Справа № 544/1557/20
№ 2/544/121/2021
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 лютого 2021 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої - судді Сайко О.О.,

за участю секретаря Костенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду по вул. Соборна, 41 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 02.10.2020. Після придбання вищевказаної квартири вона виявила, що в ній зареєстрована невідома особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Звернувшись за роз`ясненнями до попереднього власника вищевказаної квартири, ОСОБА_3 , довідалась, що ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі як член сім`ї (син) попереднього власника. Крім цього, ОСОБА_3 пояснила, що останній більше року за вказаною адресою не проживав. Зазначає, що ОСОБА_2 не належить до членів її сім`ї, а тому і не має права користування зазначеною квартирою. Відповідач на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, але фактично в зазначеній квартирі не проживає, фактичне місце проживання ОСОБА_2 невідоме. Оскільки, за вищевказаною адресою зареєстрована невідома позивачу особа, у останньої як власника, виникають перешкоди в користуванні зазначеним майном, чим об`єктивно порушуються її права. У зв`язку з цим, просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити; судові витрати з відповідача не стягувати.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення про його виклик на офіційному вебсайті судової влади України. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило.

Суд, з`ясувавши обставини справи, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини:

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 02 жовтня 2021 року (а.с.6-8).

У вказаній квартирі, окрім позивача, на даний час зареєстрований ОСОБА_2 (а.с.10), який в ній не проживав і не проживає (а.с.47).

Вказана особа не належить до членів сім`ї позивача та була зареєстрована в квартирі, як син колишніх їх власників.

Згідно ст. 150 Житлового кодексу (далі ЖК) України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім`ї колишнього власника (інших осіб, які отримали право користування житлом з його згоди) у випадку зміни власника.

Виникнення права членів сім`ї власника квартири (інших осіб) на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сім`ї на користування цією квартирою.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 406 ЦК України, сервітут (право користування чужим майном) припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Судом встановлено, що відповідач у належній позивачу квартирі не проживає з 1989 року.

Таким чином, оскільки право власності колишнього власника на квартиру АДРЕСА_1 припинилося унаслідок продажу квартири ОСОБА_1 , припинено також право користування відповідачем спірним житлом, який отримав таке право за волею попереднього власника квартири.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню, оскільки його реєстрація в належній позивачу квартирі порушує її право на користування та розпорядження власністю.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 265, 279 ЦПК України, на підставі ч.2 ст. 406ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття її з реєстрації - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Головуюча - О. О. Сайко