Ухвала

15 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 607/319/19

провадження № 61-19489ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя про скасування наказу та поновлення в університеті,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя про скасування наказу та поновлення в університеті.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ ректора Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя «Про відрахування студента факультету інженерії машин, споруд та технологій» від 06 червня 2018 року № 4/9-201.

Поновлено ОСОБА_1 студентом Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя факультету інженерії машин, споруд та технологій, 4 курс, денна форма навчання, 6.050504 - зварювання, освітньо - кваліфікаційний рівень бакалавр, фінансування навчання за кошти державного бюджету.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року апеляційну скаргу Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя задоволено.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У березні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року та касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Пономаренком І. А., на постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 02 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Пономаренком І. А., залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою Верховного Суду від 02 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою Верховного Суду від 21 вересня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Пономаренком І. А., на постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвалою Верховного Суду від 22 вересня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

У грудні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, яка сформована в системі «Електронний суд», з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки касаційна скарга відправлена до Верховного Суду 02 грудня 2021 року.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частин першої та третьої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно із частиною третьою статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зі спливом значного проміжку часу, є порушенням принципу юридичної визначеності та «права на суд», гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» від 03 грудня 2003 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження постанови Тернопільського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у випадку його пропущення, оскільки у зв`язку з карантинними обмеженнями він не міг у визначений процесуальним законом строк звернутися до суду.

Доводи ОСОБА_1 щодо поважності пропуску строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду не заслуговують на увагу, з огляду на тривалість пропущеного строку, оскільки заявником не обґрунтовано (з наданням відповідних доказів), як саме обмеження, впроваджені у зв`язку з карантином, вплинули на пропуск ним строку на касаційне оскарження.

Посилань на наявність обставин непереборної сили, які спричинили пропуск строку на касаційне оскарження судових рішень касаційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Крім того, аналіз судових рішень у справі № 607/319/19, які оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, свідчить про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про оскаржувану постанову апеляційного суду у березні 2020 року, зокрема, вже оскаржував постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у касаційному порядку.

Ураховуючи те, що касаційна скарга ОСОБА_1 подана після спливу більше ніж одного року з дня ухвалення постанови Тернопільського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року і заявником не зазначено виключних випадків, передбачених частиною третьою статті 394 ЦПК України для поновлення строку на касаційне оскарження, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя про скасування наказу та поновлення в університеті відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк