Справа № 939/1827/21
16 грудня 2021 рокуБородянський районний суд
Київської області в складі: головуючої судді - Герасименко М.М.
за участю секретаря Рассказової М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Бородянка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, пені за несплату аліментів та зміну розміру аліментів у твердій грошовій сумі,
Ухвалою суду від 08 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на викладені в ньому доводи, просила його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не надав.
На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що сторони у справі мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.
Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 15 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14 червня 2016, з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 727 гривень, щомісячно, починаючи з 24 грудня 2015 року до досягнення ним повноліття.

Згідно довідки № 11008 від 26 липня 2021 року, ОСОБА_3 є студентом 2 курсу денної форми навчання факультету адвокатури Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, форма фінансування: за рахунок коштів держбюджету.

З консультаційних висновків спеціалістів від 12 лютого 2021 року та 15 лютого 2021 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз правобічна та лівобічна плоскостопість 2 ст. з ознаками деформуючого артрозу таранно-човноподібного суглобу. М21.4-Плоскостопість (pes planus) (набута). Рекомендації: ЛФК, ортопедичні устілки або взуття постійно.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 125, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 22 лютого 2021 року по 15 березня 2021 року проходив стаціонарне лікування у Державній установі «Національний науковий центр радіаційної медицини», відділення радіаційної гематології дитячого віку, з діагнозом еритроцитоз.

Згідно розрахунку державного виконавця Ірпінського відділу ДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Дербіної Л.В., заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01 серпня 2021 року становить 32302,00 гривні.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 182 СК України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З консультаційних висновків спеціалістів від 12 лютого 2021 року та 15 лютого 2021 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз правобічна та лівобічна плоскостопість 2 ст. з ознаками деформуючого артрозу таранно-човноподібного суглобу. М21.4-Плоскостопість (pes planus) (набута). Рекомендації: ЛФК, ортопедичні устілки або взуття постійно.

Оскільки доказів про те, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі, визначеному позивачем суду не надано, то суд, враховуючи стан здоров`я дитини, вважає за необхідне частково задовольняючи позов у цій частині, змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 згідно рішення Бородянського районного суду Київської області від 15 лютого 2016 року, та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 гривень, щомісячно, починаючи з 16 грудня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Щодо позовних вимог про стягнення пені, суд зазначає наступне.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Згідно зі ст. 74 цього Закону, виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Судом встановлено, що рішенням Бородянського районного суду Київської області від 15 лютого 2016 року, з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 727 гривень, щомісячно, починаючи з 24 грудня 2015 року до досягнення ним повноліття.

З розрахунку державного виконавця Ірпінського відділу ДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Дербіної Л.В. вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01 серпня 2021 року становить 32302,00 гривні.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 22 роз`яснив, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене та відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо позову, оскільки внаслідок неналежного виконання відповідачем зазначеного рішення суду в нього виникла заборгованість по сплаті аліментів, доказів того, що така заборгованість виникла не з його (відповідача) вини, останнім суду не надано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є законними та обґрунтованими, а тому їх необхідно задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у заявленому позивачем розмірі 32302,00 грн.

Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів, суд зазначає наступне.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду встановлено статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 3 та ч. 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідачем розмір заборгованості зі сплати аліментів, який згідно розрахунку державного виконавця Ірпінського відділу ДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Дербіної Л.В. станом на 01 серпня 2021 року становить 32302,00 грн, не оспорюється, оскільки жодних заперечень щодо вказаного розрахунку ним не надано.

Таким чином, при відсутності спору щодо розміру заборгованості за аліментами заборгованість стягується виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

Вимоги статті 194 СК України до правовідносин, які склалися між сторонами, після звернення позивача до виконавчої служби із заявою про примусове виконання виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження, не застосовуються, оскільки заборгованість за аліментами виникла після відкриття виконавчого провадження і повторному стягненню така заборгованість не підлягає.

З огляду на зазначене, підстав для застосування статті 194 СК України і додаткового стягнення з відповідача заборгованості за аліментами, що виникла під час примусового виконання рішення суду, суд не вбачає.

Також слід зазначити, ухвалення рішення про стягнення заборгованості за аліментами (які вже стягуються щомісячно згідно рішення суду), може призвести до подвійної відповідальності боржника, оскільки з боржника у такому випадку буде стягнута грошова сума у вигляді заборгованості (яка виникла внаслідок несвоєчасної оплати ним аліментів), і безпосередньо самі аліменти, які він зобов`язаний сплачувати на підставі вже існуючого рішення суду, що суперечить положенням ст. 61 Конституції України.

Враховуючий викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 32302,00 грн задоволенню не підлягають, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 908,00 гривень.

Керуючись ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 180, 181, 182, 184, 192, 194, 195, 196 СК України, ст. 10-13, 81, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, пені за несплату аліментів та зміну розміру аліментів у твердій грошовій сумі задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рішення Бородянського районного суду Київської області від 15 лютого 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Донецьк, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з 16 грудня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Донецьк, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 32302 (тридцять дві тисячі триста дві) гривні.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат по сплаті судового збору 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення суду складено 17 грудня 2021 року.

СуддяМ.Герасименко