Справа № 182/6517/21
Провадження № 2/0182/3001/2021
У Х В А Л А

Іменем України

16.12.2021 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про поновлення на роботі, -

ВС Т А Н О В И В:

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про поновлення на роботі.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2021 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази, позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

При цьому, згідно з п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України, у позовній заяві повинно бути зазначено зміст позовних вимог; спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

З позовної заяви вбачається, що позивач посилається на безпідставне звільнення її з роботи з посади прибиральниці службового приміщення за п.1 ст.40 КЗпП України та просить визнати накази про звільнення незаконними, поновити її на відповідній посаді і стягнути середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу. При цьому, крім вищевикладеного, позивачкою заявлені вимоги щодо витребування тендерних договорів та довідок по заробітній платі, які, в даному випадку, не відповідають способу захисту порушеного права, передбаченого ст.16 ЦК України. Тому, позовні вимоги підлягали уточненню.

Крім цього, в порушення вимог ст.175 ЦПК України, в позовній заяві відсутні відомості про:

- виклад обставин, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

- відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивачка понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

- підтвердження позивачки про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивачки або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Таким чином, позивачці слід було надати до суду уточнену позовну заяву, яка буде відповідати вищевикладеним вимогам.

Також, суд звернув увагу позивачки щодо зазначення в позовній заяві відомостей про оригінали письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви. При цьому, ч.5 ст.95 ЦПК України передбачено, що учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи письмового оригіналу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Однак, подані до позовної заяви додатки належним чином не завіренні, що дає суду підстави вважати їх неналежними доказами.

Такі ж вимоги визначені пунктом 5.26 Національного стандарту України ДУСТ 4163:2020 Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів, затвердженого наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01 липня 2020 року № 144, які набрали чинності з 01 вересня 2021 року, за яким відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Так, нормами ч.ч.1, 2 ст.14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» визначено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Статтею 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою, а саме: суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Відповідно до ч.1 ст.9 ЦПК України, цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

З огляду на те, що будь-яка заява по суті справи є процесуальним документом (ст.174 ЦПК України), позовна заява за вимогами закону має бути викладена державною мовою. Виходячи з принципу рівності учасників справи перед законом та судом, принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права, пп.1, 2 ч.3 ст.2 ЦПК України, кожна особа, звертаючись до суду, має розраховувати на застосування вказаного правила, який ґрунтується на законі.

Так, позов ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про поновлення на роботі, всупереч зазначеним вимогам закону та судовій практиці, складений російською мовою.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору, відповідно до закону.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачкою заявлено позовну вимогу про поновлення на роботі, яка підпадає під ст.5 Закону України «Про судовий збір», як на правову підставу для звільнення від сплати судового збору. При цьому, суд зазначив, що на заявлені позовні вимоги про визнання наказу про звільнення незаконним та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» не поширюється.

З огляду на викладене, пільга щодо сплати судового збору, передбачена п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, а вимоги позивачки про визнання наказу про звільнення незаконним та стягнення середнього заробітку за час затримки при розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях підлягають оплаті судовим збором.

Ухвала Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2021 року позивачкою була отримана 29 листопада 2021 року, про що свідчить розписка, яка міститься в матеріалах справи. Однак, станом на 13 грудня 2021 передбачені вищевказаною ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2021 року недоліки позивачем усунуті не були.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Як наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням по справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також ч.1 ст.185 ЦПК України, якою передбачено, що суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті ст.175 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, оскільки позивачем недоліки не виправлені, вказану вище позовну заяву, відповідно до ст.185 ЦПК України, необхідно вважати неподаною та повернути позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 353 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про поновлення на роботі - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що, згідно з ч.7 ст.185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал