П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2021 року місто Київ

справа № 756/4931/20

провадження №22-ц/824/2695/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2020 року, ухвалене у складі судді Майбоженка А.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей - доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, у добровільному порядку аліменти не сплачує, є працездатним, на утриманні інших непрацездатних осіб не має, офіційно не працює, у зв`язку з чим позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на неповнолітніх дітей в розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 26 жовтня 2020 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей - доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 24 квітня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити в частині визначення їх розміру, зменшивши розмір аліментів до 2500 грн. щомісяця на обох дітей.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення були неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи; невірно встановлені фактичні обставини справи. Суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, те, що він частково заперечував проти позовних вимог в частині визначення розміру аліментів, а також те, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 5000 грн. оскільки офіційно ніде не працює, його дохід мінливий, допомагає своїм батькам, які є людьми похилого віку. Крім цього, він добровільно надає матеріальну допомогу дітям, купує одяг, їжу, надає кишенькові гроші про що, не заперечувала позивач у справі. При визначені розміру аліментів, суд не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази його матеріального становища, які б свідчили про те, що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі 5 000 грн. щомісячно на утримання неповнолітніх дітей.

Позивач ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відзиві зазначає про те, що відповідач є здоровою та працездатною особою, відтак має об`єктивні можливості для отримання доходів для утримання себе та своїх дітей, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, у шлюб після розлучення з нею не вступав, інших неповнолітніх дітей, повнолітніх дочки, сина немає. Непрацездатні батьки отримують пенсію. Твердження відповідача, що він добровільно надає матеріальну допомогу дітям, купує їм одяг, їжу, надає кишенькові кошти, не відповідають дійсності. Діти не живуть з батьком, а лише приходять до нього в гості 2-3 рази на місяць у вихідні дні. Крім того, позивач зазначає, що вона працює, має стабільну заробітну плату, але їй важко нести всі необхідні витрати. Для забезпечення нормального функціонування організму двох дітей, збереження їх здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, саме сума 5000 грн. буде достатньо для розміру аліментів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 січня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року у складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Встановлено, що з серпня 2007 року по березень 2020 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 13 березня 2020 року.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачем.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що неповнолітні діти сторін проживають разом з матір`ю, знаходяться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, а отже позивач вправі вимагати покладення на відповідача аліментних зобов`язань.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статей 51 Конституції України, ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішення суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Положеннями ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Встановивши, що діти сторін проживають разом з матір`ю, ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітньої ОСОБА_4 , відповідно зобов`язаний утримувати та матеріально забезпечувати своїх дітей, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання доньок.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази матеріального становища відповідача, які б свідчили про те, що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі 5 000 грн. щомісячно на утримання неповнолітніх дітей, є безпідставними, оскільки виходячи із принципу змагальності та диспозитивності цивільного судочинства саме відповідач повинен довести його неможливість сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі.

Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин, які б унеможливлювали сплату відповідачем аліментів в сумі 5000 грн. щомісячно, останній, у передбаченому ст.ст.12,81 ЦПК України порядку, суду не надав.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач надає матеріальну допомогу своїм непрацездатним батькам похилого віку, колегія суддів не бере до уваги, оскільки документів, які б свідчили, що відповідач несе будь-які витрати по їх утриманню, а вони є членами його сім`ї і знаходяться у нього на утриманні, матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів в сумі 5000 грн. на двох дітей є непомірним для нього як для особи, яка є безробітним, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідач є молодою працездатною особою, доказів на підтвердження того, що відповідач має статус безробітного і не має будь-яких інших доходів, крім соціальної допомоги , ні до суду першої інстанції ні суду апеляційної інстанції, відповідачем не надано.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що він добровільно надає грошові кошти на утримання дітей, купляє їм їжу, одяг та надає кишенькові гроші, не є тими обставинами, що враховується при визначенні розміру аліментів ( ст. 182 Сімейного кодексу України).

Відсутність постійного заробітку не звільняє ОСОБА_2 , як батька, від виконання свого обов`язку щодо утримання дітей.

Загальновідомою є та обставина, що економіко-фінансова обстановка у державі є нестабільною, та такою де постійно має місце підвищення вартості життя. Хоч держава і визначила мінімально прожитковий мінімум, але такий за високих цін на товари споживання є далеко недостатнім для дитини відповідного віку. За цих обставин, колегія суддів вважає, що витрати позивачки на утримання дітей є вищими ніж вона їх може забезпечити (харчування, забезпечення одягом, житлом, лікуванням, забезпечення розумового, духовного, морального і соціального розвитку). А звідси, дані обставини не підлягають доказуванню, так-як вони є природними потребами.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 не позбавлений права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану однієї з сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Оболонського районного суду м.Києва ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 369, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 26 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус