Справа № 288/93/21
Провадження № 2/288/111/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

з участю секретаря судових засідань - Франчук Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач -1), ОСОБА_3 (далі відповідач -2) про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за законом, в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 , який до дня смерті проживав та був зареєстрований у АДРЕСА_1 .

Позивач та її діти, відповідачі по справі, є спадкоємцями ОСОБА_4 за законом та спадщину після його смерті прийняли.

До складу спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 , ввійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 та земельна ділянка загальною площею 0,89 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства.

Вказане нерухоме майно належало батькові померлого ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті проживав та був зареєстрований у АДРЕСА_1 .

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ -04-26-000140 виданого Турбівською сільською радою 01 лютого 1994 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 90, ОСОБА_5 був власником земельної ділянки площею 0,89 га.

Вказана земельна ділянка була розмежована за її цільовим призначенням, а саме: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:003:0072, за адресою: АДРЕСА_1 ; площею 0,5100 га, кадастровий номер :02:003:0073, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства: за адресою: АДРЕСА_1 та площею 0,1300 га, кадастровий номер :02:003:0077, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємцем ОСОБА_5 на все майно був ОСОБА_4 , який прийняв спадщину після його смерті, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, але не оформив свої спадкові права на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,89 га.

Право власності на вищевказаний житловий будинок не зареєстровано, а оціночна вартість житлового будинку з господарськими будівлями становить 80 362 гривні 00 копійок.

Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений станом на 08.10.2020 року, будівництво будинку та господарських будівель здійснювалось у 1960 році.

Між сторонами досягнуто домовленості про те, що нерухомість, яка є предметом даного позову, буде оформлена на ім`я позивача, так як відповідачі забезпечені за рахунок іншого спадкового майна.

В зв`язку з необхідністю оформити спадкові права на вищевказані земельні ділянки та житловий будинок, та посвідчення договору про поділ спадкового майна, сторони звернулись до нотаріуса, проте отримали відмову через неможливість посвідчення договору про поділ спадкового майна, так як 25 січня 2020 року за реєстром № 130 між ними уже було посвідчено договір про поділ спадщини та видані свідоцтва про право на спадщину на інше майно, тобто поділ спадкового майна потрібно було зробити до видачі свідоцтва про право на спадщину, що сторонами зроблено не було.

Нотаріус роз`яснив, що поділ спадкового майна можливо лише до видачі свідоцтв про право на спадщину за законом.

Загальна нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що є предметом даного позову, становить 62 581 гривня 49 копійок.

Позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований у АДРЕСА_1 ; земельні ділянки площею: 0,25 га, кадастровий номер :02:003:0072, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; 0,5100 га, кадастровий номер :02:003:0073, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; 0,1300 га, кадастровий номер :02:003:0077, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте не оформив свої спадкові права на вищевказану нерухомість. Судові витрати покладає на себе.

Позивач в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила справу розглядати без її участі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви в яких просили розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 07 травня 2013 року Турбівською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис № 7 /а.с. 8/.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 26 листопада 1950 року Турбівським сільським ЗАГС Попільнянського району Житомирської області, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , запис за № 18 /а.с. 9/.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 26 жовтня 1974 року Турбівським сільським ЗАГС Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_4 26 жовтня 1974 року уклав шлюб з ОСОБА_7 , після укладення шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_8 », запис за № 18 /а.с. 9/.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 08 вересня 2001 року Турбівською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 7 /а.с. 10/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 09 січня 2003 року Турбівською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 1 /а.с. 10 на звороті/.

Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб сформованого 25 січня 2020 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, до Державного реєстру актів цивільного стану громадян внесено реєстраційний запис про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_8 », номер актового запису 13 від 11 вересня 1973 року /а.с. 11/.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого 28 липня 1975 року Турбівським сільським ЗАГС Попільнянського району Житомирської області, батьками ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , запис за № 2 /а.с. 14/.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_7 , виданого 13 травня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_11 13 травня 2000 року одружилась з ОСОБА_12 , після одруження змінила своє прізвище на « ОСОБА_13 », про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 377 /а.с. 15/.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 , виданого 11 червня 1988 року Турбівською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , запис за № 4 /а.с. 16/.

Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі виданого 25 січня 2020 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про спадкову справу, спадкодавець ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 . Номер спадкової справи у нотаріуса: 28/2020 /а.с. 17/.

Довідками № 376 та № 377 від 26 грудня 2019 року виданих Корнинською селищною радою Попільнянського району Житомирської області визначено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженці села Турбівка, Попільнянського району, Житомирської області, постійно проживали разом та були зареєстровані в АДРЕСА_1 /а.с. 17 на звороті, 18/.

Згідно довідки № 23 від 16 січня 2020 року Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області, спадщина після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , прийнята її сином ОСОБА_4 , відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (так як він фактично вступив у володіння майном) /а.с. 18 на звороті/.

Відповідно до Заповіту посвідченого 24 січня 2002 року секретарем виконкому сільської ради народних депутатів Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_9 заповіла все своє майно, в тому числі житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в селі Турбівка, Попільнянського району, Житомирської області, своєму синові ОСОБА_4 /а.с. 19/.

Як вбачається з Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) та зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) видані 25 січня 2020 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, у Спадковому реєстрі інформація відносно ОСОБА_4 відсутня /а.с. 20, 20 на звороті/.

Довідкою № 22 від 16 січня 2020 року Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області передбачено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець села Турбівка, Попільнянського району, Житомирської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , разом з своєю дружиною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , та сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 /а.с. 21/.

Згідно Договору про поділ спадщини посвідченого 25 січня 2020 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , у відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та згідно спадкової справи № 28/2020, заведеної 25 січня 2020 року приватним нотаріусом, є спадкоємцями майна померлого ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкове майно складається з: земельної ділянки площею 5,1143 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Житомирська область, Попільнянський район, Корнинська селищна рада (за межами села Турбівка) перейде, з урахуванням домовленостей за цим договором, у власність дружини спадкодавця ОСОБА_1 ; земельна ділянка площею 3,8038 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Житомирська область, Попільнянський район, Корнинська селищна рада (за межами села Турбівка) - перейде, з урахуванням домовленостей за цим договором, у власність дочки спадкодавця ОСОБА_2 ; земельна ділянка площею 3,7241 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Житомирська область, Попільнянський район, Корнинська селищна рада (за межами села Турбівка) - перейде, з урахуванням домовленостей за цим договором, у власність сина спадкодавця ОСОБА_3 . Договір зареєстровано в реєстрі за № 130 /а.с. 22-23/.

Як вбачається з Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) видані 05 грудня 2020 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, у Спадковому реєстрі інформація відносно ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_14 , відсутня /а.с. 24, 25, 26, 27/.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ -04-26-000140 виданого 01 лютого 1994 року, ОСОБА_5 на підставі рішення від 01.09.1993 року Турбівської сільської ради передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,89 га, яка розташована на території с. Турбівка, передана для ведення особистого підсобного господарства /а.с. 28/.

Згідно Витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки сформованих 25 листопада 2020 року, власником земельних ділянок площею: 0,2500 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :02:003:0072; 0,5100 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :02:003:0073 та площею 0,1300 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :02:003:0077, які розташовані в АДРЕСА_1 , вказаний ОСОБА_5 /а.с. 29- 30, 31-32, 33-34/.

Як вбачається з Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами виготовленого 08 жовтня 2020 року КП «Бердичівське МБТІ» Житомирської обласної ради, замовником технічної інвентаризації на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , вказана ОСОБА_1 /а.с. 35-37/.

Довідкою № 1596 від 02 листопада 2020 року виданою КП «Бердичівське МБТІ» визначено, що на житловий будинок АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012 року право власності не зареєстровано, правоустановчий документ не оформлений. Загальна площа будинку- 92,1 кв.м, житлова площа 50,4 кв.м. Оціночна вартість житлового будинку та господарських будівель складає 80362 гривні /а.с. 38/.

Згідно Виписки з погосподарської книги № 1 по Турбівській сільській раді на 2011 2015 роки, АДРЕСА_1 , виданої Корнинською селищною радою Попільнянського району Житомирської області 12 листопада 2020 року за № 207, номер об`єкта господарського обліку 107, сторінка 74, голова домогосподарства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , житловий будинок побудований в 1957 році, земельна ділянка площею 0,89 га /а.с. 39/.

Відповідно до Витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку № 97-6-0.31-519/176-20, № 97-6-0.31-520/176-20 та № 97-6-0.31-521/176-20 від 11 грудня 2020 року виданих Відділом у Попільнянському районі Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 2500 квадратних метрів становить 55192,53 гривні, земельної ділянки площею1300 квадратних метрів становить 1500,88 гривень, земельної ділянки площею 5100 метрів квадратних становить 5888,08 гривень /а.с. 40, 41, 42/.

Як вбачається з повідомлення № 5/02-14 від 04 січня 2021 року приватного нотаріуса Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, ОСОБА_1 відмовлено у оформленні спадкових прав і у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку загальною площею 0,89 га, що розташовані у АДРЕСА_1 , після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_14 , проте, не оформив свої спадкові права на вищевказану нерухомість, так як у матеріалах спадкової справи відсутні, а заявником не надані документи, що підтверджують право власності ОСОБА_4 на вищевказану нерухомість /а.с. 43/.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7, зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Оскільки на нерухоме майно, не було оформлено право власності, тому згідно листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішується в судовому порядку.

Відповідно до пункту 4.15. частини 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна

Згідно статті 316 Цивільного Кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності із статею 328 Цивільного Кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно частин 1, 2 статті 78 Земельного Кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Частина 1 статті 81 Земельного Кодексу України визначає, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до частини 1 статті 120 Земельного Кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Нормами статті 125 Земельного Кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації, цих прав, а відповідно до статті 126 цього ж Кодексу, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно до статті 131 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Статтею 140 Земельного Кодексу України передбачено підстави припинення права власності на земельну ділянку, серед яких відповідно до п. б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця.

Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 152 Земельного Кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Частиною першою статті 182 Цивільного Кодексу України, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а згідно зі статті 334 того ж Кодексу, право власності на майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з моменту такої реєстрації.

Стаття 392 Цивільного Кодексу України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до частини 1 статті 1225 Цивільного Кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Теж саме зазначає п. 10) Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування».

Згідно статті 1217 Цивільного Кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтями 1216, 1218 Цивільного Кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, цивільні права та обов`язки спадкодавця, у тому числі право власності на річ, можуть переходити у спадщину.

Відповідно до статі 1267 Цивільного Кодексу України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Як вбачається з частини 1 статті 1268 Цивільного Кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини 5 статті 1268 Цивільного Кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття.

Згідно приписів статті 1297 Цивільного Кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачем, як спадкоємцем за законом, права власності на житловий будинок та земельні ділянки, які належали чоловікові позивача ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_5 .

Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду з даним позовом просила залишити судові витрати за нею, а тому суд при ухваленні рішення не здійснює їх розподіл.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»; Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; статтями 78, 81, 120, 125, 131, 140, 152 Земельного кодексом України; статтями 182, 316, 328, 334, 386, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1222, 1223, 1225, 1258, 1262, 1268-1270, 1297 ЦК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 141, 206, 211, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований у АДРЕСА_1 ; земельні ділянки площею: - 0,25 га, кадастровий номер :02:003:0072, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; - 0,5100 га, кадастровий номер :02:003:0073, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; - 0,1300 га, кадастровий номер :02:003:0077, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте не оформив свої спадкові права на вищевказану нерухомість.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник