ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року

м. Черкаси

Справа № 705/2045/21
Провадження № 22-ц/821/1734/21
категорія: 311020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Єльцова В.О.

суддів: Бородійчук В.Г., Нерушак Л.В.

Зсекретаря: Захарченко А.Д.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості заробітної плати та витребування трудової книжки.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості заробітної плати та витребування трудової книжки.

Зазначає, що працювала продавцем продовольчих товарів в ФОП (фізичної особи підприємця) ОСОБА_2 з 24 червня 2020 р. по 14 квітня 2021 р. Обставини її роботи у відповідача підтверджуються: трудовим договором від 24.06.2020 р.; договором про повну матеріальну відповідальність від 24.06.2020 р.; довідкою № 670 від 30.04.2021р. Відомостей з державного реєстру фізичних осіб платників податків ОСОБА_1 про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 2 по 4 квартал 2020 р. Відповідно до відомостей зазначеної довідки в графі Код ЄДРПОУ платника податків вказано саме код відповідача - . В інших графах вказано час нарахування зарплати - поквартально в 2020 році, початок нарахування зарплати - з 25.06.2020р.; роздруківками банківських квитанцій з липня 2020 р. по березень 2021 р. про виплату зарплати.

Підтвердженням часткового отримання зарплати за період її роботи у відповідача є банківські квитанції, що надходили за період з липня 2020 р. по березень 2021 р.

14 квітня 2021 р. вона подала заяву про звільнення з роботи за власним бажанням та просила відповідача виплати їй належні кошти зарплати і повернути трудову книжку. Однак, до цього часу відповідач кошти не виплатив і трудову книжку не повернув, чим порушив її трудові права і змушує звернутись з даним позовом до суду.

Так, їй не було виплачено зарплату за березень 2021 р. в розмірі 6435 грн., за квітень 2021 р. (14днів). Враховуючи, що мінімальний розмір зарплати з 01.01.2021р. 6000 грн.: 30 дн., то вартість 1 дня становить 200 грн. За 14 днів роботи заборгованість відповідача становить 2800 грн.

Крім того, їй не виплачено компенсацію за невикористану відпустку за період її роботи 5600 грн. при звільненні та кошти за затримку виплати розрахунку при звільненні з роботи згідно вимог ст. 117 КЗпП України в розмірі 6000 грн. мінімальної заробітної плати за період з 15 квітня по 15 травня 2021 р.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь кошти заборгованості по заробітній платі та за затримку виплати зарплати, всього, в розмірі 20835 грн. Зобов`язати ОСОБА_2 видати їй належно оформлену трудову книжку про період її роботи у фізичної особи підприємця на посаді продавця продовольчих товарів в період з 24 червня 2020 р. по 14 квітня 2021 р. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати в розмірі 908 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 липня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості заробітної плати та витребування трудової книжки - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що із досліджених матеріалів справи підтверджено той факт, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем, однак, не підтверджено факту не виплати їй коштів, крім того, позивачем не підтверджено, що вона у належний спосіб зверталась із заявою про її звільнення.

Позивач просить суд стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 20835 грн. Однак, в порушення положень ч. 1 ст. 81, п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивач не обгрунтував вказану суму. З огляду на наведене, судом не встановлено порушень відповідачем вимог трудового законодавства, у зв`язку із чим приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У серпні 2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість судового рішення, просить скасувати судове рішення та постановити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що судом 1 інстанції не було повністю досліджено усіх доказів та неповністю з`ясовано обставини, які мають значення для справи. Стверджує, що суму, яку вона просила стягнути з відповідача в розмірі 20835,00грн. вона повністю обґрунтувала. Вказує, що судом 1 інстанції в рішенні на першій сторінці чітко зазначено та встановлено, що 14 квітня 2021 року вона подала заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, тим самим твердження суду далі по тексту рішення про не зазначення року в заяві від 14.04 не зрозуміле.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

20 серпня 2021 року до апеляційного суду Черкаської області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості заробітної плати та витребування трудової книжки.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 серпня 2021 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Єльцов В.О., судді Бородійчук В.Г., Нерушак Л.В.

Супровідним листом № 705/2045/21/14856/2021 від 25.08.2021 витребувано матеріали цивільної справи №705/2045/21 з суду 1 інстанції.

06 вересня 2021 року матеріали цивільної справи №705/2045/21 надійшли до Черкаського апеляційного суду.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників про її розгляд та з викликом сторін в судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Суд 1 інстанції встановив, що відповідач ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 . Така адреса вказана і в Договорі про повну індивідуальну матеріальну відповідальність касира-продавця.

Позивач ОСОБА_1 , на аркушах справи 14-29, надає суду скріншоти з мобільного телефону про поповнення готівкою з м. Вінниця та роздруковані дублікати квитанцій з ПриватБанку про поповнення рахунку ОСОБА_1 , на яких написано від руки «зарплата за червень...лютий», як підтвердження трудових відносин з відповідачем та одержання заробітної плати, однак, такі докази не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки не містять усіх необхідних реквізитів учасників трудових правовідносин.

Крім того, ОСОБА_1 долучає до матеріалів справи заяву адресовану ФОП ОСОБА_2 з проханням звільнити її з роботи з 14.04. за власним бажанням, заява датована 14.04, однак, рік не зазначено, тобто, суд не може встановити до якого часу ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з відповідачем (а.с.35).

В подальшому, ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_2 було написано ще дві заяви: від 16.04.2020 р. та від 27.04.2020 р., в яких просила, в зв`язку з її звільненням, надати довідку про заробітну плату, трудову книжку, виплатити заробітну плату (а.с.33,30), та на аркуші справи 36 долучено скріншот з мобільного телефону, де заява про звільнення від 14.04. та текстове повідомлення з вимогами переслати трудову книжку та заробітну плату адресоване абоненту «Вася Молочка».

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду 1 інстанції відповідає.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Так ст. 2 ЗУ «Про оплату праці» визначає структуру заробітної плати, яка складається з: основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

У відповідності до ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можливо встановити дійсні обставини справи.

Згідно статті 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Отже, достовірними можуть вважатись лише ті докази, які подані до суду або в оригіналі, або в засвідчених копіях при наявності оригіналів у сторони. Натомість, позивач не має оригіналів документів, щодо нарахування їй заробітної плати, а відтак, достовірними їх вважати не можна.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 1 інстанції, відповідач ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 . Така адреса вказана і в Договорі про повну індивідуальну матеріальну відповідальність касира-продавця.

Позивач ОСОБА_1 , на аркушах справи 14-29, надала суду скріншоти з мобільного телефону про поповнення готівкою з м. Вінниця та роздруковані дублікати квитанцій з ПриватБанку про поповнення рахунку ОСОБА_1 , на яких написано від руки «зарплата за червень...лютий», як підтвердження трудових відносин з відповідачем та одержання заробітної плати, однак, такі докази не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки не містять усіх необхідних реквізитів учасників трудових правовідносин.

Крім того, ОСОБА_1 долучила до матеріалів справи заяву адресовану ФОП ОСОБА_2 з проханням звільнити її з роботи з 14.04. за власним бажанням, заява датована 14.04, однак, рік не зазначено, тобто, суд не може встановити до якого часу ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з відповідачем (а.с.35).

В подальшому, ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_2 було написано ще дві заяви: від 16.04.2020 р. та від 27.04.2020 р., в яких просила, в зв`язку з її звільненням, надати довідку про заробітну плату, трудову книжку, виплатити заробітну плату (а.с.33,30), та на аркуші справи 36 долучено скріншот з мобільного телефону, де заява про звільнення від 14.04. та текстове повідомлення з вимогами переслати трудову книжку та заробітну плату адресоване абоненту «Вася Молочка».

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Таким чином, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку, що із досліджених матеріалів справи підтверджено той факт, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем, однак, не підтверджено факту не виплати їй коштів, крім того, позивачем не підтверджено, що вона у належний спосіб зверталась із заявою про її звільнення. Також, в порушення положень ч. 1 ст. 81, п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивач не обгрунтувала суму заборгованості по заробітній платі та за затримку виплати зарплати на загальну суму 20835грн., яку просить стягнути з відповідача. Таким чином, з огляду на наведене, судом не встановлено порушень відповідачем вимог трудового законодавства, у зв`язку із чим суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Такі висновки суду 1 інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.

Доводи апелянта лише зводяться до переоцінки доказів та не спростовують висновків суду 1 інстанції.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості заробітної плати та витребування трудової книжки, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий В.О. Єльцов

Судді В.Г. Бородійчук

Л.В. Нерушак