Провадження № 2/758/2109/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Скрипник О. Г.,

за участю секретаря судового засідання - Дукач А. А., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Юхименко Ольга Миколаївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С., за участю третіх осіб: приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Юхименко О.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.05.2019 року ПН КМНО Харою Н.С. було необґрунтовано вчинено виконавчий напис, за реєстровим № 12706.

Виконавчим написом стягнуто з ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 42688,47 грн., які є боргом за кредитним договором від 23.08.2013 року № GP -4962315, укладеним між АТ «Банк ренесанс капітал», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 .

Позивач стверджує, що укладав кредитний договорів з АТ «Банк ренесанс капітал», а не з ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», також позивач не погоджується із сумою, яка підлягає стягненню та не розуміє на підставі чого розрахована нібито безспірна прострочена заборгованість за тілом кредиту і процентами. Також звертає увагу, що виконавчий напис вчинено з порушенням процедури, а також за межами позовної давності.

Враховуючи вищевикладені обставини, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, просив суд визнати виконавчий напис ПН КМНО Хари Н.С. від 29.05.2019 року зареєстрований в реєстрі за № 12706 таким, що не підлягає виконанню, судові витрати покласти на відповідача.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач 1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, у позові просив відмовити, справу розглядати без участі представника.

Відповідач 2 ПН КМНО Хара Н.С. також свого права на участь у судовому засіданні не використала, до суду подала клопотання про розгляд справи без її участі, просила суд вирішити спір відповідно до вимог чинного законодавства.

Третя особа ПВ ВО м. Києва Юхименко О.Л. в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що 29.05.2019 року ПН КМНО Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис щодо стягнення заборгованості у безспірному порядку з ОСОБА_1 у загальному розмірі 43188,47 грн., яка утворилась у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договором від 23.08.2013 року № GP -4962315, укладеним між АТ «Банк ренесанс капітал», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 .

Із заявою про вчинення виконавчого напису представник ПАТ «ПУМБ» звернувся до ПН КМНО Хари Н.С. 28.05.2019 року.

На підтвердження укладення договірних відносин між сторонами на судовий запит надано ПН КМНО Харою Н.С. Пропозицію укласти договір карткового рахунку (оферти), з якої вбачається, що ОСОБА_1 надано споживчий кредит у розмірі 22880,00 грн, Виписку з рахунка ОСОБА_1 , де зазначена загальна сума боргу та її складові без детального розрахунку формування такої заборгованості, Письмова вимога (Повідомлення) банку від 26.04.2019 року та деякі інші формальні документи за якими встановити безспірність заборгованості не можливо.

Згідно з клопотанням ОСОБА_1 від 09.08.2019 року позивач просить застосувати суд наслідки спливу позовної давності при розгляді справи.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до п.19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, процедура вчинення якої регулюється главою 14 Закону України «Про нотаріат» та главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Згідно з пунктом 1 даного Переліку для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Аналогічні положення містяться в п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Пунктами 2.1, 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

Так, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Про факт відсутності безспірності заборгованості свідчить те, що у наданих банком нотаріусу документах не підтверджено арифметично суми процентів. Також, в інформації від 05.02.2021 року № 494/01-16, яка надана приватним нотаріусом Харою Н.С. згідно з ухвалою суду від 22.01.2021 року відсутні докази надсилання боржнику письмової вимоги щодо необхідності погашення заборгованості та відповідно отримання ним цієї вимоги.

Також в зазначеній інформації приватного нотаріуса Хари Н.С. не міститься детального розрахунку заборгованості, а наявна лише виписка про факт наявності такої заборгованості у загальній суми по кожному виду заборгованості. Відтак, нотаріус, вчиняючи спірний виконавчий напис, був позбавлений можливості перевірити дійсність та безспірність сум заборгованості.

Суд вважає справедливими зауваження ОСОБА_1 щодо строків позовної давності.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно з ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Тут слід наголосити, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Тобто, позивач позивач вірно звертає увагу, що останній платіж за зазначеним кредитним договором відбувся 02.06.2014 року, тому з 28.07.2014 року почався відлік строку позовної давності.

Тому, зазначений розмір заборгованості виходить за межі трьох річного строку, тобто за межі строку позовної давності, оскільки заява про вчинення виконавчого напису подана 28.05.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, відсутність спростування з боку відповідача підстав позовних вимог, суд вважає докази, які містяться в матеріалах справи достатніми та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ «ПУМБ» на користь позивача судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 259, 263-265, 268, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Юхименко Ольга Миколаївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною від 29.05.2019 року за реєстровим № 12706 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер картки платника податків: НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», ідентифікаційний код юридичної особи: 14282829, п/р НОМЕР_2 , МФО: 334851який є правонаступником АТ «Банк Ренесанс Капітал» за кредитним договором № GP-4962315 від 28.03.2013 року суми заборгованості у розмірі 42 688, 47 грн, яка складається:

прострочена заборгованість за кредитом -19 435, 03 грн;

прострочена заборгованість по процентам - 4 520, 42 грн;

прострочена заборгованість за комісією - 18 733, 02 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», ідентифікаційний код юридичної особи: 14282829, п/р НОМЕР_2, МФО: 334851 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер картки платника податків: НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя О. Г. Скрипник