11.02.2021 ЄУН № 337/4229/20
Провадження № 2/337/153/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2021 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя
у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.
за участю секретаря Побережної О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Запоріжжі цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району в інтересах малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав,
Позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
У позові зазначив, що на обліку в службі (управління) у справах дітей перебуває малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мають статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Батько малолітнього ОСОБА_1 - ОСОБА_5 позбавлений батьківських прав відносно сина, рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 15.11.2017 року. Відомості про батька неповнолітньої ОСОБА_2 записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, згідно довідки Хортицького ВДРАЦС ЗМУЮ від 16.04.2016 року.
Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 12.12.2018 року, малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були відібрані у матері ОСОБА_3 без позбавлення її батьківських прав.

Під час судового розгляду про відібрання дітей від матері, лікарем психіатром було зазначено, що ОСОБА_3 страждає на психічні розлади, категорично відмовляється від лікування, тому прогнозувати дії ОСОБА_3 щодо неповнолітніх дітей, неможливо.

Крім того, у ОСОБА_3 наявні агресивні тенденції по відношенню до дітей, тому повернення дітей до матері є небезпечним для їх життя та здоров`я.

24.07.2020 року спеціалістом відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей ЗМР будо направлено листа ОСОБА_3 , крім того, відповідачку двічі було запрошено ОСОБА_3 на засідання комісії з питань захисту прав дітей районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, на якому розглядалося питання соціального захисту малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але вона не з`явилася.

У зв`язку з неявкою матері на засідання комісії, відсутністю будь-яких пояснень про причини своєї неявки, членами комісії було прийнято рішення щодо доцільності звернення органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Розпорядженням голови районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району від 08.02.2019 року № 61, було встановлено опіку над ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та призначено опікуном ОСОБА_4

14.07.2020 року до відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей ЗМР надійшли заяви від ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 де вказані особи зазначили, що вони не бажають підтримувати стосунки зі своєю матір`ю.

Враховуючи інтереси дітей, просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою від 20.10.2020 року по справі відкрито провадження та визначено про розгляд справи у загальному позовному провадженні, призначено підготовче провадження.

Згідно ухвали, відповідачці був наданий строк для подачі відзиву на позовну заяву, але вона не скористалася своїм правом та відзив на позов суду не надала.

Ухвалою суду від 18.12.2020 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання жодного разу не з`явилася, поважну причину неявки суду не повідомила, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку.

Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг від 19.10.2020 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 17.03.1992 року по теперішній час (а.с. 31), саме за цією адресою відповідачка повідомлялася про день, час та місце розгляду справи судом.

За отриманням судових повісток ОСОБА_3 на поштове відділення не з`явилася, тому вони повернуті суду з відміткою поштового відділення зв`язку «За закінченням терміну зберігання» (а.с. 46, 58), «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.57).

Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Згідно вимог ст. 131 ч.1 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Згідно практики ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» ( № 12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб- сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були.

Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді, але вони результатів не дали.

Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача, шляхом постановлення заочного рішення.

Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідачка не з`явилася до суду без поважних причин, відзив на позовну заяву суду не надала, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, рішення просить ухвалити в інтересах дітей.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.

Стаття 68 Конституції України зобов`язує кожного неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст.. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з копій свідоцтв про народження, матір`ю малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записана ОСОБА_3 (а.с.10, 11).

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 15.11.2017 року, батько малолітнього ОСОБА_1 - ОСОБА_5 позбавлений батьківських прав (а.с. 13-14).

Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, відомості про батька дитини неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказані відповідно ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.12).

Як вбачається з рішень Запорізької міської ради від 12.12.2018 року № 27/11, 27/12, дітям ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 19, 20).

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 12.12.2018 року малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були відібрані у матері ОСОБА_3 без позбавлення її батьківських прав (а.с. 15-18).

Розпорядженням голови районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району від 08.02.2019 року № 61 було встановлено опіку над ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та призначено опікуном ОСОБА_4 (а.с. 21).

Як вбачається з листів відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей ЗМР, ОСОБА_3 двічі викликалася на засідання комісії з питань захисту прав дітей районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, на якому розглядалося питання соціального захисту малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але на засідання вона не з`явилася (а.с. 22, 23).

До засідання комісії, 14.07.2020 року до відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей ЗМР надійшли заяви від дітей ОСОБА_1 ОСОБА_2 де вони зазначили, що не бажають підтримувати стосунки зі своєю матір`ю (а.с. 25, 26).

У зв`язку з неявкою матері на засідання комісії, відсутністю будь-яких пояснень про причини своєї неявки, членами комісії було прийнято рішення щодо доцільності звернення органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 28).

Як вбачається з висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району № 21.05/01-22-881 від 02.10.2020 року, керуючись інтересами дітей, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Згідно зі ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з положеннями ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини (ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно з положеннями ст. 14 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

При цьому, вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав встановлено ч. 1 ст. 164 СК України, за змістом якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно з п. 15 постанови Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до зазначених норм права, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно дитини.

Проте, між інтересами дитини та заходом впливу на батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над застосуванням такого крайнього заходу впливу на відповідача, як позбавлення його батьківських прав.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість, дитина потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси (див. справу « Нойлінґур і Шурук », № 41615/07, § 135, 06.07.2010 року, і «X проти Латвії», заява №. 27853/09, § 96, ЄСПЛ 2013 р.). Найкращі інтереси дитини, залежно від їхнього характеру і серйозності, можуть переважати інтереси батьків (див. справу «Сахін проти Німеччини», заява № 30943/96, §66, ЄСПЛ 2003 р.VIII).

При ухваленні даного рішення, суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27.02 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Судом встановлено та не спростовано відповідачкою, що ОСОБА_3 не проявляє батьківської уваги та турботи по відношенню до дітей, діти не бажають спілкування з матір`ю, дітьми опікується старша сестра відповідачки ОСОБА_4 .

Жодних доводів, які спростували б викладені у позовній заяві доводи позивача щодо необхідності позбавлення відповідачки ОСОБА_3 батьківських прав відносно дітей, ОСОБА_3 , суду не надала та такі доводи не спростувала.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є обґрунтованою мірою яка найкраще захищає інтереси дітей, тому позов у части ні позбавлення відповідачки батьківських прав, підлягає задоволенню.

Крім того, у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 164-167 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 258-259,263-265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Повний текст рішення виготовлено судом 19.02.2021 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Г.Є.Гнатик