Справа № 426/48/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участі секретаря судового засідання Філіпенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сватівського районного суду Луганської області в м. Сватове цивільну справу за позовом Сватівської районної державної адміністрації, в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальне некомерційне підприємство «Сватівська багатопрофільна лікарня» Сватівської міської ради, Комунальне некомерційне підприємство «Сватівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Сватівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав,-

за участі представника позивача ОСОБА_4 ,

Встановив:

У провадженні Сватівського районного суду Луганської області перебуває дійсна справа.

На адресу Сватівського районного суду Луганської області надійшли чисельні письмові клопотання сторони відповідача аналогічного змісту про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору або залишення вказаної справи без розгляду. В обґрунтування клопотання зазначено, що адвокат Борисенко Ю.О. звернувся до Сватівського районного суду Луганської області в інтересах позивача ОСОБА_2 та інтересах малолітнього ОСОБА_1 з позовом до Сватівської районної державної адміністрації про тлумачення одностороннього щодо його змісту, відповідності інституту юридичного правочину та визнання його нікчемним, недійсним, незаконним та постановою Луганського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року було встановлено, що оскаржуваний витяг з протоколу Комісії з прав дитини є дорадчим документом і не тягне за собою виникнення будь яких прав чи обов`язків батьків - такий висновок та рішення не порушує прав та обов`язків жодного з батьків та Районна комісія не є суб`єктом владних повноважень. Оскаржувані дії відповідача безпосередньо не породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і не мають обов`язкового характеру, така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 500/6325/17. Вказав, що справа вже є вирішеною апеляційної інстанцією на користь позивача, а значіть у даній справі вже відсутній предмет спору.

Представник позивача ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання, вказала, що нею було надано всі докази на підтвердження позовних вимог та рішення РДА не є предметом оскарження в межах даної цивільної справи.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Таким чином, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

За змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 456/647/18, провадження № 61-2018св19).

Виходячи з викладеного, слід зазначити, що позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, та між сторонами існує спір стосовно даного питання, який на даний час не вирішено. Щодо доводів відповідача про неправомірність витягу з протоколу від 05 грудня 2019 року № 19/19 районної комісії з питань захисту дитини Сватівської районної ради Луганської області про відібрання дитини, необхідно вказати, що зазначені обставини не свідчать про відсутність спору між сторонами, а питання допустимості доказів суд вирішує під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Таким чином, клопотання сторони відповідача про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

Також, у відповідності до вимог ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності; позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи; належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи; у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду; між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; дієздатна особа, в інтересах якої у встановлених законом випадках відкрито провадження у справі за заявою іншої особи, не підтримує заявлених вимог і від неї надійшла відповідна заява; провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк; позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору; позивач у визначений судом строк не вніс кошти для забезпечення судових витрат відповідача і відповідач подав заяву про залишення позову без розгляду; після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду; між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення суду іншої держави, якщо право укласти таку угоду передбачене законом або міжнародним договором України, за винятком випадків, якщо суд визнає, що така угода суперечить закону або міжнародному договору України, є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстав для закриття провадження у справі та залишення позовної заяви без розгляду не вбачається, у зв`язку з чим клопотання сторони відповідача задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 255, 256, 257, 259, 260 ЦПК України, суд

Ухвалив:

В задоволенні клопотань сторони відповідача про закриття провадження у справі або залишення без розгляду позовних вимог Сватівської районної державної адміністрації у цивільній справі № 426/48/20 за позовом Сватівської районної державної адміністрації, в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальне некомерційне підприємство «Сватівська багатопрофільна лікарня» Сватівської міської ради, Комунальне некомерційне підприємство «Сватівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Сватівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав відмовити.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя А.С. Река