09.02.2021 Справа № 756/8335/20
Унікальний № 756/8335/20
Провадження № 2/756/1265/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

за участі секретаря - Волкової А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Завод «Маяк» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТ «Завод «Маяк» про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 68 276,11 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 20.05.2020 до фактичного розрахунку при звільненні, виходячи із середньої заробітної плати у розмірі 941,36 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказував, що працював в АТ «ЗАВОД МАЯК» і 20.05.2020 року був звільнений з посади начальника цеху верстатів з програмним керуванням на підставі наказу №84-к за власним бажанням згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

При цьому, належних грошових розрахунків АТ «ЗАВОД МАЯК» з позивачем при звільненні не провів.

Позивач вказує, що на час його звільнення заборгованість товариства по заробітній платі перед ним складала 68 276,11 грн.

Оскільки при звільненні належний розрахунок з ОСОБА_1 не був проведений роботодавцем і не здійснений на час подачі даного позову, просив про задоволення позовних вимог.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомив.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав.

Вивчивши позовну заяву, відзив відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 працював в АТ «ЗАВОД МАЯК» і 20.05.2020 року був звільнений з посади начальника цеху верстатів з програмним керуванням на підставі наказу №84-к за власним бажанням згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до Довідки АТ «ЗАВОД МАЯК» від 30.06.2020 вих. №352 загальна сума невирішеного спору про заборгованість відповідача по заробітній платі перед ОСОБА_1 складає 68 276,11 грн. (а.с.15).

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Таким чином, вимога позивача про стягнення на його користь з АТ «ЗАВОД МАЯК» 68 276,11 грн. заборгованості по заробітній платі законна та обґрунтована.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Середньоденна заробітна плата позивача визначається на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 за два повні останні місяці роботи позивача.

З урахуванням 26 відпрацьованих робочих днів у лютому та березні 2020 року, заробітна плата за які береться для розрахунку, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 склала 941,63 грн.

З огляду на зазначене, оскільки час затримки у виплаті заробітної плати з моменту звільнення ОСОБА_1 20.05.2020 року по час ухвалення рішення у справі 09.02.2021 року складає 183 робочих днів, середня заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні складає 172 318,29 грн. (941,63 грн.*183=172 318,29 грн.).

Закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Однак встановлений ст. 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

У своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків.

З огляду на наведені мотиви Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України.

При цьому Велика Палата Верховного Суду сформулювала перелік обставин, які повинен ураховувати суд, вирішуючи питання про зменшення розміру відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 ЦПК України. Такими обставинами є: 1) розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; 2) період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; 3) ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; 4) інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Враховуючи наведені обставини, зокрема розмір простроченої заборгованості АТ "Завод "Маяк" щодо виплати ОСОБА_1 всіх належних сум, передбачених на день звільнення, період прострочення, співмірність заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 з 172 318,29 грн. до пропорційного розміру заборгованості відповідача з виплати позивачеві заробітної плати, тобто до 68 276,11 грн.

Таким чином, з АТ «ЗАВОД МАЯК» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 68 276,11 грн. за час затримки у виплаті заробітної плати.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в рішенні.

З огляду на зазначене, питання щодо справляння і сплати податків й інших обов`язкових платежів у такому випадку вирішуватиметься при виконанні рішення суду.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб які їх понесли, пропорційно до задоволеної частини вимог.

Відповідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем потрібно сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1 365,22 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 47, 94, 116, 117 КЗпП України, Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, ст. 5, 12-13, 76, 81, 133, 137, 141, 263-265, 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «ЗАВОД МАЯК» (; адреса місцезнаходження: м. Київ, просп. С. Бандери, 8) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) заборгованість по заробітній платі у розмірі 68 276 (шістдесят вісім тисяч двісті сімдесят шість) гривень 11 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства «ЗАВОД МАЯК» (; адреса місцезнаходження: м. Київ, просп. С. Бандери, 8) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) в рахунок компенсації частини середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.05.2020 року по 09.02.2021 року у розмірі 68 276 (шістдесят вісім тисяч двісті сімдесят шість) гривень 11 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства «ЗАВОД МАЯК» (; адреса місцезнаходження: м. Київ, просп. С. Бандери, 8) в дохід держави судовий збір у розмірі 1 365 ( одна тисяча триста шістдесят п`ять гривень) 22 копійки.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення суми заборгованості по заробітній платі, але не більше ніж за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Шевчук