Справа № 201/7254/20-ц
Головуючий у суді першої інстанції: Ільєва Т.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року Київським апеляційним судом в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Кибукевич О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року, ухвалене у складі судді Ільєвої Т.Г., у справі № 201/7254/20-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про зобов`язання вчинити дії. Зазначала, що заочним рішенням Коломийського районного суду Івано-Франківської області від 19 травня 2016 року позов ПАТ «ПриватБанк» до неї задоволено, стягнено з неї на користь банку заборгованість у розмірі 13 456,54 грн. та судові витрати у розмірі 1 378,00 грн. 09 червня 2020 року вона виконала вказане судове рішення, в зв`язку з чим того ж дня Головним державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Косівчуком Р.Б. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. 17 червня 2020 року вона звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою, в якій просила видати їй письмовий документ про відсутність у неї заборгованості за кредитним договором, проте, банком було відмовлено у видачі такої довідки. Враховуючи вказане, просила зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» видати їй довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором № б/н від 30 листопада 2007 року.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року відмовлено в задоволені позову ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Посилалася на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначала, що ПАТ «ПриватБанк», пред`явивши 12 червня 2016 року до неї позов про стягнення заборгованості за кредитним договором, використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів та на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, порядку сплати процентів за користування кредитом. Тобто, після зміни банком строку виконання основного зобов`язання право кредитодавця нараховувати інші передбачені договором платежі припинилося. Вважає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 545 ЦК України банк зобов`язаний надати їй документ, що підтверджує виконання нею зобов`язання.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомленні належним чином, тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 30 листопада 2007 року з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій зазначено, що вона разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 16).

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 отримала кредитну картку з встановленим кредитним лімітом та можливістю користуватися коштами зі сплатою відсотків за таке користування.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за даним кредитним договором.

Рішенням Коломийського районного суду Івано-Франківської області від 19 травня 2016 року у справі № 346/2337/16-ц позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у розмірі 13 456,54 грн. та судові витрати у розмірі 1 378,00 грн. (а.с. 29-33).

Ухвалою Коломийського районного суду Івано-Франківської області від 03 червня 2019 року задоволено заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» та видано дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 346/2337/16-ц (а.с. 34-35).

29 серпня 2019 року Головним державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Косівчуком Р.Б. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59915745 (а.с. 36).

09 червня 2020 року ОСОБА_1 сплатила на рахунок Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області заборгованість у розмірі 15 033,00 грн. за виконавчим провадженням № 59915745, про що свідчить квитанція № 31462319-1 (а.с. 37).

Того ж дня Головним державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Косівчуком Р.Б., винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №59915745 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом), ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 38).

17 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою, в якій просила видати їй письмовий документ про відсутність заборгованості за кредитним договором б/н від 30 листопада 2007 року (а.с. 39, 40).

25 червня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» надало відповідь на вказану заяву ОСОБА_1 , в якій було зазначено вимогу здійснити погашення заборгованості, яка існує у ОСОБА_1 перед банком (а.с. 41-42).

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 . При цьому, ухвалюючи рішення суд виходив з того, що наявність судового рішення про стягнення кредитної заборгованості за визначений період з боржника, не може впливати на припинення правовідносин між сторонами, тобто на припинення дії договору, та з огляду на те, що впродовж тривалого проміжку часу заборгованість не погашалася позивачкою, то, відповідно, нарахування відсотків за кредитом являється правомірним, оскільки кредитний договір діє до повного його виконання сторонами. В свою чергу, позивачкою не доведено повного виконання умов кредитного договору № б/н від 30 листопада 2007 року перед відповідачем, що вказує на відсутність правових підстав для зобов`язання банку видати довідку про відсутність заборгованості за вказаним договором.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі та вважає, що судом було неправильно застосовано норми матеріального права.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом про зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» видати довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_1 посилалася на те, що погасила заборгованість за кредитним договором в повному обсязі.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , не звернув увагу на те, що обраний позивачкою спосіб захисту не відповідає вимогам чинного законодавства, та дійшов помилкового висновку про відмову в позові з тих підстав, що позивачкою не доведено виконання умов кредитного договору в повному обсязі, а тому відсутні правові підстави для зобов`язання банку видати довідку про відсутність заборгованості за цим договором.

Вказана помилка підлягає виправленню судом апеляційної інстанції.

Заявляючи вимоги про зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» видати довідку про відсутність заборгованості по кредитному договору, ОСОБА_1 не зазначила з якою метою їй необхідно отримати відповідну довідку та яким чином цей документ впливає на здійснення нею своїх цивільних прав та обов`язків.

За наслідками розгляду справи суд має право зобов`язати особу видати певну довідку, якщо надання такої довідки передбачено законом і спрямоване на захист прав та інтересів позивача.

Разом з тим, суд не має права зобов`язати відповідача видати довідку конкретного змісту.

Позивачка може порушити питання про встановлення обставин щодо виконання або невиконання зобов`язань за кредитним договором, у разі наявності відповідного спору, шляхом пред`явлення вимог про визнання зобов`язання припиненим, що відповідає положенням ст. 16 ЦК України.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 13 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді