Справа № 2-90/11
Провадження № 22-ц/4808/1573/21
Головуючий у 1 інстанції Гордій В. І.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого ФединякаВ.Д.(суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Мельник О.В.

з участю представника ПАТ «Універсал Банк» Бойчука Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Косівського районного суду від 06 вересня 2021 року, постановлену у складі судді Гордія В.І. в м. Косові, у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , зацікавлені особи: ОСОБА_4 , ПАТ «Універсал Банк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_4 , ПАТ «Універсал Банк» про визнання виконавчого листа №2-90/2011 від 07 жовтня 2011 року таким, що не підлягає виконанню.

Позовна заява мотивована тим, що між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 19.02.2008 року укладений кредитний договір №060-2008-322, згідно з яким позичальнику надано кредит в розмірі 59 480,00 доларів США зі сплатою 13,45% річні та строком повернення до 10.02.2028 року. Для забезпечення виконання зобов?язань за кредитним договором було укладено Договір поруки №060-2008-322-Р від 19.02.2008 року з ОСОБА_3 , договір поруки № 06С 2008-0322-Р/1 від 26.09.2008 року з ОСОБА_5 , та Договори іпотеки двох земельних ділянок площею 0,2017 га та 0,2500 га, які знаходяться за адресою с. Старі Кути Косівського району Івано-Франківської області і належали на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Рішенням Косівського районного суду від 20 квітня 2011 року, яке в частині стягнення заборгованості за кредитним договором скасоване рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області та стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Універсал Банк» солідарно 589 197,37 грн заборгованості за кредитним договором, рішення в частині звернення стягнення на земельні ділянки площею 0,2017 га та 0,2500 га, які знаходяться за адресою с. Старі Кути Косівського району Івано-Франківської області, належні на праві власності ОСОБА_1 залишено без змін. На підставі вказаних судових рішень, 07 жовтня 2011 року Косівським районним судом видано виконавчий лист №2-90/2011. Позивачі вказують, що державні акти на їх спірні земельні ділянки є підроблені та їм не належали, тому договори іпотеки є нікчемними. Таким чином, просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-90/2011, виданий 07 жовтня 2011 року Косівським районним судом в частині щодо стягнення солідарно з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором та в частині щодо звернення стягнення на майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,2017 га в АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 ; земельну ділянку площею 0,2500 гав АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_3 шляхом їхнього продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за ціною встановленою в порядку, передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення грошових вимог ПАТ «Універсал Банк» по кредитному договору №060-2008-322 від 19 лютого 2008 року.

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 06 вересня 2021 року представнику ОСОБА_6 , ОСОБА_3 поданої адвокатом Кулешір Світланою Орестівною у задоволенні позову до ОСОБА_4 , ПАТ «Універсал Банк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник ОСОБА_1 адвокат Кулешір С. О. подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали з ухваленням нового рішення, про задоволення позову посилаючись на допущення судом порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не враховано встановлення факту підроблення двох державних актів на право власності на земельні ділянки площею 0,2017 га в АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,2500 га в АДРЕСА_1 . Таким чином, заставне майно відсутнє та договори іпотеки є нікчемними, що є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник ПАТ «Універсал Банк» заперечив доводи апеляційної скарги, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.

Представник ОСОБА_6 , ОСОБА_3 адвокат Кулешір Світлана Орестівна у встановленому законом порядку повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явився, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості про вручення судової повістки не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню , суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Косівського районного суду від 20 квітня 2011 року, яке в частині стягнення заборгованості за кредитним договором скасоване рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області та стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Універсал Банк» солідарно 589 197,37 грн заборгованості за кредитним договором. На підставі цих судових рішень, 07.10.2011 року Косівським районним судом видано виконавчий лист №2-90/2011. Виконавчий документ видано у відповідності до судових рішень, і підстав для визнання вказаного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню немає.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ч.ч.1,2 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Судом встановлено, що рішенням Косівського районного суду від 20.04.2011 року стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ Універсал Банк 412 601 грн 68 коп. основної заборгованості по кредитному договору та 118 710 грн 19 коп. відсотків по кредиту, а також звернуто стягнення на майно, а саме: - земельну ділянку, площею 0,2017 га., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та земельну ділянку, площею 0,2500 га., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 і належить на праві приватної власності ОСОБА_3 шляхом їхнього продажу з прилюдних торгів (а.с.45).

Вказане рішення суду Апеляційним судом Івано-Франківської області в частині стягнення заборгованості за кредитним договором скасоване та ухвалено нове, яким стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Універсал Банк» солідарно 589 197,37 грн. заборгованості за кредитним договором. В решті рішення суду залишено без змін (а.с.14-18).

На виконання рішення суду Косівським районним судом 07.10.2011 року видано виконавчий лист №2-90/2011 про стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» солідарно 589 197, 37 грн заборгованості за кредитним договором та звернуто стягнення на майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,2017 га в АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 ; земельну ділянку площею 0,2500 га в АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 шляхом їх продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за ціною встановленою в порядку, передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення грошових вимог ПАТ «Універсал Банк» по кредитному договору №060-2008-322 від 19 лютого 2008 року (а.с.8).

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, внормовані Розділом VІ ЦПК України.

В силу ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із Законом України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

З наведених положень законодавства випливає, що підставою для виконання судових рішень є виконавчі листи.

Відповідно до ст.432 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015, наведені в статті 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Окрім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Установлено, що заявником не подано доказів, що у боржника відсутній обов`язок повністю чи частково за виконавчим лист №2-90/2011 про стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» солідарно 589 197, 37 грн заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,2017 га в АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 ; земельну ділянку площею 0,2500 га в АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов правильного висновку відмовивши ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з підстав нікчемності договору іпотеки, оскільки не відповідає вимогам статті 432 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення. Ухвалу Косівського районного суду від 06 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 16 грудня 2021 року.

Судді: В.Д.Фединяк

Л.В.Василишин

І.О.Максюта