Ухвала

18 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 761/10289/15-ц

провадження № 61-2402ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року

та постанову Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , житлово-будівельного кооперативу «Залізничний-9» про визнання права власності та поділ квартири,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18 грудня

2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року, відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 , житлово-будівельного кооперативу «Залізничний-9» про визнання права власності та поділ квартири.

10 липня 2020 року ОСОБА_1 вперше звернулася до Верховного Суду

з касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2020 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків касаційної скарги та зазначено наслідки невиконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 04 листопада 2020 року ОСОБА_1 продовжено строк для усунення недоліків визначених в ухвалі Верховного Суду від 16 липня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2020 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 визнано неподаною і повернуто заявникові

15 лютого 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку вдруге звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 червня 2020року (надійшла до суду 16 лютого 2021 року), в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої, другої та третьої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що повний текст постанови

Київського апеляційного суду вона не отримувала, а з текстом постанови ознайомилась на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень.

Зважаючи на те, що процесуальний строк касаційного оскарження постанови Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року закінчувався 10 липня 2020 року, а вперше ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду 10 липня 2020 року, то строк для подачі касаційної скарги не порушено та немає підстав поновлювати строк касаційного оскарження.

За таких підстав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не підлягає вирішенню.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом

до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини другої статті 389 цього Кодексу, з посиланням на пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, можливе за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанційнорм матеріального права

та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження. Заявник посилається на пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, однак не наводить обов`язкові підстави передбачені пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України

та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду у зв`язку з тим, що порушено вимоги пункту першого частини четвертої статті 392 ЦПК України, а саме: до касаційної скарги не додано всіх копій скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 22 березня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць