Справа № 211/1347/19
Провадження № 2/211/93/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 лютого 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.

секретаря Зоріної С.М.

за участі позивача за первісним позовом ОСОБА_1 ,

представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2 ,

відповідача за первісним позовом ОСОБА_3

представника відповідачів за первісним позовом ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_5 про визнання майна , набутого під час шлюбу, спільною сумісною власністю подружжя, розподіл майна, нажитого під час шлюбу , -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, який згодом уточнила, до ОСОБА_3 про визнання майна особистою власністю. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23 жовтня 2010 року позивач уклала шлюб з відповідачем по справі. Шлюб зареєстрований Довгинцівським районним у м.Кривому Розі відділі РАЦСу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області. Актовий запис №552. Після реєстрації шлюбу вона прийняла його прізвище, її

дошлюбне прізвище - ОСОБА_6 . Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає зі позивачем та на утримання якої відповідач сплачує аліменти згідно судового наказу від 07 вересня 2018 року. 01 жовтня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано

рішенням Довгинцівського районного суду. Після розірвання шлюбу позивачеві залишено прізвище - ОСОБА_8 . Відповідно до договору купівлі-продажу ВТІ №313349, ВТІ №31335 посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Криворізького міського управління юстиції Рукавіциною Н.В. за №1248 від 11 липня 2013 року відповідачем було оформлено право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарчими спорудами та земельної ділянки, що розташована за адресом АДРЕСА_1 . Право власності, як позивач дізналася після розірвання шлюбу, було оформлено на ОСОБА_3 . Вказаний житловий будинок був придбаний за кошти батька - ОСОБА_9 . Даний факт підтверджується тим, що батько продав належну йому квартиру АДРЕСА_2 , та передав гроші попередньому власнику - ОСОБА_10 . Після цього ОСОБА_11 склав генеральну довіреність на ім`я відповідача - ОСОБА_3 та ОСОБА_9 відповідно до якої останнім була надана можливість бути представниками та підготувати необхідні документи для укладання договору купівлі-продажу та укласти від та підписати договір купівлі-продажу на придбання житлового будинку з господарчими спорудами та земельної ділянки, що розташована за адресом АДРЕСА_1 . Однак, відповідач - ОСОБА_3 уклав договір купівлі-продажу на своє ім`я. Про те, що житловий будинок з господарчими спорудами та земельна ділянка, що розташована за адресом АДРЕСА_1 зареєстрована на відповідача дізналась тільки після розлучення. При таких обставинах,позивач вважає, що будинок з господарчими спорудами та земельна ділянка, що розташована за адресом АДРЕСА_1 не повинно визнаватися спільною сумісною власністю подружжя і не повинно розглядатися як майно яке підлягає поділу, а повинно бути визнано особистою власністю оскільки придбано за кошти рідного батька позивача - ОСОБА_9 . Після придбання домоволодіння та по теперішній час всі витрати по утриманню домоволодіння сплачує батько - ОСОБА_9 . Тому позивач просить суд визнати її особистою власністю та визнати за нею право власності житловий будинок з господарчими спорудами та земельна ділянка, що розташована за адресом АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом та просив суд, визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 :

- Ѕ (одну другу) частину цегляного житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 78,2 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., з господарчими будівлями: шлаколита літня кухня літ. «Б», шлаколитий гараж літ. «З», цегляний сарай літ «К», цегляний навіс літ «М», вимощення ІІІ, вимощення IV, огорожа №1, ворота №3, хвіртка №4, хвіртка №5, огорожа №6, огорожа №7, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- Ѕ (одну другу) частину земельної ділянки площею 0,0602 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :03:349:0010, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Визначити частки у спільній сумісній власності власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а саме:

- Ѕ (одній другій) частині цегляного житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 78,2 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., з господарчими будівлями: шлаколита літня кухня літ. «Б», шлаколитий гараж літ. «З», цегляний сарай літ «К», цегляний навіс літ «М», вимощення ІІІ, вимощення IV, огорожа №1, ворота №3, хвіртка №4, хвіртка №5, огорожа №6, огорожа №7, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- Ѕ (одній другій) частині земельної ділянки площею 0,0602 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :03:349:0010, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), рівними, тобто по 1/4 за кожним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину цегляного житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 78,2 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., з господарчими будівлями: шлаколита літня кухня літ. «Б», шлаколитий гараж літ. «З», цегляний сарай літ «К», цегляний навіс літ «М», вимощення ІІІ, вимощення IV, огорожа №1, ворота №3, хвіртка №4, хвіртка №5, огорожа №6, огорожа №7, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину цегляного житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 78,2 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., з господарчими будівлями: шлаколита літня кухня літ. «Б», шлаколитий гараж літ. «З», цегляний сарай літ «К», цегляний навіс літ «М», вимощення ІІІ, вимощення IV, огорожа №1, ворота №3, хвіртка №4, хвіртка №5, огорожа №6, огорожа №7, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,0602 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :03:349:0010, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,0602 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :03:349:0010, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати у справі.

В обгрунтування зустрічного позову вказано, що 23 жовтня 2010 року, ОСОБА_3 , зареєстрував шлюб з ОСОБА_12 , яка після державної реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на ОСОБА_8 , про що Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис №552.

Від спільного подружнього життя у сторін є малолітня донька - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

01 жовтня 2018 рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у цивільній справі №211/4124/18 шлюб між сторонами, розірвано (копія рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.10.2018 додається, оригінал наявний у Довгинцівському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в матеріалах цивільної справи №211/4124/18).

В період перебування у шлюбі ними було вирішено в інтересах сім`ї за спільні кошти подружжя придбати нерухоме майно.

З цією метою, 03.12.2011, особисто позивачем ОСОБА_3 , в інтересах сім`ї, було укладено з ОСОБА_10 попередній договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Мазепою Н.М., зареєстрований в реєстрі за №2205, надалі за текстом - попередній договір купівлі-продажу від 03.11.2011 р.

Відповідно до п. 1 попереднього договору купівлі-продажу від 03.12.2011, сторони зобов`язалися у майбутньому, в строк до третього грудня дві тисячі чотирнадцятого року, укласти договір купівлі - продажу 1/2 (однієї другої) частки житлового будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 та земельної ділянки (її частки), за кадастровим номером :03:349:0010, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, у встановленій законом формі та на умовах, визначених цим договором.

Згідно п.п. 2.6. п. 2 попереднього договору купівлі-продажу від 03.12.2011, до підписання цього Договору, на підтвердження зобов`язання і забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу вищезазначеного майна та своєї платіжної спроможності, Покупець передав, а Продавець отримав суму у розмірі 144 000 ( сто сорок чотири тисячі) гривень, що є еквівалентом 18 000 ( вісімнадцяти тисяч ) доларів США за встановленим сторонами обмінним курсом 1 USD=8 грн. В момент розрахунків за Основним договором, зазначена сума буде зарахована у належний з Покупця платіж за Основним договором.

Напередодні підписання вказаного попереднього договору купівлі-продажу від 03.12.2011 ОСОБА_10 було повідомлено, що він не матиме можливості підписати Основний договір власноруч, оскільки від`їжджає на постійне місце проживання за межі України. Водночас, ОСОБА_10 було запропоновано передати повноваження з питань визнання права власності, узаконення споруд, що збудовані самовільно, належної йому земельної ділянки, а також укладення Основного договору ОСОБА_3 .

При цьому, нотаріусом було роз`яснено, що навіть за дорученням він не матиму змогу сам собі продати майно, так як це суперечить законодавству України.

Зважаючи на той факт, що ОСОБА_1 на той час займалася вихованням їх доньки ОСОБА_13 , якій було тільки 9 місяців, було вирішено, вищевказані повноваження передати також батькові його колишньої дружини - ОСОБА_9 . Враховуючи викладені обставини було укладено довіреність від 03.12.2011 посвідчену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Мазепою Н.М., зареєстрований в реєстрі за №2201.

11.07.2013 було укладено Основний договір та придбано нерухоме майно, а саме: Ѕ (одну другу) частину цегляного житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 78,2 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., з господарчими будівлями: шлаколита літня кухня літ. «Б», шлаколитий гараж літ. «З», цегляний сарай літ «К», цегляний навіс літ «М», вимощення ІІІ, вимощення IV, огорожа №1, ворота №3, хвіртка №4, хвіртка №5, огорожа №6, огорожа №7 з 1/2 земельної ділянки площею 0,0602 га у межах згідно з планом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , про що укладено договір купівлі-продажу від 11.07.2013 посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В., зареєстрований в реєстрі за №1248, надалі за текстом - договір купівлі продажу від 11.07.2013 (копії договору купівлі-продажу від 11.07.2013, державного акту на право власності на земельну ділянку, витягів за №6077789 від 11.07.2013, №6078078 від 11.07.2013 додаються, оригінали у мене наявні).

Згідно п. 4 договору купівлі продажу від 11.07.2013 продаж об`єкта вчинено за 73 266,00 грн. (сімдесят три тисячі двісті шістдесят шість гривень 00 коп.), з яких Ѕ (одну другу) частину житлового будинку з господарчими будівлями - за 46 000,00 грн. (сорок шість тисяч гривень 00 коп.), Ѕ (одну другу) частину земельної ділянки - за 27 266,00 грн. (двадцять сім тисяч двісті шістдесят шість гривень 00 коп.), які гроші Покупець сплатив Продавцю особисто до підписання та посвідчення цього договору.

До того ж, згідно змісту п. 9 договору купівлі-продажу від 11.07.2013, вони, Продавець в особі представника та Покупець, підтверджуємо, що не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними; укладення договору відповідає інтересам сторін волевиявлення є вільним і усвідомленим і відповідає внутрішній волі сторін; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; цей договір відповідає дійсним намірам сторін і не носить характеру мнимого та удаваного, а також не є зловмисним.

Відповідно до п. 11 договору купівлі-продажу від 11.07.2013 об`єкт, що відчужується, та технічна документація на нього, візуально оглянуті Покупцем до підписання цього договору. Недоліків та дефектів, які б перешкоджали використанню їх за призначенням, на момент огляду виявлено не було. Претензій до Продавця щодо якісних характеристик відчужуваного Об`єкта не має, і приймаю їх у технічному стані, придатному за цільовим призначенням. Цей договір вчинено за згодою дружини Покупця - ОСОБА_1 , справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. 11.07.2013 року по реєстру № 1247. Цей договір вчинено за згодою співвласника - ОСОБА_5 , справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. 11.07.2013 року по реєстру № 1246.

Відповідно до висновку про оцінку майна від 15.04.2019, складеного СПД ОСОБА_14 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №583/18 від 27.07.2018), ринкова вартість об`єкту оцінки -житлового будинку з господарчими будівлями, загальною площею 78,2 кв.м., та житловою площею 45,4 кв.м., розташований на земельній ділянці 602 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 на дату оцінки складає: 75 854 грн. (сімдесят п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири гривні).

Таким чином, вартість 1/4 частини вказаного житлового будинку з господарчими будівлями становить: 39 427, 00 грн.

Вказаний висновок про оцінку майна від 15.04.2019, складений СПД ОСОБА_14 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №583/18 від 27.07.2018) було надано позивачем за первісним позовом, відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 , тому я визначаю ціну позову в частині вартості Ѕ житлового будинку з господарчими будівлями з урахуванням вказаного висновку.

Згідно звіту про експертну грошову оцінку вартості земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 0.0602 га Кадастровий номер :03:349:0010, складеного СПД ОСОБА_15 , ринкова вартість 1/2 частки земельної ділянки складає: 18550,00 грн. (Вісімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн.

Таким чином, вартість 1/4 частини зазначеної земельної ділянки, становить: 9 275, 00 грн. А тому, ціна позову складає: 39 427, 00 грн. + 9 275, 00 грн. = 48 702 грн.

Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку, сума судових витрат, які я понесла у зв`язку з розглядом справи на день подання позову становить 12 768,40 грн. та складається з: 1) суми сплаченого мною судового збору у розмірі 768, 40, 00 грн. (докази сплати судового збору додаються); 2) витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000, 00 грн. .

Ухвалою суду від 18.03.2019 року позов було залишено без руху, позивачем виправлено недоліки та ухвалою суду від 18.04.2019 року провадження по справі відкрито та призначено до розгляду в загальному провадженні.

Ухвалою суду від 17.12.2019 року прийнято зустрічний позов та об`єднано з первісним. Ухвалою суду від 05.03.2020 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, пояснила відповідно позову. Вказала, що будинок придбаний її батьком, відповідач відбував покарання, грошей в нього не було. Будинок її батько придбав для неї та її дітей в 2011 році. В задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, пояснила відповідно змісту позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 за первісним позовом в судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову, просив задовольнити зустрічний, надав пояснення відповідно зустрічного позову.

Представник відповідача ОСОБА_4 зустрічний позов підтримав, просив його задовольнити, проти первісного позову заперечував, надав пояснення відповідно змісту відзиву та зустрічного позову. Відповідно відзиву вказано, що для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Так, 23 жовтня 2010 року, ОСОБА_3 , зареєстрував шлюб з ОСОБА_12 , яка після державної реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на ОСОБА_8 , про що Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис №552.

Від спільного подружнього життя у них є малолітня донька - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В період перебування у шлюбі ними було вирішено в інтересах сім`ї за спільні кошти подружжя придбати нерухоме майно.

З цією метою, 03.12.2011 позивачем особисто в інтересах сім`ї було укладено з ОСОБА_10 попередній договір купівлі-продажу, посвідчений , приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Мазепою Н.М., зареєстрований в реєстрі за №2205, надалі за текстом - попередній договір купівлі-продажу від 03.11.2011 року.

Відповідно до п. 1 попереднього договору купівлі-продажу від 03.12.2011, сторони зобов`язалися у майбутньому, в строк до третього грудня дві тисячі чотирнадцятого року, укласти договір купівлі - продажу 1/2 (однієї другої) частки житлового будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 та земельної ділянки (її частки), за кадастровим номером :03:349:0010, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, у встановленій законом формі та на умовах, виз цим договором.

Згідно п.п. 2.6. п. 2 попереднього договору купівлі-продажу від 03.12.2011, на підтвердження зобов`язання і забезпечення його виконання, з забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу вищезазначеного майна платіжної спроможності, Покупець передав, а Продавець отримав суму у розмірі 144 сорок чотири тисячі) гривень, що є еквівалентом 18 000 ( вісімнадцяти тисяч ) доларів встановленим сторонами обмінним курсом 1 USD=8 грн. В момент розрахунків за договором, зазначена сума буде зарахована у належний з Покупця платіж за Основним договором.

Напередодні підписання вказаного попереднього договору купівлі-продажу від 03.11.2011 ОСОБА_10 було повідомлено, що він не матиме можливості підписати Основний власноруч, оскільки від`їжджає на постійне місце проживання за межі України. В ОСОБА_10 було запропоновано передати повноваження з питань визнання права власності та узаконення споруд, що збудовані самовільно, належної йому земельної ділянки, а також / Основного договору ОСОБА_3 .

При цьому, нотаріусом було роз`яснено, що навіть за дорученням він не матиме змогу продати майно, так як це суперечить законодавству України.

Зважаючи на той факт, що ОСОБА_1 на той час займалася вихованням ОСОБА_13 , якій було тільки 9 місяців, було вирішено, вищевказані повноваження перед батькові її колишньої дружини - ОСОБА_9 .

Враховуючи викладені обставини й було укладено довіреність від 03.12.2011 посвідчена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Мазепою зареєстрований в реєстрі за №2201, яку ОСОБА_1 додано до позовної заяви та на посилається, як на доказ обґрунтованості своїх вимог.

11.07.2013 було укладено Основний договір та придбано нерухоме майно, а саме одну другу частину цегляного житлового будинку літ. «А-1», загальною площею житловою площею 45,5 кв.м., з господарчими будівлями: шлаколита літня кухня шлаколитий гараж літ. «З», цегляний сарай літ «К», цегляний навіс літ «М», вимощення ІІІ, вимощення IV, огорожа №1, ворота №3, хвіртка №4, хвіртка №5, огорожа №6, огорожа земельної ділянки площею 0,0602 га у межах згідно з планом, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , про що договір купівлі-продажу від 11.07.2013 посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В., зареєстрований в реєстрі за №1248 за текстом - договір купівлі продажу від 11.07.2013 р.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він є батьком позивача ОСОБА_1 , сторони по справі його донька та зять, коли вони одружилися він вирішив подарувати їм житло, так як вони орендували квартиру. У нього померла дружина, він оформив квартиру на себе та ще була однокімнатна квартира тещі. Він продав квартиру та купив будинок, донька надала йому довіреність та зятеві. Оформленням всіх документів займався зять, відповідач по справі. За будинок комунальні платежі сплачував тільки він, тобто батько позивача ОСОБА_9 .. В будинку проживають донька та діти, онуки свідка, будинок знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , придбаний будинок був за 18000 дол., для доньки ОСОБА_1 та дітей, онуків свідка. З зятем у нього були хороші відносини, а зараз свідок з ним взагалі не спілкується. Попередній договір укладався між зятем та продавцем, документи свідок підписував не читав, гроші давав зятю, довіряв як своєму синові. З позовом про визнання договору недійсним не звертався.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Як встановлено судом, стосовно вимог, викладених у первісній позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою власністю

13 березня 2019 року позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд визнати її особистою власністю та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарчими спорудами та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у статті 57 СК України. Так, за змістом п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

З аналізу даної норми права вбачається, що законодавець має на увазі кошти, які були набуті до шлюбу, або одержані під час шлюбу за реалізоване майно, яке належало подружжю до шлюбу, одержані за договором дарування, одержані в порядку спадкування або набуті подружжям за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Таким чином, якщо один із подружжя під час шлюбу набуває певне майно за рахунок особистих коштів, то таке майно не може визнаватися спільним майном подружжя. В цьому випадку об`єкт роздільної власності подружжя лише змінює свою форму, тому що кошти, за рахунок яких майно було набуто, і сама річ мають однаковий правовий режим - режим роздільності. Це правило стосується як грошей, які були набуті одним із подружжя до шлюбу, так і тих, які були отримані одним із подружжя під час шлюбу - за договором дарування, внаслідок спадкування тощо. Тобто у цьому разі виникає право роздільної приватної власності подружжя, тобто має місце трансформація одного об`єкта цієї власності в інший. Однак, оскільки така трансформація сталася за час шлюбу, то відповідно до ч. 2 ст. 60 Сімейного кодексу України тягар доказування відсутності спільного майна подружжя лягає на того, хто оспорює це. Така особа має довести, що спірну річ вона придбала за кошти, що належать їй особисто, що відповідає правовим позиціям Верховного Суду, висловленим у постанові від 07 лютого 2018 року по справі 654/5243/14-ц та постанові від 24 травня 2017 року по справі 6-843цс17.

Відповідно до присів ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з цим, обставини, якими ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги за первісним позовом не підтверджені жодними належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. При цьому, ані позивачем за первісним позовом, ані її представником клопотання про витребування таких доказів судом, у разі неможливості їх отримати самостійно, - не заявлялися.

Водночас, докази які надано разом із позовною заявою, зокрема, інформаційна довідка №157493394 від 25.02.2019, довідка про доходи ОСОБА_1 за період з 01.08.2018 по 31.01.2019, виписки по рахунку ОСОБА_9 за період з 01.01.2017 по 21.02.2019, довіреність, посвідчена 03.12.2011 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепою Н.М. взагалі не містять інформацію щодо предмету доказування, а саме того факту, що житловий будинок з господарчими спорудами та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 було придбано ОСОБА_1 за кошти, які належали їй особисто.

Більш того, відповідно до п. 11 договору купівлі-продажу від 11.07.2013 посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В., зареєстрований в реєстрі за №1248, що відчужується, та технічна документація на нього, візуально оглянуті Покупцем до підписання цього договору. Недоліків та дефектів, які б перешкоджали використанню їх за призначенням, на момент огляду виявлено не було. Претензій до Продавця щодо якісних характеристик відчужуваного Об`єкта не маю, і приймаю їх у технічному стані, придатному за цільовим призначенням. Цей договір вчинено за згодою дружини Покупця - ОСОБА_1 , справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. 11.07.2013 року по реєстру № 1247. Цей договір вчинено за згодою співвласника - ОСОБА_5 , справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. 11.07.2013 року по реєстру № 1246.

Таким чином, твердження позивача за первісним позовом про те, що вона не була обізнана про укладання вказаного договору та оформлення права власності на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_3 , який був її чоловіком, спростовуються вказаним вище пунктом договору купівлі-продажу від 11.07.2013.

Після укладання договору купівлі-продажу від 11.07.2013 пройшло вже майже 6 років і жодна із сторін або треті особи його не оспорювали.

Таким чином, слід дійти висновку, що із позовом про визнання права особистої приватної власності на спірне майно, позивач звернулась поза межами трирічного строку позовної давності, визначеного ст. 257 ЦК України, оскільки спірне майно набуте у власність подружжя 11.07.2013 у період проживання сторін спірних правовідносин у зареєстрованому шлюбі, тому позивач знала та/або могла знати про режим майна, придбаного у шлюбі, та попри нібито порушення її прав, остання не зверталась в межах строку позовної давності із вимогами про визнання права особистої приватної власності на спірне майно, а звернулась до суду лише після розірвання шлюбу.

Отже, суд вважає, що є усі законні підстави відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог за її первісним позовом до ОСОБА_3 про визнання майна особистою власністю.

Що стосується зустрічної позовної заяви про визнання майна, набутого під час шлюбу, спільною сумісною власністю подружжя, розподіл майна, нажитого під час шлюбу.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 звернувся до Суду із зустрічною позовною заявою від 10.05.2020 р.

Відповідно до Конституції України, засади регулювання шлюбу і сім`ї визначаються виключно законами України.

Рівність прав і обов`язків у шлюбі та сім`ї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями СК України та ЦК України.

Зі змісту нормативних положень глав 7 та 8 Сімейного кодексу України, власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За змістом ч. 1, 4 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За змістом ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є у спільній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

В силу ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, від 05 жовтня 2020 року у справі №537/78/19.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

ОСОБА_3 обґрунтовує свої позовні вимоги за зустрічним позовом наступними обставинами, які підтверджені належними, допустимими, достовірними та достатніми письмовими доказами.

23 жовтня 2010 року ОСОБА_3 , зареєстрував шлюб з ОСОБА_12 , яка після державної реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на ОСОБА_8 , про що Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис №552.

01 жовтня 2018 рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у цивільній справі №211/4124/18 шлюб між сторонами розірвано (копія рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.10.2018 міститься в матеріалах цивільної справи №211/1347/19).

03.12.2011, особисто ОСОБА_3 , в інтересах сім`ї, було укладено з ОСОБА_10 попередній договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Мазепою Н.М., зареєстрований в реєстрі за №2205, надалі за текстом - попередній договір купівлі-продажу від 03.11.2011 р.

Відповідно до п. 1 попереднього договору купівлі-продажу від 03.12.2011, сторони зобов`язалися у майбутньому, в строк до третього грудня дві тисячі чотирнадцятого року, укласти договір купівлі - продажу 1/2 (однієї другої) частки житлового будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 та земельної ділянки (її частки), за кадастровим номером :03:349:0010, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, у встановленій законом формі та на умовах, визначених цим договором.

Згідно п.п. 2.6. п. 2 попереднього договору купівлі-продажу від 03.12.2011, до підписання цього Договору, на підтвердження зобов`язання і па забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу вищезазначеного майна та своєї платіжної спроможності, Покупець передав, а Продавець отримав суму у розмірі 144 000 ( сто сорок чотири тисячі) гривень, що є еквівалентом 18 000 ( вісімнадцяти тисяч ) доларів США за встановленим сторонами обмінним курсом 1 USD=8 грн. В момент розрахунків за Основним договором, зазначена сума буде зарахована у належний з Покупця платіж за Основним договором.

Напередодні підписання вказаного попереднього договору купівлі-продажу від 03.12.2011 ОСОБА_10 було повідомлено, що він не матиме можливості підписати Основний договір власноруч, оскільки від`їжджає на постійне місце проживання за межі України. Водночас, ОСОБА_10 було запропоновано передати повноваження з питань визнання права власності, узаконення споруд, що збудовані самовільно, належної йому земельної ділянки, а також укладення Основного договору ОСОБА_3 . При цьому, нотаріусом було роз`яснено, що за дорученням ОСОБА_3 не матиме змогу сам собі продати майно, так як це суперечить законодавству України.

Зважаючи на той факт, що ОСОБА_1 на той час займалася вихованням доньки ОСОБА_13 , якій було тільки 9 місяців, було вирішено, вищевказані повноваження передати також батькові ОСОБА_1 - ОСОБА_9 . Враховуючи викладені обставини було укладено довіреність від 03.12.2011 посвідчену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Мазепою Н.М., зареєстрований в реєстрі за №2201.

11.07.2013 було укладено Основний договір та придбано нерухоме майно, а саме: Ѕ (одну другу) частину цегляного житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 78,2 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., з господарчими будівлями: шлаколита літня кухня літ. «Б», шлаколитий гараж літ. «З», цегляний сарай літ «К», цегляний навіс літ «М», вимощення ІІІ, вимощення IV, огорожа №1, ворота №3, хвіртка №4, хвіртка №5, огорожа №6, огорожа №7 з 1/2 земельної ділянки площею 0,0602 га у межах згідно з планом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , про що укладено договір купівлі-продажу від 11.07.2013 посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В., зареєстрований в реєстрі за №1248, надалі за текстом - договір купівлі продажу від 11.07.2013 р. згідно копії договору купівлі-продажу від 11.07.2013, державного акту на право власності на земельну ділянку, витягів за №6077789 від 11.07.2013, №6078078 від 11.07.2013 містяться в матеріалах цивільної справи №211/1347/19.

Згідно п. 4 договору купівлі продажу від 11.07.2013 продаж об`єкта вчинено за 73 266,00 грн. (сімдесят три тисячі двісті шістдесят шість гривень 00 коп.), з яких Ѕ (одну другу) частину житлового будинку з господарчими будівлями - за 46 000,00 грн. (сорок шість тисяч гривень 00 коп.), Ѕ (одну другу) частину земельної ділянки - за 27 266,00 грн. (двадцять сім тисяч двісті шістдесят шість гривень 00 коп.), які гроші Покупець сплатив Продавцю особисто до підписання та посвідчення цього договору.

До того ж, згідно змісту п. 9 договору купівлі-продажу від 11.07.2013, ми, Продавець в особі представника та Покупець, підтверджуємо, що не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними; укладення договору відповідає інтересам сторін волевиявлення є вільним і усвідомленим і відповідає внутрішній волі сторін; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; цей договір відповідає дійсним намірам сторін і не носить характеру мнимого та удаваного, а також не є зловмисним.

Відповідно до п. 11 договору купівлі-продажу від 11.07.2013 об`єкт, що відчужується, та технічна документація на нього, візуально оглянуті Покупцем до підписання цього договору. Недоліків та дефектів, які б перешкоджали використанню їх за призначенням, на момент огляду виявлено не було. Претензій до Продавця щодо якісних характеристик відчужуваного Об`єкта не маю, і приймаю їх у технічному стані, придатному за цільовим призначенням. Цей договір вчинено за згодою дружини Покупця - ОСОБА_1 , справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. 11.07.2013 року по реєстру № 1247. Цей договір вчинено за згодою співвласника - ОСОБА_5 , справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. 11.07.2013 року по реєстру № 1246.

Таким чином, суд вважає, що є усі законні підстави позовні вимоги за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_5 про визнання майна, набутого під час шлюбу, спільною сумісною власністю подружжя, розподіл майна, нажитого під час шлюбу, - задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У зустрічному позові з врахуванням вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України було надано суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, а саме: 1) суми сплаченого судового збору у розмірі 768, 40, 00 грн.; 2) витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000, 00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 355, 368, 370, 1216, 1218, 1261, 1268, 1269, 296 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 200, 206, 263, 265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою власністю - відмовити в повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_5 про визнання майна , набутого під час шлюбу, спільною сумісною власністю подружжя, розподіл майна, нажитого під час шлюбу - задовольнити в повному обсязі.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 :

- 1/2 (одну другу) частину цегляного житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 78,2 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., з господарчими будівлями: шлаколита літня кухня літ. «Б»,шлаколитий гараж літ. «З», цегляний сарай літ «К», цегляний навіс літ «М», вимощення III, вимощення IV, огорожа №1, ворота №3, хвіртка №4, хвіртка №5, огорожа №6, огорожа №7, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

- 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки площею 0,0602 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :03:349:0010, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Визначити частки у спільній сумісній власності власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а саме:

- 1/2 (одній другій) частині цегляного житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 78,2 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., з господарчими будівлями: шлаколита літня кухня літ. «Б»,шлаколитий гараж літ. «З», цегляний сарай літ «К», цегляний навіс літ «М», вимощення III, вимощення IV, огорожа №1, ворота №3, хвіртка №4, хвіртка №5, огорожа №6, огорожа №7, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

- 1/2 (одній другій) частині земельної ділянки площею 0,0602 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :03:349:0010, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), рівними, тобто по 1/4 за кожним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину цегляного житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 78,2 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., з господарчими будівлями: шлаколита літня кухня літ. «Б»,шлаколитий гараж літ. «З», цегляний сарай літ «К», цегляний навіс літ «М», вимощення III, вимощення IV, огорожа №1, ворота №3, хвіртка №4, хвіртка №5, огорожа №6, огорожа №7, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину цегляного житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 78,2 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., з господарчими будівлями: шлаколита літня кухня літ. «Б»,шлаколитий гараж літ. «З», цегляний сарай літ «К», цегляний навіс літ «М», вимощення III, вимощення IV, огорожа №1, ворота №3, хвіртка №4, хвіртка №5, огорожа №6, огорожа №7, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину земельної площею 0,0602 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :03:349:0010, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,0602 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :03:349:0010, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 12000 ( дванадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18.02.2021 року.

Суддя: Н. О. Сарат