Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

під головуванням судді Єршової Л.С.,

за участю секретарів судових засідань Радзімовської Р.О., Тончевої П.В.,

представника позивача Корнієнко Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Альфа Страхування», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Альфа Страхування», , місцезнаходження за адресою: 01011, м.Кив, вул. Рибальська, 22, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 93840,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 938,10 грн.

Позов подано з підстав стягнення матеріальної шкоди, завданої ДТП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 31.12.2018 року в м. Одеса, вул. Преображенська, 76, відбулося ДТП за участю водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем Opel Astra, державний номер НОМЕР_2 , та у порушення п.12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на автомобіль «Volkswagen Crafter 50» » д.н. НОМЕР_3 , який стояв припаркований біля правого краю проїздної частини. Під час ДТП було пошкоджено належний позивачу автомобіль.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси водій Opel Astra був визнаний винуватим у вчиненні ДТП та на нього накладено адміністративне стягнення.

За договором від 23.08.2018 року №AМ/6159555 з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким на час дорожньо транспортної пригоди застраховано транспортний засіб, а саме - автомобіль Opel Astra, державний номер НОМЕР_2 , з терміном дії до 23.08.2019 року.

Відповідно до звіту №А-6148 про оцінку вартості матеріального збитку,завданого власнику автомобіля, складеного 11 січня 2019 року суб`єктом оціночної діяльності приватним підприємцем ОСОБА_3 , на замовлення ПрАТ «СК Альфа Страхування», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Crafter 50», д.н. НОМЕР_3 , станом на дату оцінки складає 93840,00грн.,вартість матеріального збитку складає 57297,60грн.

Позивачем 03.01.2019 року подано заяву про страхове відшкодування, було відкрито страхове провадження , але листом від 29.03.2019року у виплаті страхового відшкодування було відмовлено, оскільки на думку страховика автомобілем з іноземною реєстрацією на час ДТП керувала особа, яка не ввозила транспортний засіб, тому не мала права ним користуватися, а відтак не має правових підстав для визнання випадку страховим та здійснення виплати страхового відшкодування.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2019 року розгляд даної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

В подальшому до суду не надходило заяви відповідача із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

Відповідачем до суду 16.12.2019 року надано відзив, в якому він зазначив, що з огляду на фактичні обставини справи та системний аналіз і взаємозв`язок п. 1.4. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ч. 4 ст. 380 Митного кодексу України, водій ОСОБА_2 на час ДТП не був законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу Opel Astra, державний номер НОМЕР_2 , у зв`зку з чим не є особою, відповідальність, якої застрахована, згідно з Полісом №АМ/6159555 від 23.08.2018 року. Враховуючи викладене, положення ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відсутні підстави вважати, що ДТП, що трапилася 31.12.2018 року в м. Одесі по вул. Преображенській, 76, є страховим випадком, а відтак у страхової компанії не настав обов`язок щодо виплати страхового відшкодування за полісом №АМ/6159555 від 23.08.2018 року.

Крім того, у відзиві відповідачем зазначено, що згідно з приписами чинного законодавства сума страхового відшкодування має бути зменшена на суму франшизи та суму ПДВ, тобто розмір страхового відшкодування, який міг би бути сплачений позивачу становить 45748,00 гривень.

27.02.2020 року позивачем подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої він просив суд стягнути з Прат «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 57297,60 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 938,40грн.

У судовому засіданні, проведеному 19.11.2020 року за участю представника позивача ОСОБА_4 , за клопотанням представника відповідача до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, судом було залучено ОСОБА_2 .

Після оголошення у судовому засіданні перерви, позивач та його представник до суду не з`явились, були повідомлені належним чином, представником позивача до суду надано клопотання, в якому він підтримав позов та просив провести судовий розгляд за його відсутності.

Представник відповідача до суду не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Третя особа - ОСОБА_2 до суду не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 автомобіль Volkswagen Crafter 50, державний номер НОМЕР_3 , на праві власності належить ОСОБА_1 .

Водій ОСОБА_2 31.12.2018 року о 18 годині 00 хвилин, керуючи транспортним засобом Opel Astra, державний номер НОМЕР_2 в м. Одеса, вул. Преображенська, 76, у порушення п.12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на автомобіль Volkswagen Crafter 50, державний номер НОМЕР_3 , який стояв припаркований біля правого краю проїзної частини. Під час ДТП належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 31.01.2019 року по справі №522/647/19 громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також встановлено, що 23.08.2019 року між ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» та ЕООД «Кравченко» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діє на території України, що підтверджується полісом №АМ/6159555 (а.с. 9), відповідно до якого страховик забезпечує відшкодування шкоди потерпілому під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу Opel Astra, державний номер НОМЕР_2 . Строк дії полісу визначено з 24.08.2018 року по 23.08.2019 року. За вказаним полісом ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100000 грн., розмір франшизи 2000 грн.

Відповідно до звіту №А-6148 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу (а.с. 12-25) оцінювачем колісних транспортних засобів ОСОБА_3 11.01.2019 року проведено оцінку, відповідно до якої вартість відновлювального ремонту КТЗ Volkswagen Crafter д.р.н. НОМЕР_3 складає 93840,00 грн., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ Volkswagen Crafter д.р.н. НОМЕР_3 дорівнює 57297,60 грн. (з урахуванням ПДВ).

03.01.2019 року позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства СК «Альфа Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування стосовно ДТП, яка сталася 31.12.2018 року в м. Одеса по вул. Преображенська, 76, за участю транспортного засобу Opel Astra, державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 та транспортного засобу Volkswagen Crafter д.р.н. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 .

Листом за вих. № 396 від 29 березня 2019 року (а.с. 10) відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для визнання події страховим випадком та виплати страхового відшкодування, посилаючись на те, що застрахований автомобіль Opel Astra, державний номер НОМЕР_2 , ввезений на територію України 24.07.2018 року громадянкою Республіки Молдова ОСОБА_5 в режимі тимчасового ввезення терміном до 1 року, відповідно до ст. 380 МК України.

За змістом частин 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність здійснюється на загальному принципі вини.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

У Законі України "Про страхування" встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону). Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом статей 9, 22 - 31, 35, 36 Закону України "Про страхування" настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Зокрема, правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, страховик (відповідач) за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з статтею 29, пункту 32.7 статті 32 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11. 2003 № 142/5/2092).

Статтею 990 Цивільного кодексу України визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти (пункт 34.4 статті 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Отже, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності зобов`язаний здійснити страхову виплату відповідно до звіту №А-6148 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 11.01.2019 року.

Відповідно до статті 12.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як вбачається із матеріалів справи, розмір франшизи, тобто суми, на яку зменшується страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих, встановленої полісом № АМ/6159555 становить дві тисячі гривень. Ліміт за шкоду майну складає 100000,00 грн.

Абзацом 1 статті 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Тобто, у вказаній статті відсутні норми надання Страховику підтвердження оплати податку на додану вартість, в свою чергу, документом, який надає право на отримання доплати в розмірі податку на додану вартість є підтвердження факту оплати проведеного ремонту, зокрема акт виконаних робіт чи наряд-замовлення з фіскальним або товарним чеком про оплату.

Верховний Суд у постанові від 13 березня 2018 року у справі №910/9396/17 зазначив, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять із фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем до суду не надано доказів фактичного ремонту автомобіля, суд погоджується з позицією відповідача щодо відсутності підстав стягнення на користь позивача сум ПДВ.

Таким чином, страхове відшкодування за шкоду заподіяну позивачу має становити 45748,00 грн.

Стосовно твердження відповідача про те, що ДТП не є страховим випадком, оскільки ОСОБА_2 особисто не ввозив на митну територію України автомобіль марки Opel Astra, державний номер НОМЕР_2 , та не зазначений полісі №АМ/6159555, у зв`язку з чим, неправомірно користувався транспортним засобом на території України, слід зазначити наступне.

Страхувальником за полісом №АМ/6159555 є ЕООД «Кравченко».

Статтею 1.4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що особи, відповідальність яких застрахована, - це страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

За змістом частини 5 статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується, тобто набувач вважається добросовісним поки не буде доведено протилежне.

Сторонами під час розгляду справи не надано доказів, що ОСОБА_2 на час скоєння ДТП, перебував за кермом автомобіля Opel Astra, державний номер НОМЕР_2 , без законних на те підстав.

Неправомірність перебування водія за кермом автомобіля Opel Astra, державний номер НОМЕР_2 , не вбачається також з наявної в матеріалах справи постанови Приморського районного суду міста Одеси від 31.01.2019 по справі № 522/647/19.

Відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Крім того, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Відтак, законність володіння таким транспортним засобом презюмується за наявності у водія транспортного засобу реєстраційного документа на цей транспортний засіб.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, судом не встановлено, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні статей 77-78 ЦПК України на підтвердження відсутності реєстраційних документів у водія забезпеченого транспортного засобу автомобілю Opel Astra, державний номер НОМЕР_2 , на момент ДТП, чи доказів відсутності посвідчення водія у фізичної особи ОСОБА_2 .

Також суд критично відноситься до тверджень відповідача про те, що доказом неправомірності користування автомобілем є інформація, надана Одеською митницею Державної митної служби України про те, що автомобіль Opel Astra, державний номер НОМЕР_2 , ввезений на митну територію України у митному режимі "тимчасове ввезення" строком до 1 року гр. Громадянкою Республіки Молдова ОСОБА_6 .

Згідно з частиною 5 статті 380 Митного кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Cуд, дослідивши наявні у відкритому доступі на сайті відповідача-страховика правила та умови укладення договору страхування, приходить до висновку про те, що укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АМ/6159555) з умовами щодо відповідного страхового платежу, який страховик повинен здійснити страхувальнику, що є особою, відмінною від тієї, яка є фактичним власником або ввезла автомобіль на територію України з метою використання в особистих цілях, страхувальник не встановлював спеціальних заборон щодо страхування автомобілів, ввезених в Україну на умовах тимчасового до одного року використання.

За таких обставин, відповідач, укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з умовами щодо відповідного страхового платежу, що повинен здійснити страхувальник, який є особою, відмінною від тієї, яка тимчасово ввезла автомобіль на територію України з метою використання в особистих цілях, повинен був усвідомлювати ризик тих наслідків, які можуть випливати за наслідками укладення такого договору в контексті принципів цивільного законодавства щодо обов`язковості виконання зобов`язання сторонами.

Таким чином, посилання відповідача на незаконність володіння (управління) транспортним засобом визнаються судом недоведеним, а суд відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Одночасно, слід зазначити, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України. Однак, відповідачем до суду не надано доказів визнання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів недійсним.

Крім того, порушення митних правил ввезення автомобілів на територію України може бути предметом адміністративної відповідальності особи, яка ввезла такий транспортний засіб. Зазначені обставини не є підставою звільнення від цивільної відповідальності учасників страхових відносин відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.04.2019 у справі №910/14693/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Альфа Страхування», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування, задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) несплачене страхове відшкодування у розмірі 45748,00 грн. (сорок п`ять тисяч сімсот сорок вісім гривень 00 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 457,48 (чотириста п`ятдесят сім гривень 48 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.С. Єршова