Справа № 447/411/21 Головуючий у 1 інстанції: Бачун О.І.
Провадження № 22-ц/811/3073/21 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м.Львів

Справа № 447/411/21

Провадження № 22ц/811/3073/21

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Левика Я.А., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Миколаєві 25 травня 2021 року у складі судді Бачуна О.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Новороздільської міської ради Львівської області, з участю третіх осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

встановив:

18 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся у суд з цим позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що квартира АДРЕСА_1 належала його батькам: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності. 14 березня 2011 року батьки розлучилися. Він (позивач) проживав у квартирі до 2006 року. Заповіту ОСОБА_6 не складав. Оскільки на момент смерті батька, позивач проживав у спірній квартирі, інші спадкоємці - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не претендують на належну їм частку у спадковому майні. Зазначає, що він фактично прийняв спадщину, тому просив визнати за ним право власності на Ѕ частину вказаної квартири.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 25 травня 2021 року у позові відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, без застосування практики Верховного Суду в аналогічних справах, що призвело до позбавлення позивача права на спадкове майно. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю, посилаючись на доводи позовної заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шести місяців з дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини, яким є день смерті особи, не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1220, частина перша статті 1269 ЦК України).

Судом встановлено, що батьками позивача є ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 .

Із свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_2 , виданого Новороздільським відділом РАГС Миколаївського району Львівської області, вбачається, що шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розірвано 14 березня 2001 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його пережили два сини - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які є спадкоємцями першої черги.

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 26 лютого 1999 року, виданого Виконавчим комітетом Новороздільської міської ради, квартира за адресою АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 4 січня 2021 року, прийнятої державним нотаріусом Шолок О.Я., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будь-яке майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , оскільки спадкоємець пропустив встановлений законом шестимісячний строк прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 та не подав в органи нотаріату заяву про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк.

З довідки від 28 грудня 2020 року, виданої Відділом реєстрації Виконавчого комітету Новороздільської міської ради, вбачається, що спадкодавець ОСОБА_6 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 травня 2003 року; він знятий з реєстрації 16 жовтня 2003 року у зв`язку із смертю. На дату смерті з ним ніхто не зареєстрований.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту у спосіб, передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, або у спосіб, не передбачений законом, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Враховуючи наявність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме: свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , суд прийшов до висновку, позивач повинен був звернутися в нотаріальну контору в шестимісячний строк після смерті ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини за останнім місцем проживання спадкодавця, однак докази такого звернення відсутні. Пропуск позивачем передбаченого законом строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька підтверджується постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 , який пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини шляхом подання нотаріусу заяви про її прийняття, не звертався до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 .

Посилання позивача на те, що він на час смерті спадкодавця проживав у спірній квартирі не підтверджено належними доказами.

Згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постанові № 462/5536/16-ц від 8 липня 2020 року, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненими цими діяннями наслідками.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач який у передбачений законом шестимісячний строк не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, і не проживав із спадкоємцем на час його смерті.

З висновками суду першої інстанції, які відповідають встановленим обставинам справи, зроблені на підставі наявних доказів, належить погодитися, оскільки судом правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись: п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 25 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді