Провадження № 2-о/243/247/2021
Справа № 243/1375/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Ільяшевич О. В.,

за участю

секретаря судового засідання Хміль О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Слов`янськ, Донецької області) цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Слов`янський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення факту смерті особи в певний час, обґрунтувавши свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Горлівці Донецької області померла його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час органи ДРАЦС на території м. Горлівки Донецької області діють незаконно і всі документи видані ними є недійсними та не відповідають вимогам діючого в Україні законодавства. Надати лікарське свідоцтво про смерть матері відповідного державного зразка він не може, оскільки лікарських установ, підконтрольних уряду України в м. Горлівці Донецької області також немає. У зв`язку із наведеним, через відсутність можливості зареєструвати смерть ОСОБА_2 у встановленому законом порядку та отримати свідоцтво про її смерть відповідного державного зразка іншим чином аніж як через звернення до суду, заявник вимушений був звернутися до суду із даною заявою, та просити суд ухвалити рішення яким встановити факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка села Джага Кущі, Сакського району республіки Крим, громадянка України, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області.

Заявник, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, до суду подано заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник заінтересованої особи Слов`янського міського ВДРАЦС Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, рішення просив ухвалити згідно із вимогами діючого законодавства.

Суд, дослідивши надані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження, серія: НОМЕР_1 , виданого 20 липня 1959 року відділом РАЦС Лісівської сільської ради Селидівського району Сталінської області, матір`ю заявника вказана ОСОБА_2 (а.с.5).

Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть та довідкою про причину смерті № 106 /у № 203, виданою 02 березня 2020 року медичним закладом в м. Горлівки Донецької області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Горлівки Донецької області. Причиною смерті стала бактеріальна пневмонія неуточнена (а.с. 7).

Згідно із свідоцтвом про смерть, № НОМЕР_2 , виданим 02 березня 2020 року міським ВДРАЦС Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в Центрально-міському районі м. Горлівка Донецької області (а.с.6).

Згідно із відмовою у проведенні державної реєстрації смерті Слов`янського міського ВДРАЦС № 20.22-343/62 від 16 лютого 2021 року, заявнику було відмовлено у проведенні реєстрації смерті ОСОБА_2 у зв`язку із тим, що на підтвердження її смерті було пред`явлено документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 17).

Згідно із повідомленням Слов`янського міського ВДРАЦС № 20.22-13-239/16 від 17 лютого 2021 року, в результаті розширеного пошуку за відомостями, внесеними до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, відомості щодо актового запису про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутні

Судом були досліджені також свідоцтво про поховання (а.с. 12), акт прийому-передачі наданих послуг (а.с.16), а також фотокартки із зображенням могили на ім`я ОСОБА_2 , із зазначенням дати народження померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дати смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18).

Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII від 15 квітня 2014 року, а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680- VII від 16 вересня 2014 року та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17 березня 2015 року.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно із Наказом міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території міста Донецька.

Згідно із п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення », заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

За роз`ясненнями п. 13 вказаної Постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб.

Згідно із Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання щодо допустимості та належності доказів у сенсі глави 5 ЦПК України, суд приймає до уваги досліджені у судовому засіданні довідку про причину смерті, копію лікарського свідоцтва про смерть та свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , які хоч і не є офіційними документами, що створюють самі по собі правові наслідки, однак у сукупності із свідоцтвом про поховання, актом прийому-передачі наданих послуг, а також фотокартками із зображенням могили на її ім`я, на думку суду, можуть слугувати джерелом тих фактичних даних, які дають суду можливість дійти висновку, що смерть ОСОБА_2 дійсно настала ІНФОРМАЦІЯ_1 за вказаних у заяві обставин.

Приймаючи до уваги лікарське свідоцтво про смерть, довідку про причину смерті, суд виходить з того, що незважаючи на ситуацію, яка склалася у країні, медичні заклади у зв`язку із специфікою роботи, повинні надавати медичну допомогу будь-яким особам, і у будь-якій ситуації, а отже, у тому становищі, в якому опинився заявник, він був позбавлений можливості отримати офіційні документи щодо смерті своєї матері, а тому звертаючись до суду, надав усі можливі докази, які міг надати у цій ситуації.

Крім того, застосовуючи Рішення Європейського Суду, як джерело «живого» права, суд також зазначає, що в ситуаціях, подібним тим, що приводяться у вказаній справі, обов`язок ігнорувати, не приймати до уваги дії існуючих de facto інститутів далекий від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території життя продовжується. І це життя потрібно зробити більш стерпним і терпимим, воно повинно бути захищено від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживаючих на цій території людей всіх їх прав кожного разу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

Така позиція висловлена у Рішенні Європейського Суду по справі «Кіпр проти Туреччини» від 10 травня 2001 року (, де також у п. 93 Суд нагадує, що в своєму Консультативному Висновку по Намібії Міжнародний Суд заявив наступне (1971 ICJ Reports, p. 56, § 125): "Загалом непризнання північно-африканської адміністрації цієї Території не повинно привести позбавлення народу Намібії вигод від міжнародної співпраці. Зокрема в той час як дії офіційного характеру, які здійснюються урядом Північної Африки від імені або по відношенні Намібії після спливу відомого мандата, являються незаконними та такими, що не мають сили, ця неспроможність не може бути розповсюджена на такі дії, як наприклад реєстрація народження, смерті, шлюбу, наслідки подібних дій можуть бути проігноровані в погіршення мешканців цієї Території».

Суд також зазначає, що лікарське свідоцтво про смерть, довідка про причину смерті та свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , свідоцтво про поховання, акт прийому-передачі наданих послуг, а також фотокартки із зображенням могили на її ім`я, не містять внутрішніх протиріч, і у своїй сукупності є достатніми для того щоб дійти висновку, що ОСОБА_2 померла саме ІНФОРМАЦІЯ_1 в Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та встановлених обставин справи, оцінивши представлені в силу положень ст. 81 ЦПК України докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт смерті ОСОБА_2 знайшов своє підтвердження у ході судового слідства.

За наведених обставин, враховуючі досліджені судом докази, а також те, що визнання вказаного факту породжує юридичні наслідки, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 317 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Враховуючи, що м. Горлівка Донецької області є тимчасово окупованою територією України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання цього рішення суду.

На підставі наведеного, керуючись статтями 4, 76-81,258,259,264,265,268, 315,317, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Слов`янський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка села Джага Кущі Сакського району республіки Крим, громадянка України, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області, Україна, причина смерті: бактеріальна пневмонія, неуточнена.

Рішення відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Учасники судового розгляду:

заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ;

заінтересована особа Слов`янський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), місце знаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. генерала Батюка, 24-б.

Головуючий суддя: О. В. Ільяшевич