Головуючий суду 1 інстанції - Юхимук Р.С.
Доповідач -Карташов О.Ю.
Справа № 428/611/15-ц
Провадження № 22-ц/810/25/18
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Коновалова В.А, Луганська В.М.

за участю секретаря судового засідання Пономарьової В.С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу

ОСОБА_2 , який діє через представника ОСОБА_3

на заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 серпня 2015 року

за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції.

Позивач зазначала, що рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 про визнання недійсним довіреності, договору купівлі-продажу квартири, договору дарування квартири, визнання права власності, витребування майна, виселення та вселення, 22 жовтня 2010 року вирішено: визнати недійсним доручення від 21 березня 2006 року від імені ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_5 на право продажу квартири; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 30 червня 2006 року, укладений між ОСОБА_5 від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; визнати право власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 ; витребувати квартиру АДРЕСА_1 з володіння ОСОБА_4 , законний представник якого ОСОБА_1 та передати ОСОБА_2 ; виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 ; вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 .

Апеляційним судом Луганської області 26.12.2012 року було винесене рішення про часткове задоволення апеляційної скарги, рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 жовтня 2010 року змінено, скасовано в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 суми відшкодування понесених витрат на придбання за договором купівлі-продажу від 30 червня 2006 року квартири АДРЕСА_1 у розмірі 8 492,00 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 22.05.2013 року було скасовано рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 жовтня 2010 року та рішення апеляційного суду Луганської області від 26 грудня 2012 року, справу передано до суду першої інстанції на новий розгляд.

24 жовтня 2013 року ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 про визнання недійсним довіреності, договору купівлі-продажу квартири, договору дарування квартири, визнання права власності, витребування майна, виселення та вселення залишено без розгляду у зв`язку з неявкою позивача в судові засідання без поважних причин.

11 червня 2014 року апеляційним судом Луганської області у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24.10.2013 року відмовлено.

У зв`язку з викладеним позивач просить скасувати реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 (№ запису про право власності 62078 від 27 березня 2013 року, зареєстрований у Відділі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції);

зняти арешт, накладений ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 липня 2013 року, розташованої за адресою АДРЕСА_2 ;

визнати право власності за ОСОБА_4 згідно договору дарування квартири від 05 серпня 2006 року серії ВЕА № 406025;

зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 серпня 2015 року ухвалено позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 (№ запису про право власності 62078 від 27 березня 2013 року, зареєстрований у Відділі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції).

Зняти арешт, накладений ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 липня 2013 року, розташованої за адресою АДРЕСА_2 .

Визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 згідно договору дарування квартири від 05 серпня 2006 року серії ВЕА № 406025.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 999 (дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 80 коп.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Суд вважав, що факти, викладені в позові позивачем, на підтвердження своїх вимог, достовірні, сумніву у суду не викликають. Позивач, яка діє в інтересах ОСОБА_4 , не відмовлялась від права власності, що передбачено ст. 347 Цивільного кодексу України, продовжує володіти, користуватись своїм майном, отже у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог про скасування реєстрації права власності відповідача на спірну квартиру та визнання права власності на квартиру за ОСОБА_4 . Вимоги позивача про зняття з реєстраційного обліку відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_7 суд залишає без задоволення у зв`язку з їх необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_8 , посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 серпня 2015 року по справі № 428/611/15-ц і прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволені позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час прийняття оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не було у повному обсязі досліджено матеріали справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Цивільна справа з апеляційною скаргою на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 серпня 2015 року надійшла до Апеляційного суду Луганської області 09.12.2016 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2016 року в даній справі визначено склад колегії суддів Апеляційного суду Луганської області: Луганська В.М. (головуючий суддя), Авалян Н.М., Коротенко Є.В.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 06 лютого 2017 року постановлено зупинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 серпня 2015 року до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири, визнання права власності, усунення перешкод у користуванні майном шляхом примусового виселення та зняття з реєстрації.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2018 року в даній справі визначено склад колегії суддів Луганського апеляційного суду: Карташов О.Ю. (головуючий суддя), Дронська І.О., Яресько А.В.

15 липня 2020 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області ухвалено рішення за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири, визнання права власності, усунення перешкод у користуванні майном шляхом примусового виселення та зняття з реєстрації. Рішення набрало законної сили - 17 серпня 2020 року.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 жовтня 2020 року в даній справі визначено склад колегії суддів: Карташов О.Ю. (головуючий суддя), Авалян Н.М., Яресько А.В.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 15 жовтня 2020 року постановлено поновити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 серпня 2015 року.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 грудня 2020 року в даній справі визначено склад колегії суддів: Карташов О.Ю. (головуючий суддя), Коновалова В.А., Луганська В.М.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

ОСОБА_1 у поданій заяві просила апеляційний суд розгляд справи, призначений на 08.02.2021 року, відкласти з причин запровадженого з 12.03.2020 року карантину через короновірус.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з пунктами 4, 6, 10 11 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін; пропорційність; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Частинами першою, третьою та четвертою статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Позивач зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Позивачем ОСОБА_1 неодноразово подавались клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з протиепідеміологічними заходами, обумовленими пандемією кароновірусу.

Саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботу судів.

Разом з цим, позивач не була позбавлена можливості взяти участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщенням суду відповідно до статті 212 ЦПК України, проте не скористалася своїм правом

Колегія суддів враховує, що дана справа тривалий час перебуває на розгляді у суді апеляційної інстанції, судові засідання неодноразово відкладались за клопотаннями позивача, що впливає на дотримання розумних строків розгляду справи, та для забезпечення принципу «справедливого балансу» між сторонами, апеляційний суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи призначеної на 08 лютого 2021 року не має.

Відповідно до положень ч. 1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п. 1-5 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Так, згідно доводів апеляційної скарги, рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 серпня 2015 року оскаржено в частині задоволених позовних вимог, у частині відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не оскаржено.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі договору довічного утримання від 08 липня 1998 р. ОСОБА_2 отримав у власність квартиру АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 на підставі довіреності від 21.03.2006 року, що була посвідчена секретарем Містківської сільської ради, уклав 30.06.2006 року, від імені ОСОБА_2 , договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 з ОСОБА_1 , що був посвідчений державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Фесенко О.М.

13 липня 2006 р. ОСОБА_1 на підставі усного договору доручення видала ОСОБА_9 довіреність, якою уповноважила останню подарувати квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4 .

На підставі зазначеної довіреності ОСОБА_9 від імені ОСОБА_1 уклала договір дарування від 05 серпня 2006 р., згідно якого відповідач ОСОБА_4 отримав у власність квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухому майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано 01.06.2006 року за ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання ААО № 097166 від 08.07.1998 року.

06.07.2006 року прийнято рішення про реєстрацію переходу прав власності на квартиру за ОСОБА_1 , підстава договір купівлі-продажу ВСТ № 926051, ВСТ № 926052 від 30.06.2006 року.

Рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 прийнято 15.06.2007 року, підстава виникнення права власності договір дарування ВЕА № 406025 від 05.08.2006 року.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано 27.03.2013 року за ОСОБА_2 на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22.10.2010 року.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15 липня 2020 року ухвалено у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 від 30 червня 2006 року, визнання права власності на квартиру, усунення перешкод у користуванні майном шляхом примусового виселення та зняття з реєстрації відмовити за безпідставністю.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1статті 4 ЦПК України, частиною 1статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Дата народження ОСОБА_4 30 січня 1993 року, тобто, на день звернення з позовом до суду 28.01.2015 року, він досяг повноліття, а тому, ОСОБА_1 не має права бути законним представником останнього.

За таких обставин, ОСОБА_4 має процесуальну дієздатність та є позивачем за позовом про визнання права власності.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).

Згідно із ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини, а також юридичні факти.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України).

На підставі ст.717 ч.1 і ст.719 ч.2 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

З матеріалів справи вбачається, що договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 05 серпня 2006 р. укладений у письмовій формі, нотаріально посвідчений та зареєстрований у Державному реєстрі правочинів.

Договір дарування недійсним не визнавався, проте, ОСОБА_2 не визнається право власності ОСОБА_4 на квартиру.

Таким чином, колегія судів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про скасування реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 та про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 згідно договору дарування квартири від 05 серпня 2006 року серії ВЕА № 406025.

Апеляційна скарга не містить доводів, щодо недійсності зазначеного договору.

Проте, колегія суддів вважає таким, що не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 ; про зняття арешту, накладеного ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 липня 2013 року, на квартиру; про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 згідно договору дарування квартири від 05 серпня 2006 року серії ВЕА № 406025, відмовити, а також, позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зняття арешту, накладеного ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 липня 2013 року, на квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 не була стороною договору дарування квартири від 05 серпня 2006 року, та не є власником цього майна, тому вона не є особою, яка може виступати позивачем у спорі про визнання права власності на майно згідно вказаного договору дарування та скасування реєстрації права власності на квартиру.

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зняття арешту, накладеного ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 липня 2013 року, на квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_2 не підлягають задоволенню під час розгляду цієї цивільної справи, так як, зазначений арешт накладено в іншому проваджені, при розгляді справи № 428/4633/13-ц.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 серпня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування реєстрації права власності, зняття арешту, визнання права власності та в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зняття арешту скасувати, та постановити в цій частині нове рішення.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 (№ запису про право власності 62078 від 27 березня 2013 року, зареєстрований у Відділі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції); про зняття арешту, накладеного ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 липня 2013 року, на квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_2 ; про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 згідно договору дарування квартири від 05 серпня 2006 року серії ВЕА № 406025, відмовити.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зняття арешту, накладеного ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 липня 2013 року, на квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_2 , відмовити.

В частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про скасування реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 (№ запису про право власності 62078 від 27 березня 2013 року, зареєстрований у Відділі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції) та про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 згідно договору дарування квартири від 05 серпня 2006 року серії ВЕА № 406025 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2021 року.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.М. Луганська