Справа № 158/531/20
Провадження № 2/0158/10/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2021 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Поліщук С.В.,
при секретарі Степановій С.І.,
за участю представника позивача адвоката Романюка Л.С.,
представника відповідача адвоката Мартинюк О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії,-
в с т а н о в и в :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Власником будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 та межує з його земельною ділянкою є відповідач по справі ОСОБА_2 . У 1999р. відповідач по справі на відстані менше 1м. від огорожі належної позивачу земельної ділянки побудував приміщення гаража-майстерні, який у 2012 році здано в експлуатацію, ухил даху якого облаштований в сторону його земельної ділянки. При цьому влаштував систему водовідведення з оцинкованої сталі індивідуального виготовлення таким чином, що атмосферні опади із даху приміщення гаража майстерні через паркан, потрапляють на належну йому земельну ділянку, що призвело до руйнування стіни льоху з шийкою, літньої кухні.
Підтоплення дощовими водами з приміщення належного відповідачу гаража-майстерні вплинуло на стан підземних конструктивних елементів цегляних стін льоху з шийкою та призвело до її деформації з утворенням тріщин, а також з`явилися сліди замокання на зовнішній стіні літньої кухні над фундаментом.
В результаті протиправних дій відповідача по справі, позивачу завдана матеріальна шкода спричинена його діями, яку з посиланням на ст. 103, 152 ЗК України, ст. ст. 386, 391 ЦК України з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача в розмірі 7278 грн. 00 коп.
Крім того зазначає, що діями відповідача йому завдана моральна шкода, яка полягає у нервових переживаннях, псуванні належного йому майна в результаті підтоплення домовими водами, небажання відповідача усунути причини, що призвели до пошкодження його майна.
Враховуючи вищезазначене, просить суд зобов`язати відповідача по справі ОСОБА_2 влаштувати систему водовідведення із стандартних елементів заводського виготовлення на покрівлі належного відповідачу приміщення гаража майстерні з врахуванням обсягів води, площі та форми даху; стягнути з відповідача по справі ОСОБА_2 в користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 7278 грн. 00 коп., моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн, та стягнути на його користь судові витрати по справі.
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.03.2020р. відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
03.04.2020р. від представника відповідача адвоката Мартинюк О.І. до суду надійшла заява про продовження процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву.
29.05.2020р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач по справі ОСОБА_2 вимоги позивача не визнає, вважає їх необґрунтованими та не доведеними належними та допустимими доказами. У відзиві відповідач зазначає, що приміщення гаража-майстерні обладнане системою водовідведення. Позивачем ОСОБА_1 порушено вимоги ДБН щодо забудови власної земельної ділянки, що призвело до порушення цілісності приміщення льоху з шийкою, а саме на земельній ділянці позивачем збудовано навіс, який не обладнаний системою водовідведення та ухил даху якого здійснено в сторону льоху з шийкою. Просить в задоволенні позову відмовити в повному об`ємі.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 07.08.2020р. за клопотанням адвоката Мартинюк О.І. було призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу. Провадження по справі було зупинено на час проведення експертизи.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 04.03.2021р. поновлено провадження по справі.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.05.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.06.2021р.
В судовому засіданні 15.06.2021р. позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Романюк Л.С. позов підтримали в повному об`ємі, з підстав викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити.
Представник відповідача адвокат Мартинюк О.І. просила в задоволенні позову відмовити в повному об`ємі, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, а саме через необґрунтованість та безпідставність заявлених позовних вимог.
Будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_2 , в судовому засіданні 15.06.2021р. показав суду, що він є власником будинковолодіння що розташоване в АДРЕСА_1 , де на своїй земельній ділянці збудував у 1999р. приміщення гаража майстерні, яке обладнав ринвами для водовідведення та постійно контролює роботу змонтованої ним ринви. Система водовідведення на гаражі-майстерні повністю справлялася із відводом атмосферних опадів. На даний час, ним здійснюється перебудова даху приміщення гаража майстерні, зі зміною ухилу даху даного приміщення в сторону свого домоволодіння. Аналогічні пояснення надала суду допитана в якості свідка ОСОБА_3 .
Представник позивача та позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 15.06.2021, не заперечили факту проведення будівельних робіт, щодо реконструкції даху приміщення гаража-майстерні, що належить відповідачу по справі ОСОБА_2 , що також стверджується фототаблицями, дослідженими судом про завершення даних робіт по реконструкції даху із зміною ухилу даху на земельну ділянку відповідача по справі ОСОБА_2 (а.с. 8-9 т.2).
Суд, заслухавши пояснення позивача по справі, представників сторін, допитавши як свідка відповідача по справі ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , дослідивши письмові докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з статтею 41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 2 ст. 76, ч. ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Щодо вимоги про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , даний факт стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №106399414 від 06.12.2017р. (а.с. 18, т. 1).
З копії технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна №972-П вбачається, що на земельній ділянці розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , розташовані житловий будинок, прибудова, навіс, сарай, льох з шийкою, колодязь, навіс та гараж (а.с. 13-17, т. 1).
Власником суміжного домоволодіння по АДРЕСА_1 є відповідача по справі ОСОБА_2 , що стверджується оригіналом технічного паспорту оглянутого в судовому засіданні та не заперечується сторонами.
Згідно даних, наведених у листі управління ДАБІ у Волинській області №1003-5/1.20/1563/19 від 01.07.2019р. будівля гаража-майстерні /літер Ж-1/ по АДРЕСА_1 побудована у 1999р. та прийнята в експлуатацію у 2012р. (а.с. 21-22, т. 1).
З акту обстеження земельної ділянки гр. ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 від 15.04.2019р. складеного комісією в складі члена виконкому сільської ради Кушніра О.П., спеціаліста землевпорядника ОСОБА_4 , депутата сільської ради Миндреску К.А., в присутності сільського голови Гуча О.Ю., ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вбачається, що на вказаній земельній ділянці, поряд з межею земельної ділянки позивача по справі ОСОБА_1 на відстані близько 0,5м. розміщене приміщення гаража майстерні гр. ОСОБА_2 . Ухил даху обладнаний ринвами для стоку води на земельну ділянку ОСОБА_2 . На земельній ділянці належній ОСОБА_1 вздовж огорожі фундаменту приміщення гаража майстерні викопана траншея глибиною 20-30см., яка могла використовуватись для стоку води з даху. Приміщення гаража майстерні обладнане ринвами. Дана траншея може слугувати руйнуванню вказаного приміщення (а.с. 23, т. 1).
Під час розгляду справи судом відповідач по справі ОСОБА_2 провів реконструкцію даху приміщення гаража-майстерні /літер Ж-1/, а саме перенесено ухил даху в бік свого домоволодіння. Таким чином, повністю усунута можливість потрапляння дощових вод із належного відповідачу приміщення гаража-майстерні на земельну ділянку позивача по справі. Дана обставина сторонами не заперечувалася.
На земельній ділянці позивача по справі ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 розташований льох з шийкою /літер В/, який являє собою окреме підземне цегляне приміщення з насипом ґрунту на дах цього приміщення.
Крім того на земельній ділянці позивача розміщений навіс /літер Є/, ухил даху якого здійснений в сторону льоху з шийкою /літер В/ та виходить на дах льоху, на якому відсутня система водовідведення.
З висновку судової будівельно технічної експертизи №8497 від 19.02.2021р. з фототаблицями, дослідженого судом та який не суперечить висновку комісійної будівельно технічної експертизи №8697-8698 від 28.12.2019р. проведеної на замовлення позивача по справі (а.с. 27-36, т. 1) вбачається, що приміщення гаража майстерні (літер Ж-1) розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить власнику ОСОБА_2 не відповідає вимогам п. 3.25* ДБН 360-92* «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень», яким обумовлено, що «для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни має бути не менше 1 м.» ; на земельній ділянці позивача по справі ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 розташований навіс (літер Є) на якому відсутня система водовідведення та дах якого має ухил на льох з шийкою (а.с. 101-103, 152, т. 1);
- гідроізолююче покриття заглиблених частин приміщення льоху з шийкою (літ. В), що знаходиться на земельній ділянці позивача обстежити не надалось можливим, оскільки даний вид робіт належить до прихованих (а.с. 153 т.1.), у зв`язку з чим неможливо встановити дотримання позивачем вимог ДБН А.3.1-5:2009 (організація будівельного виробництва) при будівництві льоху з шийкою
- причиною руйнування льоху з шийкою /літер В/ за адресою: АДРЕСА_1 слугує просідання ґрунту правої стіни льоху з шийкою (тріщина вертикального характеру на правій стіні).
Експертиза не дала відповіді та експертом не встановлено, що причиною руйнування стіни льоху з шийкою належного позивачу по справі є підтоплення земельної ділянки позивача дощовими водами, що стікали з покрівлі даху приміщення гаража-майстерні, який належить відповідачу по справі ОСОБА_2 , що також ствердив в судовому засіданні допитаний експерт Львівського НДІСЕ ОСОБА_5 .
Сторони не заперечували щодо повноти та обґрунтованості даного висновку. На проведенні додаткової судової будівельно технічної експертизи сторони по справі не клопотали.
Таким чином в судовому засіданні стороною позивача не доведено неправомірність дій відповідача по справі та причинного зв`язку між даними діями та наслідками стосовно руйнування майна позивача.
Щодо вимоги про відшкодування матеріальної шкоди.
Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст. 22 ЦК України.
Так, статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Загальні підстави відповідальності за завдану матеріальну шкоду передбачені нормою ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 ст. 1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Положеннями ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.
В пункту 2 Постанови №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» із змінами та доповненнями, Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.
Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.
Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди слід встановити наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 18.03.2021р. (справа №461/2321/20).
Підставою звільнення особи від відповідальності в деліктних правовідносинах є відсутність будь-якої складової цивільного правопорушення.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність вищевказаних обставин.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що відповідачем йому нанесені матеріальні збитки. При цьому, жодних підтверджуючих документів, які долучені до позову, які б підтверджували дану обставину суду не надано.
Посилання позивача на вартість ремонтно будівельних робіт ремонту льоху з шийкою (літ. В) по АДРЕСА_1 в сумі 7278,00 грн., яка зазначена у висновку судової будівельно технічної експертизи №8497 від 19.02.2021р., яку позивач просить стягнути з відповідача є приблизною, прогнозною (імовірною) вартістю (а.с. 151,154, т. 1).
На час розгляду справи судом, ремонтні роботи льоху з шийкою, позивачем не проведені.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Наведене дає підстави вважати, що позивач відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України не довів та не надав належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а саме, що матеріальна шкода завдана позивачу саме в результаті підтоплення дощовими водами з даху приміщення гаража-майстерні. Позивач не довів вини відповідача, а також наявності безпосереднього причинного зв`язку між діями відповідача ОСОБА_2 та завданою позивачу шкодою. За таких умов, дана позовна вимога до задоволення не підлягає.
Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди.
Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Частинами 2, 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.
Постановою ВСУ від 05.09.2018 у справі № 641/7033/15-ц зазначено, що при оцінці обґрунтованості вимог позивача у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватись принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних обставин конкретної справи заподіянь моральної шкоди.
При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди предметом доказування є не тільки факт неправомірних дій (бездіяльності), а також виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) та заподіяння шкоди.
Отже, звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач має довести, яких саме втрат немайнового характеру (моральну шкоду) він зазнав, та яке саме їх матеріальне вираження. Недоведеність позивачами зазначених обставин у справі є підставою для відмови у задоволенні позову.
Окрім цього суд зазначає, що позивач повинен надати достатні докази на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди.
При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.
За змістом ст. 1167 ЦК України та інших норм законодавства, що регулюють ці правовідносини, завдана моральна шкода відшкодовується фізичній та юридичній особі, права якої були порушені неправомірними діями чи бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.
Відповідно до п.7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.
Оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, тому вони задоволенню не підлягають. Крім того, не було доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та діями відповідача, що є додатковою підставою для відмови в цій частині позовних вимог.
За таких обставин позовна вимога про відшкодування моральної шкоди до задоволення не підлягає.
З врахуванням вищевикладеного, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 до задоволення не підлягає в повному об`ємі.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, тому судові витрати по справі слід залишити за позивачем ОСОБА_1 .
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 4, 12, 13, 15, 76-78, 81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 16, 22, 23, 319, 391, 1166, 1167 ЦК України, суд-
у х в а л и в :
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії відмовити в повному об`ємі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Волинського апеляційного суду безпосередньо або через Ківерцівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

представник позивача адвокат Романюк Леонід Сергійович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №985 від 19.12.2017р., юридична адреса м. Луцьк, вул. Карпенка Карого, 7 Волинської області;

відповідач ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_1 ;

представник відповідача адвокат Мартинюк Ольга Ігорівна, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №900 від 24.04.2017р., юридична адреса АДРЕСА_1 .

Суддя Ківерцівського районного суду С.В. Поліщук