Справа № 352/1357/20
Провадження № 2/352/187/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Гундич Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Тисменицької РДА Івано-Франківської області в інтересах малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

Позивач 20.07.2020 р. звернувся в суд в інтересах малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з позовом до відповідачки про відібрання дітей без позбавлення її батьківських прав.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що малолітні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають з батьком ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 . Матір дітей - відповідачка ОСОБА_3 протягом тривалого часу не проживає з дітьми. На даний час місце перебування її та старшої дочки ОСОБА_5 невідоме. Комісія з питань захисту прав дитини Тисменицької РДА своїм рішенням від 26.06.2020 р. вважає за доцільне відібрати малолітніх дітей у матері без позбавлення її батьківських прав.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, у поданій суду заяві позов підтримала, просила його задоволити та розглянути справу в її відсутності, не заперечувала щодо заочного розгляду справи.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомила суду про причини неявки, не подала відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 є матір`ю малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідачка протягом тривалого часу не проживає з дітьми. На даний час місце її перебування та місце перебування її старшої дочки ОСОБА_5 , 2012 року народження, невідоме.

Згідно довідки Лисецької селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 28.05.2020 р. № 434 (а.с.7) малолітні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані та проживають по АДРЕСА_1 разом з батьком ОСОБА_4 .

Умови проживання малолітніх дітей вдома задовільні, їх мама та старша сестра за вказаною адресою не проживають, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 03.06.2020 р. (а.с.10).

Згідно висновку від 26.06.2020 р. комісія з питань захисту прав дитини Тисменицької РДА вважає за доцільне відібрати малолітніх дітей у матері без позбавлення її батьківських прав (а.с.4-5).

Судом встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітніх дітей, а саме: не спілкується з ними у обсязі, необхідному для їх нормального розвитку та самоусвідомлення, не піклується про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дітей, не проявляє щодо них материнської турботи і піклування, не надає їм матеріального утримання.

Таким чином, відповідачкою, яка усунулася від виконання обов`язків щодо виховання та розвитку своїх малолітніх дітей, порушено право останніх на належне батьківське виховання.

При вирішенні спору суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

У відповідності з вимогами ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину.

Статею 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом; дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї; дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій; дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років.

Згідно вимог ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У відповідності з вимогами п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Згідно вимог ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

З огляду на встановлені судом обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, які підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами, що визнаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми у їх сукупності, виходячи з інтересів малолітніх дітей, з метою якнайкращого забезпечення інтересів дітей, - суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову щодо відібрання малолітніх дітей у відповідачки без позбавлення її батьківських прав, який підлягає до задоволення.

З огляду на те, що відповідно до вимог п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб судовий збір не справляється, суд не вирішує питання щодо стягнення з відповідачки судових витрат.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 150, 152, 155, 164 ч.1 п.2, ст.170 ч.1 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст. 263-265, 282 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов органу опіки та піклування Тисменицької РДА Івано-Франківської області в інтересах малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав задоволити.

Відібрати малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення її батьківських прав.

Заочне рішення може бути переглянуте Тисменицьким районним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: орган опіки та піклування Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області, вул. Галицька, 17, м. Тисмениця Тисменицького району Івано-Франківської області, ідентифікаційний код 20563188.

Відповідачка: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 18.02.2021 р.

Суддя М.М.Хоминець