Провадження № 2/641/303/2021 Справа № 641/5951/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого у справі судді - Боговського Д.Є.,

за участю секретаря судового засідання - Павленко Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на поховання, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь частину понесених нею витрат на поховання ОСОБА_3 в розмірі 7782,37 грн., відшкодувати судові витрати.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , вона здійснила поховання за свій рахунок, загальна сума понесених нею витрат складає15564,74 грн. Після смерті ОСОБА_3 із заявою при прийняття спадщини звернулись його донька ОСОБА_2 та його сестра ОСОБА_4 . Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.03.2020, яке було змінено постановою Харківського апеляційного суду від 30.06.2020, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення витрат на поховання заявлені позовні вимоги задоволені частково; присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину суми витрат на поховання в розмірі 7782,37 грн., в задоволенні вимог до ОСОБА_4 відмовлено. Позивач вказує, що оскільки саме ОСОБА_2 - відповідач у справі є єдиною спадкоємицею померлого батька ОСОБА_3 , вона має відшкодувати в повному обсязі усі витрати на поховання свого батька, несені позивачем, а невідшкодованим залишилась половина її витрат в розмірі 7782,37 грн.

Відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позов, в якому посилалась на їх необґрунтованість та безпідставність. Так, судовим рішенням було встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу у період з 01.01.2004 та визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини придбаного в період спільного проживання транспортного засобу, отже ОСОБА_1 визнана спадкоємцем четвертої черги, однак остання більше ніж 20 років проживала разом із ОСОБА_3 однією сім`єю, вважала себе його дружиною, вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, мали спільне майно, внаслідок чого у них виникли взаємні права та обов`язки, а тому виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, а також моральних засад суспільства обов`язок щодо поховання ОСОБА_3 в рівній мірі має бути покладений як на його дружину - позивача у справі, та і на доньку - відповідача у справі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Турутя З.О. підтримали доводи позовної заяви, просили її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Голубцов В.А. у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов, просив закрити провадження у справі на п. п. 3 ст. 1 ст. 255 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини спавши, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить наступного.

23.01.2020 Комінтернівським районним судом м. Харкова у справі 641/6065/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа: Богодухівська державна нотаріальна контора, ТОВ «АІСЕ Україна» про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна, ухвалено рішення суду, змінене постановою Харківського апеляційного суду від 12.03.2020, яким встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без реєстрації шлюбу у період з 1 січня 2004 року по 28 січня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частину придбаного в період спільного проживання з ОСОБА_3 автомобіля марки CHERY моделі А 16 AMULET, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; у задоволенні позову в частині встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без реєстрації шлюбу у період з 1 вересня 1996 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 - відмовлено.

24.03.2020 Комінтернівським районним судом м. Харкова у справі № 641/344/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про стягнення витрат на поховання, ухвалено рішення суду, яким позовну заяву задоволено; сприсуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на поховання у розмірі 7782 (сім тисяч сімсот вісімдесят дві) грн. 37 коп.; присуджено до стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 витрати на поховання у розмірі 7782 (сім тисяч сімсот вісімдесят дві) грн. 37 коп.; стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 ( вісімсот сорок ) грн. 80 коп.

Постановою Харківського апеляційного суду від 30.06.2020 у справі № 641/344/20 апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено; рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 березня 2020 року скасовано в частині стягнення з ОСОБА_5 витрат на поховання та судових витрат, ухвалити в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення витрат на поховання - залишено без задоволення; присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 630,60 грн (шістсот тридцять грн 60 коп.); стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок грн 80 коп.); в іншій частині рішення залишено без змін.

Даним судовим рішенням встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті батька є ОСОБА_2 , вона прийняла спадщину, тому зазначені витрати на поховання ОСОБА_3 підлягають відшкодуванню з неї згідно з вимогами закону. Оскільки ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , прийняла спадщину в установленому законом порядку, висновок суду першої інстанції про стягнення витрат на поховання померлого в розмірі 7782,37 грн з ОСОБА_5 є помилковим.

Постановою Харківського апеляційного суду від 22.12.2020 у справі № 641/344/20 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 березня 2020 року- залишено без змін.

Даним судовим рішенням було встановлено, що загальна сума понесених позивачем ОСОБА_1 витрат на поховання покійного склала 15 564,74 грн. розмір яких сторонами не оспорюється. Стягуючи з ОСОБА_2 на користь позивача документально підтвердженні 7782,37 грн на відшкодування витрат на поховання її батька ОСОБА_3 , суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач як спадкоємець першої черги майна померлого ОСОБА_3 зобов`язана відшкодувати розумні витрати, які були зроблені позивачем на його поховання, як передбачено статтею 1232 ЦК України.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, судовими рішеннями у справах № 641/344/202 та № 641/6065/19 було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись його донька - ОСОБА_2 та його сестра ОСОБА_4 . Позивач ОСОБА_1 здійснила поховання ОСОБА_3 , загальний розмір витрат на поховання склав 15564,74 грн., половину витрат на поховання ОСОБА_3 в розмірі 7782,37 грн. стягнуто з спадкоємця першої черги ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , яка ці витрати понесла, однак є спадкоємцем четвертої черги.

Відповідно до частини 1 статті 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті.

Статтею 11 Закону України «Про поховання та похоронну справу» передбачено, що поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Предмети ритуальної належності - вироби, що є атрибутами поховання та облаштування могили (колумбарної ніші).

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Тобто, виходячи із визначення поняття поховання відповідно до закону до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцем першої черги після смерті батька ОСОБА_3 є ОСОБА_2 , вона прийняла спадщину в установленому законом порядку, тому усі витрати на поховання ОСОБА_3 підлягають відшкодуванню з неї згідно з вимогами закону.

Судовими рішеннями встановлено, і це не оспорюється сторонами у справі, що загальна сума понесених ОСОБА_1 витрат на поховання покійного склала 15564,74 грн., половину яких в сумі 7782,37 грн. судовим рішенням у справі № 641/344/20 присуджено до стягнення з ОСОБА_2 , інша половина витрат, понесених ОСОБА_1 на поховання ОСОБА_3 залишилась не відшкодованою.

Суд не погоджується із позицією представника відповідача про необхідність закриття провадження у справі відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (набрання законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами), оскільки предметом спору у даній справі є половина вартості витрат на поховання, що залишились не відшкодованими ОСОБА_1 спадкоємицею ОСОБА_3 .

Водночас, відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Однак, обґрунтовуючи свої заперечення щодо позовних вимог ОСОБА_1 представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Голубцов В.А. вважає за необхідне застосувати висновки Київського апеляційного суду у справі № 369/6752/17, де предметом спору було встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна, набутого під час спільного проживання, спільною сумісною власністю, і лише однією із похідних вимог - відшкодування витрат на поховання, в задоволенні якої було відмовлення рішенням апеляційної інстанції за відсутності будь-якого мотивування чи обґрунтування.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст.. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню з урахуванням наявних у справі доказів.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину понесених останньою витрат на поховання ОСОБА_3 в розмірі 7782,37 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн., а всього 8623,17 грн. (вісім тисяч шістсот вісімдесят дві гривні 37 коп.)

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 22 лютого 2021 року.

Суддя: Д. Є. Боговський