Справа № 184/1792/20
Номер провадження 2/184/63/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - Малашиної Ю.Б.,

за участю секретаря - Попівніч Н.І.,

заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до Орджонікідзевського міського суду із даним позовом та просить суд усунути перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 , які чинять її ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , шляхом визнання їх таким, що втратили право користування її будинком. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним, що 27.11.2019 року позивач на підставі договору купівлі-продажу купила у ОСОБА_4 житловий будинок зі спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Продавець ОСОБА_4 забрала з будинку всі свої речі, передала позивачу ключі від будинку, та обіцяла знятись з реєстрації сама і зняти з реєстрації своїх синів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мають своє житло у зв`язку з чим тривалий час не проживали в її будинку і своїх речей не зберігали. В подальшому ОСОБА_4 виконала свою обіцянку і знялась з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідачі до теперішнього часу зареєстровані в будинку, який належить позивачу. У зв`язку з чим позивач була змушена звернутись до суду із даним позовом.

Позивач в судове засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду були повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили. Клопотання та заяв не надали.

У судове засідання з`явилась свідок ОСОБА_5 та пояснила, що позивача вона знає, оскільки позивач придбала будинок її сестри. Відповідачі є її племінниками. Вони колись проживали у будинку по АДРЕСА_1 , але коли її сестра ОСОБА_4 продала у 2019 році будок у АДРЕСА_1 , то фактично відповідачі на той час вже не проживали у будинку, оскільки поїхали кудись на заробітки, вони обидва одружені та мають сім`ї. Щоб племінники сплачували за комунальні послуги позивачу або кому-небудь іншому вона не чула.

У судове засідання з`явилась свідок ОСОБА_6 та пояснила, що з позивачем вона познайомилась, коли позивач придбала за довіреністю у неї будинок ОСОБА_4 .. Відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вона теж знає, вони ходили разом до однієї церкви. Вона знає, що відповідачі вже більше як два роки поїхали кудись на заробітки. Хлопців вона знає років десять, ОСОБА_7 жив окремо, з дружиною і дітьми, а ОСОБА_8 після армії пожив кілька місяців та виїхав з будинку по АДРЕСА_1 . На момент продажу будинку хлопці вже не проживали. ОСОБА_4 проживала, але поїхала на заробітки, залишивши довіреність на її ім`я. Хлопці за комунальні послуги позивачу не сплачували.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 27.11.2020 року ОСОБА_6 , що діяла по довіреності від імені ОСОБА_4 передала у власність (продала), а ОСОБА_1 прийняла у власність 5/9 часток житлового будинку глинобитного, обкладеного цеглою, розміром житлової площі всього будинку 42,0 кв.м, загальної площі всього будинку 81,1 кв.м. (а.с.7-8).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 27.11.2019 приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Бойко Л.П. на підставі договору купівлі-продажу було зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_1 на 5/9 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданої ОСОБА_1 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані усього чотири особи, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Згідно Акту проживання наданий квартальною ОСОБА_10 від 22.09.2020 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 не проживають (а.с.11).

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною 1 ст. 156 Житлового кодексу УРСР передбачено, що члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.4 ст. 156 Житлового кодексу УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст. 64 цього Кодексу, а саме дружина наймача, їх діти і батьки; членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про користування цим приміщенням.

У випадку припинення права власності особи на житлове приміщення, припиняється і право користування (проживання) у цьому приміщенні членів його сім`ї. З припиненням права власності особи на житлове приміщення втрачається й право користування цим жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Судом встановлено, що відповідачі не є членами сім`ї позивача, не є співвласниками будинку, вказані особи не ведуть спільне господарство. Між сторонами не було укладено угоди про безоплатне користування жилим приміщенням, також не був укладений і договір найму житлового приміщення. Таким чином, суд доходить до висновку, що відповідачі втратили право користування вказаним житловим приміщенням.

Водночас, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.11.2016 р. у справі №6-709цс16, в якій Суд прийшов до висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, як і не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-якій час.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до п.3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Пунктом 26 вказаних Правил визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи вищевикладене, керуючись 383, 321, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст 64, 150, 156 ЖК УРСР, ст.ст. 4, 76-81, 141, 247, 258, 263-265, 268, 272, 273, 289, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Орджонікідзевським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 14.05.2007 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Орджонікідзевським МВ УМВС України в Дніпропетровській області, 04.12.2009 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 22.02.2021 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду Ю. Б. Малашина