Справа № 758/5930/21
Провадження № 2/758/7515/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

10 серпня 2021 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Скрипник О. Г. ,

за участю секретаря судового засідання - Сілюкова Ю. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» пеню у розмірі 12 870,00 грн, 3 % річних у розмірі 8 918,14 грн, інфляційні втрати у розмір 16 137,00 грн та витрати по оплаті судового збору у розмірі 908,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.08.2017 р. на 239 км + 100 м. а/д Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя відбулась ДТП за участю ТЗ Fiat Scudo, р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та ТЗ Renault Koleos, р/н НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності позивачу.

Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.11.2017 р. винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-IV, була застрахована за Полісом ОСЦПВВНТЗ АК/0491712 виданим ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 28.09.2020 року задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування. Стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 99 000,00 грн та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 990,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 18.03.2021 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 28.09.2020 року залишено без змін.

Страхове відшкодування позивач отримав від відповідача лише 07.04.2021 року.

Рішення про відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування прийнятне страховиком 06.02.2018 року, а тому 07.02.2018 року є датою, з якої має починатися нарахування штрафних санкцій, по 07.04.2021 року, тобто по день фактичного розрахунку.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 05.05.2021 року у справі відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відзив на позовну заяву у встановлений строк не надали, явку представника в судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, причини неявки суду не відомі.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

З матеріалів справи вбачається, що 20.08.2017 р. на 239 км + 100 м. а/д Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя відбулась ДТП за участю ТЗ Fiat Scudo, р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та ТЗ Renault Koleos, р/н НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності позивачу.

Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.11.2017 р. винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-IV, була застрахована за Полісом ОСЦПВВНТЗ АК/0491712 виданим ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Листом від 06.02.2018 року відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки водій ОСОБА_2 на час настання ДТП не був законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу Fiat Scudo, р/н НОМЕР_1 , у зв`язку з чим не є особою, відповідальність якої застрахована згідно полісу ОСЦППВНТЗ № АК/0491712.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 28.09.2020 року задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування. Стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 99 000,00 грн та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 990,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 18.03.2021 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 28.09.2020 року залишено без змін.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Страхове відшкодування позивач отримав від відповідача лише 07.04.2021 року.

Предметом спору є стягнення із страхової компанії пені, інфляційного збільшення суми боргу та 3 % річних за неналежне виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи позивач вчасно звернулася до відповідача ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування.

За приписами абзацу 1, 2, 6 п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Оскільки відповідачем рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування фактично прийняте 06.02.2018 року, тому з наступного дня після відмови у виплаті, тобто з 07.02.2018 року необхідно здійснювати нарахування штрафних санкцій на суму 99 000,00 грн по день виплати страхового відшкодування (07.04.2021 року).

Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За приписами ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За приписами ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі, є грошовим зобов`язанням, оскільки в разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату страхувальникові або іншій особі. А тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма статті 625 ЦК України.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.06.2019 року по справі №758/8819/16-ц.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).

Крім того, аналогічна правова позиція, щодо правомірності застосування положень ст.625 ЦК України до зобов`язальних правовідносин, які виникають із договорів страхування, декларується в узагальненнях Верховного Суду України, сформульованих в листі від 01.07.2014 року «Аналіз практики застосування ст.625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві», відповідно до яких правильними є висновки судів про необхідність застосування ст.625 ЦК щодо відповідальності за порушення грошового зобов`язання у спорах, які виникають з договорів страхування. Оскільки зобов`язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 року по справі № 6-49цс12.

Згідно з п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати» №159 від 21.02.2001 року, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому, індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Згідно з п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Інфляційне збільшення (інфляційні втрати) позивача за період з травня 2018 року по березень 2021 року складають 16 137,00 грн, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

3% річних за період з 28.04.2018 року по 28.04.2021 року ( 99000,00 *3*1096/365/100) становлять 8 918,14 грн, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Пеня за період з 07.04.2018 року по 07.04.2021 року становить в сумі 12 870,00 грн, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат відповідачем не спростовано.

Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12 000,00 грн, суд виходить з наступного.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України.

За приписами ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, на правничу допомогу.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно зі ст.ст.133,137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правничу допомогу, це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Оформленими у встановленому законом порядку документами, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, є квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки.

Згідно з п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як встановлено судом, 28.02.2018 року між адвокатом Конюшко Д.Б. та позивачем укладено договір про надання юридичних послуг.

Відповідно до акту виконаних робіт №2 від 28.04.2021 року клієнт ОСОБА_1 (позивач) сплачує адвокату Конюшко Д.Б. кошти в загальному розмірі 6 000 грн, що також підтверджується розрахунковою квитанцією № 39/02/18/2 від 28.04.2021 року.

Відповідно до ч.ч.5 та 6 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник відповідача клопотань про зменшення витрат на правничу допомогу до суду не подавав.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи, умови надання правової допомоги, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача понесені судові витрати - витрати на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 інфляційне збільшення суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування в сумі 16 137,00 грн, 3 % річних, нарахованих на суму невиплаченого страхового відшкодування, в сумі 8 918,14 грн, пеню, нараховану на суму несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування, в сумі 12 870,00 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн, а всього 38 833 (тридцять вісім тисяч вісімсот тридцять три) грн. 14 коп.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

За письмовою заявою відповідача, поданою до суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення, заочне рішення може бути переглянуто

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , громадянка України, адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», , адреса: м. Київ, вул. Кирилівська, 40.

Суддя О. Г. Скрипник