15.12.2021 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 533/1058/21
провадження № 2/533/285/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі судді Лизенка А.В., розглянувши в письмовому провадженні заяву про самовідвід судді Козельщинського районного суду Полтавської області Лизенко А.В.,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД», про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Суддею Лизенко А.В. заявлено про самовідвід у зв`язку з тим, що відповідно до штатного розпису ОСОБА_1 займає посаду секретаря судового засідання у Козельщинському районному суді Полтавської області та неодноразово приймав участь у судових засіданнях під його головуванням, тобто мають місце відносини підпорядкування

Суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, на якій наголосив суд у справі «Олександр Волков проти України» (Заява № 21722/11) (пункти 104 та 106) існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Суд вважає, що участь судді Лизенко А.В. у даній справі може за об`єктивним критерієм викликати сумнів у його неупередженості, оскільки відповідно до штатного розпису ОСОБА_1 займає посаду секретаря судового засідання у Козельщинському районному суді Полтавської області та неодноразово приймав участь у судових засіданнях під його головуванням, тобто мають місце відносини підпорядкування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.36, 39, 40, 258-268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву про самовідвід судді Лизенка Андрій Вікторовича у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД», про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Лизенко