ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1961/21 Справа № 199/7962/19 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Кравченко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 листопада 2020 року

по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі Олександра Володимировича, стягувач: ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2020 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі Олександра Володимировича, стягувач: ОСОБА_2 .

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 листопада 2020 року скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі Олександра Володимировича, стягувач: ОСОБА_2 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 листопада 2020 року і направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 листопада 2020 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Вивчивши матеріали справи судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу районного суду - скасувати.

Залишаючи без розгляду позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до висновку, що питання про поновлення строку для подання скарги заявником не ставився, причини пропуску законного строку не зазначив.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі Олександра Володимировича, стягувач: ОСОБА_2 .

Стаття 55 Конституції України визначає: кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Таким чином, у разі незгоди з вищезазначеним рішенням, особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як вбачається з матеріалів справи, 31 серпня 2020 року, ОСОБА_1 в межах десятиденного строку подав до суду скаргу на бездіяльність приватного виконавця.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2020 року скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О.В. - повернено заявнику без розгляду, з тих підстав, що скаржник в порушення положень ч. ч. 1,2 ст. 183 ЦПК України до своєї скарги не додав відповідні докази.

З урахуванням ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2020 року, 21.10.2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О.В.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 жовтня 2020 року скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О.В. - залишено без розгляду, з тих підстав, що скаржник в порушення положень ст. 126 ЦПК України не ставить питання про поновлення строку для подання скарги заявником та не зазначає причини пропуску законного строку.

Згідно положень ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Ураховуючи, що вперше ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою у строки встановлені ст.449 ЦПК України, при повторному зверненні до суду із скаргою ОСОБА_1 враховано положення ч.ч. 1,2 ст. 183 ЦПК України, та оскільки повернення скарги без розгляду не позбавляє права на повторне звернення до суду із такою скаргою, колегія суддів вважає, що строк при повторних зверненнях до суду із скаргою пропущено з поважних причин.

Такого висновку колегія суддів дійшла з урахуванням практики застосування Європейським судом з прав людини (далі ЄСПЛ) статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. №475/97-ВР.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Белле проти Франції від 04 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах Белле проти Франції від 04 грудня 1995 року та Нун`єш Діаш проти Португалії від 10 квітня 2003 року).

Отже, залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції припустився надмірного формалізму, що позбавив скаржника права доступу до суду на стадії виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Також, судом першої інстанції не було враховано, що 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID19)», яким розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Відтак, у даній справі процесуальні строки щодо звернення до суду із скаргою, встановлені ст. 449 ЦПК, продовжуються на строк дії такого карантину.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про залишення без розгляду скарги ОСОБА_3 , що як наслідок, призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та доступу до суду.

Колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду по справі.

Керуючись ст.ст. 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 листопада 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова