Номер провадження: 22-ц/813/3332/21
Головуючий у першій інстанції Салтан Л.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2020 року про повернення заяви про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Салтан Л.В.,

в с т а н о в и в:
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Укр Кредит Фінанс», треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2020 року заяву повернуто без розгляду.
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить суд скасувати ухвалу, направити справу для продовження розгляду до Київського районного суду м. Одеси.
У обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що заява ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову відповідала всім вимогам передбаченим ст. 151 ЦПК України та була подана у порядку визначеному ст. 152 ЦПК України, при цьому суд першої інстанції помилково посилаючись на ч.2 ст. 183 ЦПК України, яка не підлягає застосуванню при розгляді заяв про забезпечення позову, повернув заяву.
Відзиву до суду не надходило.
У відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява підлягає поверненню з огляду на ненадання позивачем доказів її надсилання іншим учасникам справи, відповідно до ч.ч. 2,4 ст. 183 ЦПК України.

Проте з такими висновками суду апеляційний суд не погоджується, з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.2 ст. 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Однак, саме статтею 151 ЦПК України встановлено зміст та форму заяви про забезпечення позову.

Так, ч.1 ст.151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 151 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Відповідно до частини 10 статті 153 ЦПК України суд, встановивши що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного вимоги щодо форми, змісту та порядку подання заяви про забезпечення позову встановлені спеціальними нормами, що містяться у ст.ст. 151, 152 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що 23 листопада 2020 року, ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову. У заяві просив суд зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №296 від 08 вересня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість у розмірі 18300 грн.; заборонити військовій частині № НОМЕР_1 виконувати постанову приватного виконавця Табінського О.В. від 05 жовтня 2020 року у виконавчому провадженні ВП №63156133 про звернення стягнення на доходи боржника. До заяви додав квитанцію про сплату судового збору.
Отже, заява ОСОБА_2 відповідала всім вимогам передбаченим ст. 151 ЦПК України та була подана у порядку визначеному ст. 152 ЦПК.
Суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначені обставини та норми процесуального права та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення заяви про забезпечення позову.
В апеляційній скарзі апелянт просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та направити справу до районного суду для продовження розгляду.
Оскільки суд першої інстанції заяву про забезпечення позову по суті не розглядав, а повернув її заявнику, тому апеляційний суд позбавлений можливості розглянути по суті заяву про забезпечення позову.
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням на новий розгляд до суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.374 ЦПК України, оскільки оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії не вирішується, оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується справа по суті.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2020 року про повернення заяви про забезпечення позову - скасувати.
Справу за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Укр Кредит Фінанс», треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський Олег Володимирович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню направити до Київського районного суду м. Одеси для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 17 лютого 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра