Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1618/21
Провадження № 2/553/884/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року м.Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., з участю секретаря судового засідання Лунич Ю.Г, позивача ОСОБА_1 , представника позивачів ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та Полтавської міської ради, треті особи приватний нотаріус Полтавського нотаріального округу Денисенко Лариса Миколаївна, державний нотаріус Третьої полтавської державної нотаріальної контори Шендрик Тетяна Андріївна про визнання заповіту недійсним та визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулись до суду із згаданим позовом, в якому прохали визнати заповіт ОСОБА_5 від 30.06.2005, зареєстрований в реєстрі за №101, посвідчений Скуйбіда Г.Г., секретарем виконкому Устивицької сільської ради В-Багачанського району Полтавської області на користь ОСОБА_4 недійсним. Одночасно позивачі прохали визнати за ними право власності в рівних частках на спадкове майно померлої ОСОБА_5 , а саме за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по Ѕ частки 11/20 частин будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Заявлені вимоги обґрунтовані позивачами тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , спадкоємцями якої за спадковою справою є дочка померлої ОСОБА_3 , син померлої ОСОБА_6 (спадкування за законом) та онук померлої ОСОБА_4 , на користь якого було складено заповіт.

На час відкриття спадщини майно спадкодавця складалось з 11/20 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 , інші 9/20 частин житлового будинку з надвірними спорудами перейшли у власність ОСОБА_6 за договором дарування, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті спадкоємця ОСОБА_5 ОСОБА_6 приватним нотаріусом відкрита спадкова справа, єдиним спадкоємцем є дружина померлого ОСОБА_1

12.03.2020 на заяву ОСОБА_4 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, державним нотаріусом було відмовлено у зв`язку із невідповідністю заповіту вимогам ст.ст.1247,1248,1253 ЦК України. В подальшому позивачам було також відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, у зв`язку із чим позивачі не можуть оформити право власності на спадкове майно та потребують судового захисту.

Провадження у справі відкрито за ухвалою суду від 27.08.2021 з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. При вирішенні питання про відкриття провадження у справі за клопотанням позивачів було витребувано копії спадкових справ.

13.09.2021 на адресу суду надійшли запитувані документи.

23.09.2021 Полтавською міською радою до суду подано відзив, в якому відповідач прохає відмовити у задоволенні позову.

23.09.2021 на адресу суду надійшла спільна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання та затвердження мирової угоди.

08.11.2021 представник позивачів звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог.

Ухвалою суду від 17.11.2021, у затвердженні мирової угоди, укладеної 20.09.2021 між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було відмовлено, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в межах первісно поданого позову.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивачів ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Інші учасники справи, будучи належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибули.

Представник Полтавської міської ради та представник Третьої полтавської державної нотаріальної контори звернулись із клопотанням про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач ОСОБА_4 надав на адресу суду заяву, в якій справу просив розглядати без його участі, позовні вимоги визнав.

Приватний нотаріус Полтавського нотаріального округу Денисенко Л.М. у судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

З`ясувавши позиції сторін, дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено наступне.

Відповідно до приєднаних копій паспортів громадянина України, позивачами у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка 26.10.1968 уклала шлюб з ОСОБА_6 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як убачається з наданої копії свідоцтва про одруження, 29.01.1958 ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7 та прийняла після одруження прізвище чоловіка « ОСОБА_8 ».

Згідно із копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.9), ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , про що виконкомом Устивицької сільської ради В-Багачанського району Полтавської області складено відповідний актовий запис від 12.03.2007.

За наданою копією заповіту від 30.06.2005, зареєстрованого в реєстрі за №101, посвідченого Скуйбіда Г.Г., секретарем виконкому Устивицької сільської ради В-Багачанського району Полтавської області, на випадок своєї смерті ОСОБА_5 належний їй житловий будинок по АДРЕСА_1 , грошові вклади та все інше майно заповіла ОСОБА_4 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер у м.Полтаві 06.01.2019, про що Подільським районним у місті Полтаві ВДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області складено актовий запис №19 від 08.01.2019.

У відповідності до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.07.2020, яке зареєстровано у Спадковому реєстрі 07.07.2020, дружина померлого ОСОБА_6 ОСОБА_1 набула право на спадщину, а саме 9/20 часток житлового будинку АДРЕСА_2 .

Постановою державного нотаріуса Третьої полтавської державної нотаріальної контори від 12.03.2020, ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину на заповітом посвідчений Скуйбідою Г.Г. секретарем виконкому Устивицької сільської ради В-Багачанського району Полтавської області 30.06.2005 за №101 після померлої ОСОБА_5 було відмовлено через порушення вимог ст.ст.1247,1248,1253 ЦК України.

Згідно із постановою державного нотаріуса Третьої полтавської державної нотаріальної контори від 17.12.2020, у видачі свідоцтва ОСОБА_3 про право на спадщину за законом на підставі ст.1241 ЦК України після померлої ОСОБА_6 було відмовлено у зв`язку із не вирішенням питання щодо дійсності або недійсності заповіту, який посвідчений з порушенням ст.ст.1248,1247,1253 ЦК України.

За змістом листа приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Денисенко Л.М. від 02.06.2020 адресованого на ім`я ОСОБА_1 щодо оформлення спадкових прав після померлого чоловіка ОСОБА_6 на спадкове майно, яке належало його матері ОСОБА_5 , спадщину після якої він прийняв, але не оформив спадкових прав, заявниці було повідомлено, що питання оформлення спадкових прав після померлого ОСОБА_6 на частку в спадковому майні його матері ОСОБА_5 може розглядитись лише після визначення кола спадкоємців останньої та роз`яснено про необхідність вирішення в судовому порядку питання щодо дійсності заповіту на користь ОСОБА_4 .

Згідно із договором дарування від 12.10.1990 зареєстрованого в реєстрі за №2642, ОСОБА_6 подарував, а ОСОБА_5 прийняла у дар житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . Право особистої власності на вказаний будинок в цілому зареєстровано в Полтавському бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_5 30.10.1990 та занесено у реєстрову книгу №33 за реєстровим №36. В подальшому, у відповідності до реєстраційного посвідчення від 16.11.2009, Полтавське бюро технічної інвентаризації посвідчило, що 11/20 частин жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі договору дарування посвідченого третьою Полтавською держнотконторою від 12.10.1990, реєстрований №2642 та записано в реєстрову книгу №33 за реєстровим №36.

У відповідності до договору дарування від 16.12.2005 ОСОБА_6 прийняв у власність безоплатно 9/20 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних побудов у АДРЕСА_1 , відомості про що було внесені 16.12.2005 до Державного реєстру правочинів.

Згідно із витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12400596 від 06.11.2006, право приватної спільної часткової власності на 9/20 будинку по АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_6 03.11.2006.

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.07.2020, право приватної спільної часткової власності на 9/20 часток зазначеного вище будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, на підставі свідоцтва про право на спадщину зареєстровано за ОСОБА_1 .

Як убачається з копії спадкової справи на майно померлої ОСОБА_5 №337 від 07.09.2007, із заявами про прийняття спадщини за законом на підставі ст.1241 ЦК України звернулись ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , також із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся ОСОБА_4 .

Згідно із заявою ОСОБА_4 від 07.09.2007, останньому при зверненні до нотаріальної контори було повідомлено, що заповіт складений на його користь, посвідчений з порушенням ст.ст.1248, 1253 ЦК України та роз`яснено право звернення до суду.

Дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Зміст зазначених у ст.4 ЦПК України підстав для захисту відображений у відповідних нормах статей, що регулюють ту чи іншу категорію правовідносин. Порушення цивільних прав має проявлятись в активних діях відповідача, невизнання цивільного права, у свою чергу, полягає в пасивному запереченні наявності у особи суб`єктивного цивільного права, зокрема, на майно, на право користування майном, на спадкування, на частину в загальному майні, яке безпосередньо не спричиняє шкоду суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб`єктивного права, оспорювання суб`єктивного цивільного права відображає такий стан правовідносин, коли суб`єктивне цивільне право заперечується в юрисдикційному органі.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Звертаючись до суду позивачі, з метою захисту своїх спадкових прав, просили визнати заповіт складений на користь відповідача ОСОБА_4 недійсним, як такий, що посвідчений з порушеннями вимог цивільного законодавства та визнати за ними право власності у рівних частках на спадкове майно померлої ОСОБА_5 .

Так, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).

З копії заповіту від 30.06.2005, посвідченого Скуйбіда Г.Г., секретарем виконкому Устивицької сільської ради В-Багачанського району Полтавської області у с.Устивиця та зареєстровано в реєстрі за №101, убачається, що ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповіла належний їй на праві власності житловий будинок по АДРЕСА_1 , грошові вклади та все інше майно, на яке вона матиме право на день смерті, ОСОБА_4 . На прохання заповідача заповіт складений секретарем виконкому Устивицької сільської ради зі слів ОСОБА_5 за допомогою загальноприйнятих технічних засобів та прочитаний останній.

За змістом заповіту, він посвідчений на дому секретарем виконкому Устивицької сільської ради В-Багачанського району Полтавської області Скуйбіда Г.Г. та підписаний ОСОБА_5 у присутності ОСОБА_9 .

Загальні вимоги до форми заповіту визначені ст.1248 ЦК України.

Заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення; заповіт має бути особисто підписаний заповідачем; якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Згідно із ст.1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

У відповідності до ч.2-6 ст.1253 ЦК України, у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою.

Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: 1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт.

Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Згідно ч.2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно із наданою копію заповіту, останній було підписано особисто заповідачем ОСОБА_5 та на її прохання складений і прочитаний секретарем виконкому, однак всупереч вимог ст.ст.1248,1253 ЦК України, заповіт не містить застережень щодо тієї обставини, що його було прочитано вголос заповідачем, відомості про свідків, у присутності яких відбувалось посвідчення заповіту останній також не має.

А отже, посвідчення заповіту відбулось з порушеннями, що тягне за собою його недійсність в силу закону, тобто нікчемність.

В судовому засіданні представник позивача наголосив, що у зв`язку із не вирішенням питання про визнання заповіту дійсним чи недійсним, позивачі не мають можливості оформити свої спадкові права з причин не визначення кола спадкоємців померлої ОСОБА_10 , що узгоджується із приєднаними до справи повідомленнями нотаріусів.

Таким чином, від підтвердження чи спростування судом обставин нікчемності заповіту, тобто його недійсності встановленої законом, залежить можливість позивачів відновити своє право на отримання спадщини, а отже з метою ефективного захисту прав позивачів, суд визнає, що посвідчення заповіту відбулось з порушенням вимог ст.ст.1248,1253 ЦК України, що свідчить про його недійсність прямо встановлену закону (нікчемність). Разом із тим, суду не було надано переконливих доказів на підтвердження об`єктивної неможливості звернення до нотаріальних органів за вирішенням питання про оформлення спадщини в разі усунення суперечностей про дійсність заповіту.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

В ході розгляду справи судом не було встановлено підстав для здійснення захисту спадкових прав позивачів в судовому порядку, про втрату чи відсутність правовстановлюючих документів ними не повідомлялось і виключно наявність спірного заповіту унеможливила оформлення спадщини через не визначення кола спадкоємців.

Виходячи зі змісту положень чинного законодавства щодо компетенції суду, останній при здійсненні правосуддя не може підміняти інший орган чи установу та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції іншого органу.

Для оформлення спадкових прав в Україні діє система органів нотаріату, які є належними суб`єктами надання послуг з оформлення громадянами спадкових прав, з огляду на що вимоги про визнання за позивачами права власності в порядку спадкування задоволенню не підлягають.

При цьому, за змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. Відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки, право власності на які не оформлено в установленому законодавством порядку, за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом або усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини мають бути територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У даній справі наведені обставини відсутні, з огляду на що Полтавська міська рада є неналежним відповідачем у справі, з огляду на що позов в частині пред`явлення вимог до вказаного відповідача є безпідставним і задоволенню не підлягає.

Керуючись 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та Полтавської міської ради, треті особи приватний нотаріус Полтавського нотаріального округу Денисенко Лариса Миколаївна, державний нотаріус Третьої полтавської державної нотаріальної контори Шендрик Тетяна Андріївна про визнання заповіту недійсним та визнання права власності задовольнити частково.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 від 30.06.2005, зареєстрований в реєстрі за №101, посвідчений Скуйбіда Г.Г., секретарем виконкому Устивицької сільської ради В-Багачанського району Полтавської області на користь ОСОБА_4 .

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги до апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .
Відповідачі: Третя особа:ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 ; Полтавська міська рада, , юридична адреса: 36000, м.Полтава, вул.Соборності, 36; Приватний нотаріус Полтавського нотаріального округу Денисенко Лариса Миколаївна, адреса: 36000, м.Полтава, вул.Сакко, 10-а; Державний нотаріус Третьої полтавської державної нотаріальної контори Шендрик Тетяна Андріївна, юридична адреса: 36000, м.Полтава, вул.Гоголя, 11.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих

Повне судове рішення складено 13.12.2021.