Справа № 732/1442/21
Провадження 2/732/618/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого - судді Карпинської Н.М., секретар - Воропаєва К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Городня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городнянської міської ради Чернігівської області, третя особа: Городнянська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області, про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до відповідача та просила визнати за нею, в порядку спадкування за законом, після смерті її матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Хоробичі Городнянського району Чернігівської області, право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 : А-1 житловий будинок площею забудови 72,2 кв.м., з а-1 тамбуром площею забудови 4,0 кв.м., загальною площею 62,6 кв.м., в тому числі житловою 34,3 кв.м., допоміжною 5,2 кв.м. та площею літніх неопалювальних приміщень 23,1 кв.м., Б-1 сарай площею забудови 72,0 кв.м. з б 1 погріб з люком площею забудови 7,5 кв.м., № 1 ворота з хвірткою площею забудови 8,7 кв.м., № 2 огорожа площею забудови 17,0 кв.м., після смерті її матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовується наступним.

По АДРЕСА_1 , яке належало до суспільної групи колгоспний двір, членами якого були батько позивача та мати позивача. Після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач, як спадкоємець за законом, подала заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори. До складу спадщини, яка відкрилася після смерті матері увійшла Ѕ частина житлового будинку, яка належала батьку позивача ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як матір прийняла спадщину батька. Враховуючи, що право власності на будинок не зареєстровано, то позивач позбавлена права оформити спадщину в нотаріальній конторі. Зазначені обставини стали причиною звернення позивача з позовом до суду.

Ухвалою від 23 вересня 2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження (а.с.22-23).

Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити (а.с.31).

Представник відповідача Городнянської міської ради Чернігівської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду клопотання від 26.20.2021 за № 03-09/1462 про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає. (а.с.29-30).

Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У свою чергу згідно положень ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Представник третьої особи Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.43). Неявка представника третьої особи не перешкоджає розгляду справи.

Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що закріплено в статті 43 ЦПК України.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши і оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню, а визнання даного позову стороною відповідача таким, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 08 січня 2002 року виконкомом Хоробицької сільської ради Городнянського району Чернігівської області, суд встановив, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 80-ти років у селі Хоробичі Городнянського району Чернігівської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 01 від 08.01.2002 року (а.с.8).

З дослідженого свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 22 грудня 2004 року відділом реєстрації смерті у м. Києві, встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 78-ми років у с. Хоробичі Городнянського району Чернігівської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 21723 від 22.12.2004 (а.с.9).

Дослідивши свідоцтво про одруження серії НОМЕР_3 встановлено, що громадянин ОСОБА_4 та громадянка ОСОБА_5 одружилися 13 грудня 1948 року, про що Хоробицьки сільським РАЦС Городнянського району в книзі реєстрації актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 18 від 13.12.1948. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_6 » (а.с.7).

З дослідженої в судовому засіданні довідки за № 276 від 10.09.2021, виданої Хоробицьким старостинським округом № 17, встановлено, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним, станом на день його смерті, була зареєстрована та проживала його дружина, ОСОБА_2 (а.с.12).

Наведене свідчить, що у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року), ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично прийняла спадщину свого чоловіка, ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З дослідженого свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 встановлено, що ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 у селі Хоробичі Городнянського району Чернігівської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено запис за № 38 від 20.12.1950 року. Батьки: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.6).

Свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 свідчить, що громадянин ОСОБА_8 та громадянка ОСОБА_7 уклали шлюб 31 серпня 1973 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 4621 від 31.08.1973 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_9 (а.с.6).

З дослідженої в судовому засіданні довідки за № 277 від 10.09.2021, виданої Хоробицьким старостинським округом № 17 Чернігівського району Чернігівської області, встановлено, шо ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Інших зареєстрованих осіб в будинку не значиться (а.с.14).

Наведене свідчить, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги спадкування після смерті її матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до довідки, виданої Хоробицьким старостинським округом № 17 Чернігівського району Чернігівської області за № 165 від 19 травня 2021 року, суд встановив, що згідно запису в погосподарській книзі від 011 січня 1986 року за 1986-1990 роки, особовий рахунок № НОМЕР_6 , станом на 01 липня 1990 в будинку АДРЕСА_1 , постійно були зареєстровані та постійно проживали: ОСОБА_4 , якому належала Ѕ частина домоволодіння, та ОСОБА_2 , якій належала Ѕ частина домоволодіння. Вищевказане домоволодіння мало статус колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не втратили права на частку в його майні. (а.с.15).

Отже, ОСОБА_2 за життя мала у власності житловий будинок з побутовими та господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_2 увійшов будинок з побутовими та господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно статті 120 ЦК УРСР (1963 року), колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності`від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність`застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Підстав вважати домоволодіння, що є предметом позову самочинно збудованим майном суд не вбачає.

Довідка Городнянського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 09 квітня 2021 року за № 241 свідчить, що станом на 31.12.2012 року право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано. Після первинного огляду об`єкта нерумого майна станом на 07 квітня 2021 року встановлено, що він відповідає таким характеристикам: щодо житлового будинку: А-1 житловий будинок, а-1 тамбур, Щодо господарських будівель та споруд: Б-1 сарай, б-1 погріб з люком, № 1 ворота з хвірткою, № 2 огорожа. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами 100 % готовності, побудовано станом до 05.08.1992 року дозвільних документів на будівництво згідно чинного законодавство не передбачено. Інвентаризаційна вартість будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами станом на 07.04.2021 року становить сто тринадцять тисяч п`ятсот вісімдесят одна гривня (а.с.12).

Суд також бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано до 05 серпня 1992 року в системі колгоспного двору. Зокрема, ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`від 01 липня 2004 року N 1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Як встановлено у судовому засіданні позивач зверталася до Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті її матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи, що за життя спадкодавця не зареєстроване право власності на вказане нерухоме майно, це унеможливлює реалізацію спадкових прав через нотаріальну контору.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов об`єктивного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Керуючись ст. 392 ЦК України, ст.. 549 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року), ст. 16, 328, 1216, 1217, 1261 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 12, 13, 83, 89, 206, 209, 211, 213, 247, 258, 259, 265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в порядку спадкування за законом, право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , який за життя належав ОСОБА_2 , зазначений в технічному паспорті на житловий будинок під літерами: А-1 житловий будинок площею забудови 72,2 кв.м., з а-1 тамбуром площею забудови 4,0 кв.м., загальною площею 62,6 кв.м. в тому числі житловою 34,3 кв.м., допоміжною площею 5,2 кв.м. та площею літніх неопалювальних приміщень 23,1 кв.м., Б-1 сарай площею забудови 72,0 кв.м з б-1 погріб з люком площею забудови 7,5 кв.м., № 1- ворота з хвірткою площею забудови 8,7 кв.м., № 2 - огорожа площею забудови 17,0 кв.м., після смерті її матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н. М. Карпинська