Дата документу 08.12.2021 Справа № 325/821/21
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 325/821/21Головуючий у 1-й інстанції Діденко Є.В. Повний текст ухвали складено 19.07.2021 року.
Пр. № 22-ц/807/3407/21Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 19 липня 2021 року про забезпечення позову у справі за позовом заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави до Приазовської селищної ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про визнання незаконним та скасування рішення Ботіївської сільської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу, припинення права власності, визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки, закриття розділу в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, закриття реєстраційної справи, скасування реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна та повернення земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.в.м.с. 16-30), в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення Ботіївської сільської ради від 03.05.2018 № 14 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3 »;

- визнати недійсним договір від 22.05.2020 № 1090 купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0776 га з кадастровим номером :02:004:0788, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений та зареєстрований 22.05.2020 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Чудською О.О., припинивши право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 245);

- визнати незаконною та скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0788 площею 0,0776 га, яка розташована за адресою: Запорізька область, Приазовський район, с. Приморський Посад;

- закрити розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку площею 0,0776 га, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Приазовський район, с. Приморський Посад, кадастровий номер :02:004:0788, скасувати реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 245;

- зобов`язати ОСОБА_1 повернути Приазовській об`єднаній територіальній громаді в особі Приазовської селищної ради земельну ділянку площею 0,0394 га, яка розташована в межах земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0788 за адресою: Запорізька область, Приазовський район, с. Приморський Посад, межі якої визначено ТОВ «Інвара» у плані знімання та координатах частин земельних ділянок, що знаходяться в межах прибережної захисної смуги, згідно даних інвентаризації затвердженої рішенням Приазовської районної ради № 13 від 16.04.2008;

- стягнути з Приазовської селищної ради, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Запорізької обласної прокуратури кошти, витрачені у 2021 року на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави у розмірі 12485,00 грн.

Одночасно із поданням позову, позивачем було подано заяву про забезпечення позову у цій справі (а.в.м.с. 2-6), в якій останній просив:

- накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0776 га з кадастровим номером :02:004:0788, що розташована за адресою: Запорізька область, Приазовський район, с. Приморський Посад (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 245) та належить на праві власності ОСОБА_1 ;

- заборонити ОСОБА_1 чи будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо здійснення забудови земельної ділянки площею 0,0776 га з кадастровим номером :02:004:0788, що розташована за адресою: Запорізька область, Приазовський район, с. Приморський Посад, розташування на ній тимчасових споруд та будь-яких інших об`єктів;

- заборонити Державній архітектурно-будівельній інспекції України в особі її структурного підрозділу без статусу юридичної особи - Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Запорізькій області вчиняти будь-які дії щодо реєстрації ОСОБА_1 будь-яких документів дозвільного характеру на проведення підготовчих, будівельних робіт на земельній ділянці, площею 0,0776 га з кадастровим номером :02:004:0788, що розташована за адресою: Запорізька область, Приазовський район, с. Приморський Посад;

- заборонити відділу містобудування та архітектури Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області вчиняти дії щодо видачі ОСОБА_1 чи будь-яким іншим особам містобудівних умов та обмежень щодо будівництва об`єктів нерухомості на земельній ділянці з кадастровим номером :02:004:0788, площею 0,0776 га, що розташована за адресою: Запорізька область, Приазовський район, с. Приморський Посад;

- заборонити Приазовській селищній раді Запорізької області вчиняти дії щодо видачі ОСОБА_1 чи будь-яким іншим особам паспортів прив`язки тимчасових споруд на земельній ділянці, площею 0,0776 га з кадастровим номером :02:004:0788, що розташована за адресою: Запорізька область, Приазовський район, с. Приморський Посад.

В обґрунтування заяви заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області зазначив, що позовні вимоги заявлені з метою вжиття вичерпних заходів на захист інтересів держави, для повного відновлення порушених інтересів держави щодо повернення земельної ділянки, площею 0,0776 га, яка розташована в межах земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0788 за адресою: Запорізька область, Приазовський район, с. Приморський Посад. Власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0788 є Приазовська селищна рада. Власником спірної земельної ділянки на підставі договору купівлі продажу № 1090 від 22.05.2020, укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 є останній, який як власник майна має право використовувати земельну ділянку на власний розсуд, зводити будівлі та споруди, закладати насадження, використовувати для потреб господарства наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, а також експлуатувати інші корисні властивості землі. Таким чином, ОСОБА_1 на даний час не обмежений жодним чином щодо забудови земельної ділянки водного фонду, розміщення будь-яких тимчасових споруд або інших будівель. Крім того, у разі оформлення права власності на новозбудований об`єкт нерухомості та відчуження права власності на нього на користь третіх осіб, повернення земельної ділянки у первісному стані буде неможливим з огляду на положення ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що зведе нанівець зусилля суду та прокурора по розгляду вказаної справи. За таких обставин повне поновлення інтересів держави буде можливим лише при пред`явленні позовів до наступних власників нерухомості, які нестимуть надмірний тягар відповідальності за незаконну забудову, здійснену ОСОБА_1 . Тобто будуть позбавлені права власності, внаслідок незаконних дій, вчинених не з їхньої вини, що суперечить принципу пропорційності втручання у мирне володіння своїм майном. Також, унаслідок порушення вимог закону, спірний об`єкт буде збудовано фактично у прибережній захисній смузі Азовського моря, чим зумовлено його інвестиційну привабливість на попит з боку потенційних покупців. Наведене на думку позивача доводить наявність у ОСОБА_1 реальної можливості вчинення правочинів щодо збудованого/розміщеного майна, у разі виникнення загрози його знесення на підставі судового рішення та дозволяє зробити обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у цій справі. Якщо судом будуть визнані обґрунтованими позовні вимоги прокурора та одночасно ОСОБА_1 збудовано та відчужено об`єкти нерухомості, то суд не забезпечить поновлення порушених інтересів держави, що робить право на судовий захист ілюзорним та суперечить положенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. На підставі викладеного, застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельну ділянку, яка належить Приазовській селищній раді та перебуває у власності ОСОБА_1 , є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Також з урахуванням того, ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді може вчинити дії щодо забудови вказаної земельної ділянки, розташування на ній тимчасових чи інших споруд, що унеможливить ефективне поновлення порушених прав територіальної громади саме обраним прокурором способом захисту у вигляді повернення земельної ділянки. Це призведе до того, що з метою остаточного поновлення прав необхідно буде вживати інші дії, обсяг яких спрогнозувати на цій стадії неможливо. Зокрема, у випадку забудови земельної ділянки прокурору з метою вжиття вичерпних заходів на захист інтересів держави у сфері використання земель прибережної захисної смуги Азовського моря доведеться, крім іншого, також звертатись з позовом про скасування права власності на новозбудовані об`єкти та їх знесення. У зв`язку з чим, необхідно також заборонити вчиняти певні дії щодо будівництва об`єктів нерухомості, розміщення тимчасових споруд на спірній земельній ділянці.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Діденка Є.В. (а.в.м.с. 82).

Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 19 липня 2021 року (а.в.м.с. 83-84) заяву заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області про забезпечення позову у цій справі задоволено.

Накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0776 га з кадастровим номером :02:004:0788, що розташована за адресою: Запорізька область, Приазовський район, с. Приморський Посад (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 245) та належить на праві власності ОСОБА_1 .

Заборонено ОСОБА_1 чи будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо здійснення забудови земельної ділянки площею 0,0776 га з кадастровим номером :02:004:0788, що розташована за адресою: Запорізька область, Приазовський район, с. Приморський Посад, розташування на ній тимчасових споруд та будь-яких інших об`єктів;

Заборонено Державній архітектурно-будівельній інспекції України в особі її структурного підрозділу без статусу юридичної особи - Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Запорізькій області вчиняти будь-які дії щодо реєстрації ОСОБА_1 будь-яких документів дозвільного характеру на проведення підготовчих, будівельних робіт на земельній ділянці, площею 0,0776 га з кадастровим номером :02:004:0788, що розташована за адресою: Запорізька область, Приазовський район, с. Приморський Посад;

Заборонено відділу містобудування та архітектури Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області вчиняти дії щодо видачі ОСОБА_1 чи будь-яким іншим особам містобудівних умов та обмежень щодо будівництва об`єктів нерухомості на земельній ділянці з кадастровим номером :02:004:0788, площею 0,0776 га, що розташована за адресою: Запорізька область, Приазовський район, с. Приморський Посад;

Заборонено Приазовській селищній раді Запорізької області вчиняти дії щодо видачі ОСОБА_1 чи будь-яким іншим особам паспортів прив`язки тимчасових споруд на земельній ділянці, площею 0,0776 га з кадастровим номером :02:004:0788, що розташована за адресою: Запорізька область, Приазовський район, с. Приморський Посад.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.в.м.с. 102-108) просив ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати в повному обсязі та відмовити позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.в.м.с. 116).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.в.м.с. 117), справу призначено до апеляційного розгляду (а.в.м.с. 118), з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів Запорізького апеляційного суду.

Позивач Вознесенівська окружна прокуратура м. Запоріжжя Запорізької області подала відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі (а.в.м.с. 129-136).

Інші учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.в.м.с. 126-128, 149-155), у тому числі відповідач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Барчука В.І. (а.в.м.с. 111-112), що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, всі учасники цієї справи, не з`явились, окрім представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Барчука В.І. (а.в.м.с. 111-112) та прокурора Лєскіної І.Є., про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення судового засідання не подавали.

Відносно відповідача ОСОБА_3 конверт із судовою повісткою на дане судове засідання на ім`я цього відповідача повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.в.м.с. 153). За змістом ст. 128 ч. 8 ч. 3 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця знаходження.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді фактично працює 15 суддів). Крім того, суддя-доповідач у жовтні 2021 року перебувала у додатковій відпустці (а.в.м.с. 156).

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання всіх учасників цієї справи, що не з`явились, і на підставі ст.ст. 371-372 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Барчука В.І. (а.в.м.с. 111-112) та прокурора Лєскіної І.Є.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву сторони позивача про забезпечення позову у цій справі, керувався ст.ст. 149, 150, 258, 259, 260 ЦПК України та виходив із обґрунтованості останньої.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Так, суд першої інстанції при вирішенні вказаного процесуального питання про забезпечення позову у цій справі правильно виходив із такого.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Ч. 3 ст. 150 ЦПК України закріплено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

П.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Виходячи зі змісту ст.ст. 149-153 ЦПК України забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Згідно з п. 6, 7 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження (ч.1 ст.157 ЦПК України).

Враховуючи, що дійсно існує спір, заявлені вимоги про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання повернути земельну ділянку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову відповідно до поданої заяви, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду та поновлення порушених прав у разі задоволення позовних вимог позивача.

При цьому, судом першої інстанції зазначено, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача, який не позбавлений права клопотати про скасування заходів забезпечення позову повністю або частково у разі, якщо перестануть існувати підстави для його застосування.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 не спростовують фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуваної ухвали у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на законі та належних, допустимих доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах матеріалів справи та доказів, які досліджував суд першої інстанції при вирішенні процесуального питання.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що існує об`єктивна загроза відчуження чи забудови тощо відповідачем ОСОБА_1 , як власником на підставі договору купівлі-продажу №1090 від 22.05.2020 року (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а.в.м.с. 7-8) у будь-який час на свій розсуд, вищезазначеної спірної земельної ділянці з кадастровим номером :02:004:0788 за адресою: Запорізька область, Приазовський район, с. Приморський Посад та, відповідно, існує об`єктивна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у цій справі; а тому, забезпечення позову позивача у вищезазначений спосіб судом першої інстанції лише на час розгляду цієї справи судом, є необхідним та співмірним із вищезазначеними позовними вимогами сторони позивача у цій справі, не може порушувати і не порушує прав ОСОБА_1 та інших осіб.

Належні, допустимі докази протилежного у виділених матеріалах цієї справи відсутні.

Апеляційним судом встановлено, що відсутні порушення судом першої інстанції норм цивільного процесуального права, які б могли бути підставою для скасування апеляційним судом правильної по суті ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову позивача у цій справі за результатами розгляду апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 .

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 .

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема відповідачем ОСОБА_1 чи представником останнього апеляційному суду не надані.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

Крім того, встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду було сплачено судовий збір у розмірі 454,00 грн. (а.в.м.с. 101).

Однак, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу ОСОБА_1 у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок сторони позивача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї скарги апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 19 липня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 13.12.2021 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.