ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/313/17Головуючий у 1-й інстанції Олещук Б.Т.
Провадження № 22-ц/817/1164/21 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Стецюк М.А.

представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Кулініч Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №598/313/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Кулініч Тамара Миколаївна на заочне рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 23 березня 2021 року у справі за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Калина-2002 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог вимог на предмет спору на стороні відповідача фермерське господарство Оберіг Богдана про визнання поновленим договору оренди землі, укладеного 09 червня 2006 року, ухваленого суддею Олещуком Б.Т., -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року СТзОВ Калина-2002 звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання поновленим договору оренди землі, укладеного 09 червня 2006 року між сторонами у справі, щодо оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,27 га (рілля), кадастровий номер :01:002:0239, належного ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №021361 від 12 травня 2006 року, який зареєстровано Збаразьким відділом Тернопільської регіональної філії центру державного земельного кадастру, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 29 грудня 2006 року за №90.

В обґрунтування вимог посилалось на те, що 09 червня 2006 року між СТзОВ «Калина-2002» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком на 10 років. Зазначеним договором передбачено, що орендар має переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий термін. 11 квітня 2016 року позивач направив відповідачу лист-повідомлення про намір скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення вищевказаного договору оренди землі) з проектом додаткової угоди. 22 квітня 2016 року вищезазначені документи отримано орендодавцем. Однак, відповідач, у визначений законом строк, а саме протягом місяця з моменту отримання проекту додаткової угоди, так і не направила жодної відповіді на листи-повідомлення СТзОВ «Калина-2002» та жодним іншим чином не повідомила позивача про прийняте ним рішення щодо поновлення договору оренди землі. В зв`язку з чим позивач просить суд винести рішення, яким задовольнити позовні вимоги та визнати поновленим вищевказаний договір оренди земельної ділянки.

Заочним рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 23 березня 2021 року задоволено позовну заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Калина-2002» до ОСОБА_1 про визнання поновленим договору оренди землі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача фермерське господарство «Оберіг Богдана».

Визнано поновленим договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,27 га., кадастровий номер :01:002:0239, від 09 червня 2006 року, укладений між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Калина-2002», який зареєстрований в Збаразькому районному відділі Тернопільської регіональної філії центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №90 від 29 грудня 2006 року.

Договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,27 га., кадастровий номер :01:002:0239, від 09 червня 2006 року, укладений між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Калина-2002», який зареєстрований в Збаразькому районному відділі Тернопільської регіональної філії центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №90 від 29 грудня 2006 року, укладено на 17 (сімнадцять) років до 09 червня 2023 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Калина-2002», сплачений судовий збір в розмірі 1600 грн (одна тисяча шістсот гривень).

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 вересня 2021 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кулініч Т.М. про перегляд заочного рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 23 березня 2021 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Кулініч Т.М., просить скасувати заочне рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 23 березня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування вимог посилається на те, що суд першої інстанції приймаючи рішення виходив з того, що позивачем було направлено їй лист-повідомлення про намір скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк. Однак, в проекті додаткової угоди, направленої відповідачу, строк дії договору оренди землі, як істотної умови договору, запропоновано позивачем продовжити на 7 років. Строк, на який запропоновано позивачем продовжити термін дії договору оренди землі, істотно відрізняється від строку, укладеного договору оренди землі.

Вказує на те, що недотримання позивачем одночасної наявності всіх юридичних фактів, зокрема, в частині меншого строку оренди згідно умов проекту додаткової моди, ніж умов основного договору оренди землі, нівелює переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк.

Даний факт судом не досліджувався, та йому не було надано належної правової оцінки, що призвело до винесення судом необґрунтованого рішення.

Окрім того, при винесенні судового рішення судом не взято до уваги наданий позивачем комісійний складений акт за участю представників Колодненської сільської об`єднаної територіальної громади Збаразького району Тернопільської області від 25.10.2016 року про те, що земельна ділянка обробляється власником земельної ділянки ОСОБА_1 самостійно, а не орендарем, як вказано у винесеному судовому рішенні.

Закінчення терміну дії договору припадає на середину календарного року.

Після збору врожаю 2016 року, а також протягом 2017, 2018, 2019, 2020 років Позивач не користувався земельною ділянкою та орендна плата їй не сплачувалася. Орендар орендував суміжні земельні ділянки, які є єдиним масивом, і на момент укладення оспорюваного договору оренди межі спірної земельної ділянки в натурі визначені не були.

Відзив у визначений судом термін до суду не надійшов.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Кулініч Т.М. підтримала вимоги апеляційної скарги, зіславшись на викладені у нійдоводи.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення СГТзОВ Калина-2002 -штрихкод 289; ФГ Оберіг Богдана штрихкод 270 - у судове засідання не з`явились, заяв про відкладення розгляду справи не подали.

Враховуючи наведене та вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасницю справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , згідно з Державним актом серії ЯГ №021361 від 12.05.2006, виданого Збаразькою державною районною адміністрацією Тернопільської області, на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,27 га, кадастровий номер :01:002:0239, яка розташована на території Колодненської сільської ради Збаразького району Тернопільської області (а.с.9).

09.06.2006 між СТзОВ «Калина-2002» та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, відповідно до якого відповідач ОСОБА_1 передала в оренду позивачу належну їй земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0239, площею 2,27 га строком на 10 років. Даний договір зареєстрований у Збаразькому районному відділі Тернопільської регіональної філії центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.12.2006 за №90 (а.с.7-8).

СТзОВ «Калина-2002» 11 квітня 2016 року, з метою скористатись своїм переважним правом щодо поновлення договору оренди, направило відповідачу лист-повідомлення з пропозицією поновлення договору оренди, до якого було додано проект додаткової угоди від 11 квітня 2016 року. Дані документи відповідачка отримала 22 квітня 2016 року.

Задовольняючи позов, суд виходив із наявності підстав, передбачених законом, для поновлення спірного договору оренди, оскільки до закінчення строку дії договору позивач - орендар повідомив відповідачку ОСОБА_1 - орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди. Відповідачка не заперечила проти поновлення договору оренди на новий строк. Позивач продовжив користуватись наданою йому земельною ділянкою, орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди. Протилежного відповідачкою не доведено, оскільки із відповідними вимогами про неналежне використання орендованої земельної ділянки відповідачка до позивача не звертався.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Згідно з частиною другою статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) в редакції, чинній на час укладення Договору оренди, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частина друга статті 792 ЦК України).

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (частина перша статті 93 ЗК України).

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Так, відповідно до частин першої-п`ятої статті 33 цього Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України, згідно з якою наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою процедури і строків.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами другою-п`ятою цього Закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Згідно з частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Такі правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц.

Отже, за наявності вираженого волевиявлення орендодавця на відмову від продовження оренди та заявленої вимоги власника про повернення земельної ділянки, направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не може бути підставою для поновлення орендних відносин між сторонами.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою, третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Апеляційним судом установлено, що, заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 вказувала, що вона категорично відмовлялася відносно продовження вказаного договору оренди землі, про що в усній формі неодноразово повідомляла керівництво СТзОВ «Калина-2002» (а.с.50-52). ОСОБА_1 проводить обробіток спірної земельної ділянки самостійно, оскільки члени її сім`ї мають достатньо техніки та зусиль для використання спірної земельної ділянки, а тому вона, як землевласник, даної земельної ділянки не бажає ні продовжувати спірний договір оренди земельної ділянки, ні укладати новий договір оренди з будь-яким іншим орендарем.

Як підтвердила представник ОСОБА_1 в апеляційному суді, із жовтня 2016 року та протягом тривалого періоду розгляду даної справи у суді з березня 2017 року відповідачка з членами її сім`ї самостійно обробляє спірну земельну ділянку і наміру продовжувати дії спірного договору оренди чи передавати цю ділянку в оренду шляхом укладення договору оренди з іншими орендарями не має.

Про категоричні заперечення ОСОБА_1 відносно продовження спірного договору оренди землі позивачу - СТзОВ «Калина-2002» було відомо, оскільки після збору урожаю у 2016 році позивач не вчинив жодних дій щодо обробітку спірної земельної ділянки та готування її до майбутніх посівів, фактично залишивши вказану земельну ділянку ще до закінчення договору оренди земельної ділянки.

СТзОВ «Калина-2002», разом із земельною ділянкою відповідачки кадастровий номер :01:002:0239, площею 2,27 га, орендувало суміжні земельні ділянки, які розташовані єдиним масивом, і на 09.06.2006 року - момент укладення спірного договору оренди не були виділені в натурі (на місцевості).

Рішенням сесії Колодненської сільської територіальної громади Збаразького району Тернопільської області від 18 жовтня 2016 року №308 за заявою ОСОБА_1 було погоджено передачу їй земельних ділянок в натурі площею 1,6825 га за кадастровим номером :01:002:0284; площею 2,27 га кадастровий номер :01:002:0239. Інспектору з комунальної власності та земельних відносин внести зміни в земельно-облікові документи. (а.с.54)

Як вбачається із комісійного акту за участю представників Колодненської сільської об`єднаної територіальної громади Збаразького району Тернопільської області від 25.10.2016 року, земельна ділянка площею 2,27 га кадастровий номер :01:002:0239, яка згідно виготовленої технічної документації була передана ОСОБА_1 в натурі на підставі рішення сесії Колодненської сільської територіальної громади Збаразького району Тернопільської області від 18 жовтня 2016 року №308 обробляється власником земельної ділянки ОСОБА_1 самостійно, починаючи із жовтня 2016 року. Власником земельної ділянки було проведено такі агротехнічні роботи: лущення стерні, оранка, культивація; посів озимої пшениці; догляд за посівами (внесення міндобрив). Після закінчення договору оренди землі, укладеного з ОСОБА_1 та збору врожаю в серпні 2016 року, орендар - СТзОВ «Калина-2002», починаючи з жовтня 2016 року, земельну ділянку площею 2,27 га кадастровий номер :01:002:0239 не використовував. (а.с.53)

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, а також право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Непорушність права власності закріплено й у статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Оскільки СТзОВ «Калина-2002» не користується спірною земельною ділянкою із жовтня 2016 року, власниця земельної ділянки самостійно обробляє вказану земельну ділянку із жовтня 2016 року, новий договір з іншим орендарем власницею земельної ділянки ОСОБА_1 не укладався і вона не має наміру укладати такий договір з іншим орендарем, то відсутні обставини, які б давали позивачу правові підстави для визнання поновленим спірного договору оренди земельної ділянки.

Доводи СТзОВ «Калина-2002» в суді першої інстанції, про те, що воно продовжує користуватися орендованою земельною ділянкою, належним чином виконує свої обов`язки, передбачені Договором оренди, не заслуговують на увагу, оскільки за змістом вищенаведеної статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди відбувається за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Окрім того, такі доводи із посиланням на господарську документацію СТзОВ «Калина-2002» (а.с.61-88) не можуть бути прийняті, оскільки вони не ідентифікують обробітку земельної ділянки відповідачки, а також спростовуються комісійним актом Колодненської сільської об`єднаної територіальної громади Збаразького району Тернопільської області від 25.10.2016 року з якого вбачається, що з жовтня 2016 року виділена в натурі земельна ділянка площею 2,27 га кадастровий номер :01:002:0239 ОСОБА_1 обробляється виключно нею особисто та не обробляється СТзОВ Калина-2002.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, всупереч ч.4 ст. 263 ЦПК України, не врахував правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з підстав встановлених п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір в розмірі 2400 грн.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в апеляційному суді у сумі 2400 грн. стягнути на користь ОСОБА_1 із позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 23 березня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Калина-2002 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача фермерське господарство Оберіг Богдана про визнання поновленим договору оренди землі відмовити.

Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Калина-2002 (47302, Тернопільська обл., м.Збараж, вул.Д.Нечая,5/1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , 47335, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, с.Колодно ) 2400 грн. судового збору, сплаченого в апеляційному суді.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 грудня 2021 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

Храпак Н.М.