких обставин, враховуючи предмет позову та характер спірних правовідносин, забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення за вказаним виконавчим написом пов`язане з розглядом даної справи і виконанням можливого рішення за результатами її розгляду, є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 4797 від 19 липня 2017 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О.

Враховуючи те, що державним виконавцем Печерського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження за оспорюваним виконавчим написом, в рамках якого здійснюються виконавчі дії, щодо звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що належить боржнику, необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, що свідчить про наявність підстав вважати, що існує ризик подальшого стягнення та відчуження належного позивачу майна, що унеможливить виконання рішення у даній справі, що в силу положень ст. 149-153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Заява про забезпечення позову в достатній мірі обґрунтована необхідністю забезпечення позову, позивачем викладено свої доводи щодо можливості настання несприятливих наслідків у разі невжиття таких заходів, а зазначені позивачем підстави та вид забезпечення позову є співмірними з пред`явленими вимогами, вид забезпечення позову обрано відповідно до п.п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

У заяві про забезпечення позову вказано як причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, так і обґрунтовано необхідність їх вжиття, як це передбачено ст. 151 ЦПК України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо неодноразового звернення ОСОБА_1 до суду з аналогічними позовними вимогами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у справах № 757/59773/17-ц, № 757/26133/19-ц, та наявності у зв`язку із цим в її діях позивача ознак зловживань процесуальними правами, визначених п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що у жовтні 2017 року ОСОБА_1 вперше звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Банк «Кліринговий Дім», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року було відкрито провадження у справі № 757/59773/17.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06 березня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 757/59773/17до судового розгляду по суті на 17 квітня 2018 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 липня 2018 року у справі № 757/59773/17 позов залишено без розгляду та скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2017 року,у зв`язку з тим, що належним чином повідомлений позивач двічі не з`явився в судові засідання.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було відхилено, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05 липня 2018 року - залишено без змін.

З виділених матеріалів справи, що переглядається, вбачається, що ОСОБА_1 у грудні 2018 року вдруге звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Банк «Кліринговий Дім», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно з поданням до суду цієї позовної заяви, ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Д. О. про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором від 26 серпня 2005 року № 119/2005-К; зупинення виконавчого провадження від 03 серпня 2017 року № 54428816, що знаходиться на виконанні Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року відкрито провадження у цій справі № 757/61850/18-ц.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що в період перебування в провадженні цього суду справи № 757/61850/18-ц, ухвала у якій переглядається, ОСОБА_1 у травні 2019 року втретє звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом, у якому просила скасувати виконавчий напис нотаріуса від 19.07.2017 року № 4797.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2019 року відкрито провадження у справі №757/26133/19 та ухвалою від 31 травня 2019 року вжито заходів забезпечення позову.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року у справі №757/26133/19 позовну заяву залишено без розгляду та скасовано заходи забезпечення позову, вжиті судом відповідно до ухвали цього ж суду від 31.05.2019 року, оскільки у провадженні цього ж суду перебуває справа із спору між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Під час апеляційного перегляду ухвали від 18.06.2019 року, суд апеляційної інстанції зазначав, що подача позивачем двох позовних заяв аналогічних за змістом та не зазначення при зверненні до суду з цим позовом про те, що у провадженні суду вже знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є зловживання процесуальними правами.

З викладеного вбачається, що станом на момент звернення (грудень 2018 року) до суду з заявою про забезпечення позову у справі, що переглядається, в провадженні Печерського районного суду м. Києва перебувала одна справа за позовом ОСОБА_1 - №757/61850/18-ц, при цьому заява про забезпечення позову, подана разом з позовною заявою у грудні 2018 року, своєчасно вирішена судом не була, а лише 21 травня 2019 року.

Справа № 757/26133/19 за позовом ОСОБА_1 про скасування виконавчого напису нотаріуса надійшла до суду у травні 2019 року, і саме у цій справі позов ОСОБА_1 було залишено без розгляду, визнано подання такої позовної заяви зловживанням процесуальними правами, та ухвалу суду від 31 травня 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову - скасовано одночасно із залишенням позову без розгляду.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з п. 2. ч.2 ст. 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Частиною 3, 4 ст. 44 ЦПК України визначено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

З`ясувавши та проаналізувавши обставини, встановлені судом апеляційної інстанції при повторному перегляді ухвали суду першої інстанції від 21 травня 2019 року, колегія суддів не вбачає підстав вважати, що при зверненні ОСОБА_1 до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та з заявою про забезпечення позову у грудні 2018 року у даній справі, в діях позивача є ознаки зловживання процесуальними правами, визначені п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України, оскільки станом на грудень 2018 року в провадженні Печерського районного суду м. Києва перебувала лише справа №757/61850/18-ц, ухвала у якій переглядається в даному провадженні.

Інших та/або декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, які б перебували в провадженні Печерського районного суду м. Києва станом на грудень 2018 року, крім даної справи №757/61850/18-ц, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом було порушено строки розгляду заяви про забезпечення позову, адже заява мала бути розглянута не пізніше двох днів з дати її надходження, тобто ще у грудні 2018 року, не може бути підставою для скасування по суті вірної та обґрунтованої ухвали суду про забезпечення позову. Тобто, порушення судом строку розгляду заяви про забезпечення позову не свідчить про її незаконність чи необґрунтованість.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на правильність постановленої ухвали не впливають.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Кліринговий Дім», яка подана представником Хрустальовою Наталією Миколаївною, - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.