Справа № 219/9945/21
Провадження № 2/219/3342/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Медінцевої Н.М.,

при секретареві Посунько К.Д.,

за участі позивачів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

представника позивача адвоката Андрєєва А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмуті Донецької області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою представника позивачів адвоката Андрєєва Андрія Анатолійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі договору про надання правової допомоги № 25 від 23 серпня 2021 року, до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

16 вересня 2021 року представник позивачів адвокат Андрєєв Андрій Анатолійович, місце знаходження якого: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. О. Сибірцева, 192, діючого в інтересах ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 , на підставі договору про надання правової допомоги № 25 від 23 серпня 2021 року, звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Звернувшись до суду з даним позовом, позивачі просять визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням (квартирою), розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , посилаючись на те, що відповідно до свідоцтво про право власності на житло від 27.10.1999 року № 2251 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є власниками житлового приміщення (квартири), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно свідоцтва про народження від 15.05.1990 року № НОМЕР_5 , ОСОБА_4 є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Згідно Акту встановлення факту фактичного не проживання від 03.09.2021 року, складеного депутатом, керуючим справами Виконавчого комітету Світлодарської масткої ради, ОСОБА_4 за місцем реєстрації не проживає з 2012 року. На даний час відповідач виїхав за кордон, для постійного місця проживання, що також підтверджується відповідним штампом у його закордонному паспорті НОМЕР_6 . Ніяких перешкод у проживання ОСОБА_4 ніколи не чинилося. Він добровільно поїхав з квартири разом із своєю сім`єю. Просять визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житим приміщенням (квартирою), розташованим за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 на вимогах позовної заяви наполягав та просив їх задовольнити. Пояснив, що ОСОБА_4 є його сином. З 2012 року по теперішній час він у даній квартирі не проживає, оскільки виїхав за кордон. Попросив родичів для отримання громадянства в Німеччині зняти його з реєстрації в Україні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 на вимогах позовної заяви наполягала та просила їх задовольнити. Пояснила, що ОСОБА_4 є її сином. З 2012 року по теперішній час він у даній квартирі не проживає, оскільки виїхав за кордон до Німеччини. Йому треба виписатися з реєстраційного обліку за місцем проживання в Україні, щоб отримати громадянства в Німеччині.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 на вимогах позовної заяви наполягав та просив їх задовольнити. Пояснив, що ОСОБА_4 є його братом. З 2012 року по теперішній час він у даній квартирі не проживає, оскільки виїхав за кордон. Попросив родичів для отримання громадянства в Німеччині зняти його з реєстрації в Україні.

В судовому засідання представник позивачів адвокат Андрєєв А.А. підтримав позовні вимоги позивачів, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, в матеріалах справи мається телефонограма від ОСОБА_4 до Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.12.2021 року № 01-20/9166/2021, згідно якої останній зазначив, що з позовними вимогами позивачів згоден, не заперечує щодо винесення рішення по справі за його відсутності. Також в матеріалах даної цивільної справи мається заява від ОСОБА_4 від 23.серпня 2021 року, згідно якої він просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає, просить суд їх задовольнити (а. с. 16).

Суд, заслухавши пояснення позивачів, врахувавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва № 2251 про право власності на житло від 27 жовтня 1999 року квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві приватної спільної (сумісної) власності ОСОБА_1 1/5 частки, ОСОБА_2 1/5 частки, ОСОБА_3 1/5 частки, ОСОБА_4 1/5 частки, ОСОБА_5 1/5 частки (а. с. 12). Також мається технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_3 , виданий у 1999 році, зареєстрований Бюро технічної інвентаризації на праві приватної, спільної власності на підставі «Свідоцтва про право власності на житло», і записаний у реєстрову книгу за № 47-43 (а. с. 13).

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрований у житловому приміщенні/будинку осіб від 25.08.2021 року № 1496, виданою виконавчим комітетом Світлодарської міської ради ОСОБА_1 , до складу сім`ї (зареєстрованих) за адресою: АДРЕСА_2 , входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уповноважений власник, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чоловік, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син, усього 4 особи (а. с. 14).

Згідно акту про непроживання від 03.09.2021 року керуючого справами виконкому Виконавчого комітету Світлодарської міської ради Л.П. Дейкун в присутності свідків встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . З 2012 року не проживає за вказаною адресою ОСОБА_4 (а. с. 15).

В матеріалах справи мається свідоцтво про смерть НОМЕР_7 , виданого Світлодарським міськвиконкомом міста Дебальцевого Донецької області 24.07.2000 року, згідно якого ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 78 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 24.07.2000 року зроблено запис № 69 (а. с. 18).

Згідно інформації виконавчого комітету Світлодарської міської ради від 27.09.2021 року № 2292, яка надійшла до суду 02.11.2021 року за № 34519, відділ реєстрації місця проживання Світлодарської міської ради повідомив, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 13.06.2012 року по теперішній час (а. с. 24).

До теперішнього часу у спірній квартирі залишається зареєстрованим відповідач ОСОБА_4 , який у квартирі в АДРЕСА_2 з 2012 року не проживає, на даний час оформлює громадянство Німеччини, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів у справі, зокрема актом про непроживання від 03.09.2021 року (а. с. 15), копією його закордонного паспорту НОМЕР_6 з відміткою про постійне місце проживання в країні Німеччина (а. с. 17).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права власності користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи с того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Згідно положень ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, ст.ст.64 ЖК Української РСР, ст. 317, 321, 391 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 141, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги представника позивачів адвоката Андрєєва Андрія Анатолійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі договору про надання правової допомоги № 25 від 23 серпня 2021 року, до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням (квартирою), розташованою за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Н.М. Медінцева 03.12.2021