Справа №461/2078/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2021 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді Волоско І.Р.
секретар судового засідання Береза П.Р.
за участю позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
в с т а н о в и в :
позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Департаменту містобудування Львівської міської ради, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради № А-149 від 26.09.2016 «Про затвердження гр. ОСОБА_3 вимог до архітектурно-планувальної частини проекту реставрації з переплануванням кв. АДРЕСА_3 з розширенням за рахунок влаштування другого рівня (антресолі)».
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_4 . Гр. ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_3 , яка межує із її квартирою АДРЕСА_5 . 26.09.2016 року Департаментом містобудування Львівської міської ради був виданий Наказ № А-149 «Про затвердження гр. ОСОБА_3 вимог до архітектурно-планувальної частини проекту реставрації з переплануванням кв. АДРЕСА_3 з розширенням за рахунок влаштування другого рівня (антресолі)». Зазначає, що така реставрація з переплануванням квартири АДРЕСА_3 є незаконною, оскільки відбулась за рахунок площі горища, яке знаходиться у спільній сумісній власності всіх мешканців багатоквартирного будинку, однак без необхідної згоди співвласників багатоквартирного будинку (зокрема і позивача). Таким чином, позивач посилається на протиправність оскаржуваного наказу, оскільки такий зачіпає її інтереси та права як співвласника багатоквартирного будинку. У зв`язку з цим просить позовні вимоги задоволити.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, надала письмові пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.
Представник відповідача Департаменту містобудування Львівської міської ради - Балюєв С.В. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову повністю. Подав відзив на позов, у якому зазначив, що оспорюваний наказ департаменту містобудування Львівської міської ради від 26.09.2016 № А-149 «Про затвердження гр. ОСОБА_3 вимог до архітектурно-планувальної частини проекту реставрації з переплануванням квартири АДРЕСА_3 з розширенням за рахунок влаштування другого рівня (антресолі)» був прийнятий на основі поданих документів заявником із врахуванням локальних нормативно-правових актів та норм Законодавства України. Щодо відсутності згоди всіх власників будинку, на яку звертає увагу позивач, відповідач зазначає, що на момент прийняття оспорюваного наказу було чинним рішення Галицького районного суду м. Львова від 01.06.2016 № 461/1973/16-ц, яким, серед іншого, було визнано за ОСОБА_3 право на проведення реставрації з переплануванням приміщень квартири АДРЕСА_3 з розширенням шляхом влаштування другого рівня квартири в межах існуючого об`єму даної квартири в мезоніні (висота приміщень квартири- 6,25м) без погодження (згоди) співвласників зазначеного багатоквартирного будинку. Тобто згоди від співвласників цього будинку не вимагалося. На підставі наведеного вважає, що підстав для скасування оспорюваного наказу немає, оскільки станом на момент прийняття оскаржуваного наказу департамент містобудування Львівської міської ради діяв у межах, передбачених на цей час нормативно правовими актами органу місцевого самоврядування та законодавством України.
Третя особа ОСОБА_3 та представник третьої особи Міністерства культури та інформаційної політики України у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлялись про час і місце розгляду справи.
За вищенаведених обставин суд вважає можливим завершувати судовий розгляд справи за відсутності вказаних учасників судового провадження.
Дослідивши матеріали судової справи, наданий суду відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, письмові заяви з висловленою позицією сторін щодо заявлених позовних вимог, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_4 .
Гр. ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_3 , яка межує із квартирою АДРЕСА_5 .
26.09.2016 року Департаментом містобудування Львівської міської ради було видано Наказ № А-149 «Про затвердження гр ОСОБА_3 вимог до архітектурно-планувальної частини проекту реставрації з переплануванням кв. АДРЕСА_3 з розширенням за рахунок влаштування другого рівня (антресолі)» (а.с.12).
Позивач зазначає, що збільшення висоти квартири АДРЕСА_3 є незаконним, оскільки немає необхідної згоди співвласників багатоквартирного будинку (в тому числі і позивача ОСОБА_1 ), адже висота даної квартири могла бути збільшена не інакше як за рахунок площі горища, а горище в свою чергу знаходиться у спільній сумісній власності всіх мешканців багатоквартирного будинку.
Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції на момент спірних правовідносин) власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.
Рішенням Конституційного Суду №4-рп/2004 від 02.03.2004 року (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), роз`яснено, що орган місцевого самоврядування не має права без згоди співвласників багатоквартирного будинку власників приватизованих квартир продавати, здавати в оренду або вирішувати питання перебудови, надбудови, добудови до нього споруд, забудови сходових клітин та в їздо - виїзних брам, облаштування на фасадах будинків спеціального технічного обладнання промислового призначення тощо, за винятком проведення ремонтних робіт згідно із законодавством. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями. Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадянам одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема, створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

У п. 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 09.11.2011 року у справі №1-22/2011 (№14-рп/2011) за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в аспекті конституційного звернення положення пункту 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року № 2482-XII зі змінами зазначено, що вказані положення необхідно розуміти так: власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям «мешканці» треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб`єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об`єкт - допоміжні приміщення.

Згідно Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджені наказом Держжитлокомунгоспу України №76 від 17.05.2005 року «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» допоміжні приміщення житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

Як вже було встановлено судом, 26.09.2016 року Департаментом містобудування Львівської міської ради було видано Наказ № А-149 «Про затвердження гр ОСОБА_3 вимог до архітектурно-планувальної частини проекту реставрації з переплануванням кв. АДРЕСА_3 з розширенням за рахунок влаштування другого рівня (антресолі)» (а.с.12).

Як вбачається з пункту 11 «Реставраційного завдання на виготовлення проектної документації «Реставрація квартири АДРЕСА_3 з розширенням за рахунок влаштування 2-го рівня в межах існуючого об`єму квартири в мезоніні», стадійність проекту - 2 стадії: - ескізний та робочий проект реставрації квартири з переплануванням і розширенням за рахунок горища (а.с.53).

В розділі 3 «Проектних пропозицій реставрації кв. АДРЕСА_3 з розширенням за рахунок влаштування другого рівня в межах існуючого об`єму квартири в мезоніні» зазначено, що для влаштування квартири у двох рівнях, кімнати першого рівня понижуються до висоти Н=2,70 м, влаштовується дерев`яне перекриття та внутрішньоквартирні сходи (а.с.82).

В пункті 6 Вимог до архітектурно-планувальної частини проекту зазначено, що, серед іншого, необхідно забезпечити доступ до незадіяного простору горища та обслуговування димових та вентиляційних каналів (а.с.41).

Наведене означає, що реставрація з переплануванням квартири АДРЕСА_3 з розширенням за рахунок влаштування другого рівня планується не в межах існуючого об`єму квартири, а з розширенням площі приміщень за рахунок площ загального користування, а саме горища.

Рішенням виконавчого комітету ЛМР №219 від 16.03.2015 (чинним на момент виникнення спірних правовідносин) визначено перелік документів, необхідних для отримання адміністративної послуги - затвердження вимог до архітектурно-планувальної частини проекту на реконструкцію, реставрацію окремих частин житлових та нежитловихприміщень (будівель) у межах існуючого об`єму об`єкта (у разі розширення за рахунок об`єму горища без зміни конфігурації даху при зміні функції житлового приміщення на нежитлову або при змініфункції нежитлового приміщення на житлову, а також зміні техніко-економічних показників житлових та нежитлових приміщень (будівель):

1. Заява на ім`я директора департаменту містобудування про надання вимог до архітектурно-планувальної частини проекту (додаток до цієї інформаційної картки).

2. Для фізичних осіб підприємців та юридичних осіб копія свідоцтва про державну реєстрацію або копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, завірені підписом і печаткою заявника.

3. Для фізичних осіб копія документа, що посвідчує особу (паспорт, з якого встановлюється громадянство, прізвище, ім`я, по батькові, місце реєстрації).

4. Копія нотаріально завіреного доручення у разі надання зацікавленою особою доручення на право представляти її інтереси у Львівській міській раді щодо отримання архітектурно-планувальних вимог.

5. Нотаріально завірені копії правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомості та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

6. Засвідчена у встановленому порядку згода власника орендованих приміщень при здійсненні реконструкції орендарем.

7. Засвідчена у встановленому порядку копія технічного паспорта на об`єкт нерухомості.

8. Копія поверхових планів будівлі, завірена директором львівського комунального підприємства, що обслуговує житловий фонд.

9. Топографічне знімання (М 1:500), яке відображає існуючу ситуацію, з нанесеними червоними лініями термін придатності якого 2 роки виконане спеціалізованою організацією або сертифікованим спеціалістом і перевірене відділом інженерних споруд, транспорту та геослужби управління архітектури департаменту містобудування.

10. Копія договору про встановлення земельного сервітуту, засвідчена у встановленому порядку у разі зміни функції житлового приміщення на нежитлове.

11. Передпроектні роботи, виконані коштом замовника спеціалізованою проектною організацією або архітектором, що має кваліфікаційний сертифікат, з фотофіксацією об`єкта.

12. Копія розпорядчого документа уповноваженого органу Львівської міської ради про надання дозволу на використання приміщення як нежитлового у разі зміни функції житлового приміщення на нежитлову.

13. Завірена нотаріально або директором львівського комунального підприємства, що обслуговує житловий фонд, згода всіх власників квартир житлового будинку у разі розширення площі приміщень за рахунок площ загального користування (у тому числі горищ, підвалів, коридорів).

14. Завірена нотаріально або директором львівського комунального підприємства, що обслуговує житловий фонд, згода власника підвального приміщення у разі облаштування зовнішнього входу, що передбачає часткове втручання в існуюче підвальне перекриття.

15. Завірена наявність інженерних мереж на топографічному зніманні (М 1:500), яке відображає існуючу ситуацію, з нанесеними червоними лініями термін придатності якого 2 роки виконаному ліцензованою організацією і перевіреному відділом інженерних споруд, транспорту та геослужби управління архітектури департаменту містобудування у разі влаштування окремого входу з виступом елементів входу за межі існуючого приміщення (будівлі).

16. Довідка про кількість та нумерацію квартир та довідка за формою Ф-2 на вказані квартири у разі розширення площі приміщень за рахунок площ загального користування (у тому числі горищ, підвалів, коридорів).

17. Засвідчена у встановленому порядку копія розпорядження голови районної адміністрації про приєднання площ загального користування у разі розширення площі приміщень за рахунок площ загального користування (у тому числі підвалів, коридорів).

18. Акт обстеження технічного стану квартири (нежитлового приміщення, будівлі), виданий на момент подання заяви та здійснений установою житлово-експлуатаційного фонду.

19. Довідка за формою Ф-2 на приміщення, яке планується реконструювати.

20. У разі встановлення (використання існуючого) газового обладнання у приміщеннях, розташованих у будівлях, спорудах, у яких відсутнє централізоване теплопостачання попередні технічні умови ПАТ з газопостачання та газифікації Львівгаз на газопостачання приміщень, які підлягають реконструкції.

21. Акт про приймання в експлуатацію димових і вентиляційних каналів у житлових будинках у разі встановлення газового обладнання для теплопостачання приміщень.

22. Висновок управління охорони історичного середовища якщо об`єкт є пам`яткою архітектури або розміщений у межах історичного ареалу міста.

23. Реставраційне завдання на проектування, погоджене у встановленому порядку у разі, якщо об`єкт є пам`яткою архітектури.

Як вбачається з додатку до наказу №А-149 від 26.09.2016, затвердженого наказом в.о. директора департаменту містобудування С.Коровайника № А-149 від 26.09.2016 pоку, підставою для видачі оспорюваного наказу слугували наступні документи: заява заявника (забудовника) громадянина ОСОБА_3 на розроблення про надання вимог до архітектурно-планувальної частини проекту від 25.08.2016 р. №3-1- 47346/АП-24; договір купівлі-продажу квартири від 24.07.2013 p., зареєстрований в реєстрі за № 707; витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.07.2013р., індексний номер 6782136; Наказ директора департаменту житлового господарства та інфраструктури від № 5 12.01.2015 р. «Про затвердження висновку міжвідомчої комісії при виконкомі щодо технічного стану даху будинку АДРЕСА_6 »; акт обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_3 від 03.12.2014 p., виконаний Львівським комунальним підприємством «Княже місто»; висновок управління охорони історичного середовища ЛМР №04-1929від 19.08.2016 року; реставраційне завдання на виготовлення проектної документації «реставрації кв. АДРЕСА_3 з розширенням за рахунок влаштування другого рівня в межах існуючого об`єму квартири в мезоніні»; рішення Галицького районного суду м. Львова від 1 червня 2016 року у справі № 461/1973/16-ц; технічні умови ПАТ «Львівгаз» відЮ.12.2015 р. № 33/17; висновок експерта ПП Кархута 1.1, від 13.10.2015 р.; проектні пропозиції реставрації кв. АДРЕСА_3 з розширенням за рахунок влаштування другого рівня в межах існуючого об`єму квартири в мезоніні, розроблені ФОП « ОСОБА_5 ».

Разом з цим, у разі розширення площі приміщень за рахунок площ загального користування (у т.ч. горища), гр. ОСОБА_3 для отримання адміністративної послуги мав би також надати:

- завірену нотаріально або директором львівського комунального підприємства, що обслуговує житловий фонд, згоду всіх власників квартир житлового будинку;

- довідку про кількість та нумерацію квартир та довідку за формою Ф-2 на вказані квартири;

- засвідчену у встановленому порядку копію розпорядження голови районної адміністрації про приєднання площ загального користування.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, зазначені документи гр. ОСОБА_3 не надано.

Крім того, згідно відповіді Управління адміністративних послуг ЛMP №2803-1279 від 13.12.2017 року щодо надання інформації про те, чи надавалася адміністративна послуга, а саме - надання дозволу на приєднання допоміжного приміщення (горища) у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , у системі документообігу Львівської міської ради відсутня інформація щодо надання адміністративної послуги гр. ОСОБА_3 за вказаними даними (а.с.16).

Окрім цього, що на момент прийняття оспорюваного наказу департаменту містобудування Львівської міської ради від 26.09.2016 № А-149 набрало законної сили рішення Галицького районного суду м. Львова від 01.06.2016 № 461/1973/16-ц, яким, серед іншого, було визнано за ОСОБА_3 право на проведення реставрації з переплануванням приміщень квартири АДРЕСА_3 з розширенням шляхом влаштування другого рівня квартири в межах існуючого об`єму даної квартири в мезоніні (висота приміщень квартири- 6,25м) без погодження (згоди) співвласників зазначеного багатоквартирного будинку.

Тобто, як вже було встановлено судом, оспорюваний наказ було видано також на підставі рішення Галицького районного суду м. Львова від 1 червня 2016 року у справі № 461/1973/16-ц у справі за позовом ОСОБА_3 до управління охорони історичного середовища Львівської міської ради про оскарження рішення і зобов`язання вчинення дій, яким позов було задоволено частково, а саме визнано незаконною відмову у наданні висновку про можливість здійснення реставрації з переплануванням квартири АДРЕСА_3 з розширенням шляхом влаштування другого рівня квартири в межах існуючого об`єму даної квартири в мезоніні без погодження (згоди) співвласників зазначеного багатоквартирного будинку, а також визнано за ОСОБА_3 право на проведення реставрації з переплануванням квартири АДРЕСА_3 з розширенням шляхом влаштування другого рівня квартири в межах існуючого об`єму даної квартири в мезоніні без погодження (згоди) співвласників зазначеного багатоквартирного будинку.

Разом з цим, ухвалою апеляційного суду Львівської області від 12 березня 2017 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 червня 2016 року у справі № 461/1973/16-ц було скасовано у зв`язку з відмовою ОСОБА_3 від позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 2 цієї статті кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Згідно з ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 393 ЦК України встановлено, що правовий акт органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

У справі Спорррінг і Льонрот проти Швеції Європейський суд з прав людини звернув увагу, що принцип мирного володіння майном для держави означає не лише обов`язок утримуватися від дій, що можуть призвести до втручання у право особи на мирне володіння майном, а і певних позитивних дій, які необхідні та є умовами мирного володіння, що випливає з того, що держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені в Конвенції з прав людини.

Таким чином, з наведеного вбачається, що перепланування квартири не повинно порушувати права власності інших співвласників багатоквартирного будинку і їх згода на реконструкцію є обов`язковою.

Приписами ст.ст.12, 13, 14 ЦК України встановлено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Статтями 12 та 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вже було встановлено матеріалами справи, ОСОБА_3 не додано всіх документів, необхідних для отримання адміністративної послуги - затвердження вимог до архітектурно-планувальної частини проекту на реконструкцію, реставрацію окремих частин житлових та нежитлових приміщень (будівель) у межах існуючого об`єму об`єкта (у разі розширення за рахунок об`єму горища без зміни конфігурації даху при зміні функції житлового приміщення на нежитлову або при зміні функції нежитлового приміщення на житлову, а також зміні техніко- економічних показників житлових та нежитлових приміщень (будівель), визначених рішенням виконавчого комітету ЛМР №219 від 16.03.2015 року, а саме - не надано засвідченої у встановленому порядку копії технічного паспорта на об`єкт нерухомості; копії поверхових планів будівлі, завіреної директором львівського комунального підприємства, що обслуговує житловий фонд; довідки за формою Ф-2 на приміщення, яке планується реконструювати.

А тому, подані гр. ОСОБА_3 документи не відповідають переліку документів, визначеному рішенням виконавчого комітету ЛМР № 219 від 16.03.2015 р., необхідним для отримання адміністративної послуги.

Крім того, жодної згоди як співвласник багатоквартирного будинку на проведення реконструкції квартири АДРЕСА_3 позивач не надавала.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 червня 2016 року у справі № 461/1973/16-ц, яким визнано за ОСОБА_3 право на проведення реставрації з переплануванням квартири АДРЕСА_3 з розширенням шляхом влаштування другого рівня квартири в межах існуючого об`єму даної квартири в мезоніні без погодження (згоди) співвласників зазначеного багатоквартирного будинку, було скасоване ухвалою апеляційного суду Львівської області від 12 березня 2017 року.

З вищенаведеного вбачається невідповідність наказу Департаменту містобудування Львівської міської ради № А-149 від 26.09.2016 року положенням чинного законодавства.

Таким чином, враховуючи вищевказані положення законодавства та беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до переконання, що оспорюваний наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради № А-149 від 26.09.2016 «Про затвердження гр. ОСОБА_3 вимог до архітектурно-планувальної частини проекту реставрації з переплануванням кв. АДРЕСА_3 з розширенням за рахунок влаштування другого рівня (антресолі)» прийнято незаконно, оскільки при затвердженні вимог до архітектурно-планувальної частини проекту реставрації з переплануванням кв. АДРЕСА_3 порушено право спільної сумісної власності власників квартир будинку АДРЕСА_6 (в тому числі і позивача) шляхом фактичного узаконення неправомірного збільшення площі квартири АДРЕСА_8 за рахунок горища, яке є власністю усіх співвласників багатоквартирного будинку, а тому суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 335, 369, 382, 393 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 80, 81, 82, 89, 258, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради № А-149 від 26.09.2016 «Про затвердження гр. ОСОБА_3 вимог до архітектурно-планувальної частини проекту реставрації з переплануванням кв. АДРЕСА_3 з розширенням за рахунок влаштування другого рівня (антресолі)».

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Р.Волоско