Справа № 461/5476/17 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/2187/20 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

судового засідання

14 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Шандри М.М.,

секретарка: Скакун І.А.,

за участі в судовому засіданні представника позивача Львівської міської ради - Кулика А.Я., представниці третьої особи Управління КВЛМР - Чижович І.З., заінтересованих осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , його представника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові при розгляді цивільної справи за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на рішення Галицького районного суду м. Львова в складі судді Волоско І.Р. від 08 грудня 2017 року у справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_4 , треті особи: Управління комунальної власності Львівської міської ради, Спільне Українсько-Польське підприємство Товариства з обмеженою відповідальністю «Мистецький кіноконцертний комплекс «Кінотеатр Дніпро» про скасування державної реєстрації права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та повернення безпідставно набутого майна,питання про залучення правонаступників відповідача, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м. Львова від 08 грудня 2017 року позов задоволено.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 нежитлове приміщення, загальною площею 108,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язано ОСОБА_4 повернути нежитлове приміщення, загальною площею 108,9 кв.м. Львівській міській раді.

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення, загальною площею 108,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Львівської міської ради судовий збір у розмірі 3200,00 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду Львівської області від 26 грудня 2019 року апеляційні скарги відповідача ОСОБА_4 та особи, яка не приймала участі в розгляді справи - ОСОБА_6 , задоволено частково. Рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 грудня 2017 року змінено, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 в користь Львівської міської ради нежитлове приміщення загальною площею 108, 9 кв.м. ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

В решті рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 08 липня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 грудня 2017 року оскаржив ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вважає рішення незаконним, винесеним за неповного дослідження матеріалів та обставин справи, всупереч нормам матеріального права та з порушенням норм процесуального права, та з врахуванням правової позиції лише представників Позивача. Відзначає, що ні Відповідач, а ні інші учасники процесу не мають повноважень на здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Згідно даних державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності гр. ОСОБА_4 на підвал загальною площею 108,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта: 01, - зареєстровано Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Однак вказаний орган не був залучений до розгляду справи в якості співвідповідача, хоча фактично оскаржуваним рішенням вирішено питання законності вчинення зазначеним органом влади дій, які полягали в реєстрації права власності. Матеріали справи свідчать, що підвальне приміщення має статус «допоміжного», а не як стверджує Позивач - «нежитлового». Звертає увагу, що з`ясувати функціональне призначення спірного приміщення суд міг виключно шляхом проведення експертного дослідження. Однак, суд вказав, що вирішення зазначених питань не має жодного значення для законності набуття Відповідачем права власності на спірне приміщення, у зв`язку з чим та всупереч ст. ст. 10, 213 ЦПК України, безпідставно відмовлено у призначенні експертизи у справі, що призвело до неповного з`ясування обставин справи. В даному випадку встановлення зазначених в клопотання обставин, має пряме значення для дослідження законності набуття права власності Відповідачем на спірне приміщення, оскільки допоміжне приміщення набувається безоплатно і для цього не потрібно рішення Львівської міської ради та згоди територіальної громади. В даному випадку, об`єктом спору є підсобне приміщення у будинку по АДРЕСА_1 . Вказує, що він є власником квартири АДРЕСА_2 і дані приміщення квартири та підвалу становили державний житловий фонд. А згідно вимог чинного законодавства державний житловий фонд - фонд місцевих рад. З урахуванням тої обставини, що квартира приватизована, а до неї допоміжним є підвал по АДРЕСА_1 , то дані приміщення у будинку по АДРЕСА_1 не можуть перебувати у державній власності, оскільки безоплатно передаються власнику квартири, що в свою чергу виключає можливість перебування даного приміщення у комунальній власності. Таким чином, Львівська міська рада не має правової підстави на звернення з даним позовом, позаяк будинок по АДРЕСА_1 зареєстровано на праві державної власності, а отже остання не входить в коло суб`єктів управління об`єктами державної власності. Враховуючи вищенаведене зазначає, що право власності у Відповідача зареєстровано компетентним органом влади. Відповідно, право власності останнім набуто правомірно.

Також рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 грудня 2017 року оскаржив ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовної вимоги.

Вважає, що суд скасував дії суб`єкта державної реєстрації прав, який не був навіть стороною процесу у даній справі і не знав про слухання в Галицькому районному суді м. Львова вищезазначеної справи. Інформує, що суд, даним рішенням, для суб`єкта державної реєстрації прав створено несприятливі наслідки, оскільки посадових осіб, які проводили державну реєстрацію права власності - Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Львівській області - правоохоронні органи намагаються притягнути до кримінальної відповідальності за реєстрацію прав за гр. ОСОБА_4 на приміщення площею 108,9 кв.м. що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , як така, що проведена незаконно. А суд першої інстанції позбавив можливості надати правову позицію суб`єкта державної реєстрації та докази, які б свідчили про правомірність проведення такої реєстрації за Відповідачем у даній справі. Зазначає, що суд приймаючи рішення 08.12.2017р. про скасування державної реєстрації права власності приміщень площею 108,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 за гр. ОСОБА_4 порушив норму матеріального права, а саме ст. 37 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка визначає суб`єкта державної реєстрації прав стороною процесу у даній справі. Вважає, що суд не мав жодної правової підстави для задоволення позовної вимоги про повернення даних приміщень Львівській міській раді, позаяк не скасовано рішення реєстратора від 13.04.2016р., яким зареєстровано дані приміщення за гр. ОСОБА_4 на праві власності як «допоміжні» приміщення. Відтак, у зв`язку з цим, та у результаті проведення державної реєстрації права власності згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28511445 від 2902.2016р. дані приміщення були зареєстровані, як допоміжні (приналежні) до вказаної квартири приміщення. І дане рішення станом на сьогодні є чинним, що дає всі підстави вважати про законність реєстраційних дій. Крім цього, звертає увагу, що чинним законодавством не передбачено такого способу захисту права як скасування державну реєстрацію права власності, зокрема у ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування) передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 від 20.11.2020 року (Т3 а.с. 153).

Заінтересована особа ОСОБА_2 та його представник при вирішенні питання щодо залучення правонаступників померлого відповідача висловилися стосовно залучення таким ОСОБА_2 .

Решта осіб, що брали участь у вирішенні вказаного питання стосовно питання заміни сторони, яка вибула правонаступниками поклалися на розсуд суду (конкретної думки не висловили).

Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи, яка була в процесі стороною або третьою особою, до іншої особи у зв`язку з переходом до неї суб`єктивних матеріальних прав.

Матеріальне правонаступництво автоматично не породжує правонаступництва в процесі. Пов`язано це з тим, що вступ у процес правонаступника-позивача залежить від його волевиявлення. Вступ у процес правонаступника-відповідача залежить від волі позивача.

Процесуальне правонаступництво передбачає перед собою правонаступництво у матеріальному праві. Між неналежною стороною і належною стороною ніякої матеріально-правового зв`язку не існує.

Цивільне процесуальне правонаступництво на відміну від цивільного правонаступництва може бути тільки загальним (універсальним), оскільки правонаступник повністю замінює собою право попередника у всьому об`ємі його процесуальних прав і обов`язків.

Неналежна сторона не може передати свої права та обов`язки належній стороні.

Таким чином, процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого, якому передує матеріальне правонаступництво, тобто перехід прав та обов`язків відносно майна від одного суб`єкта права іншому суб`єкту права, що є сингулярним правонаступництвом.

Згідно з вимогами законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін або вказівку закону має наслідком правонаступництво (сингулярне правонаступництво), оскільки передбачає перехід у сукупності прав та обов`язків до правонаступника, однак є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

З матеріалів справи вбачається, що спір стосуєтьсянежитлового приміщення, загальною площею 108,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке 7.04.2016 року було зареєстровано за померлим ОСОБА_4 .

Відповідно таке майно та правомочності щодо цього майна (права і обов`язки, які пов`язані з цим майном), після смерті особи, яка ним володіла, можуть переходити до його спадкоємців, оскільки такі не є нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

Тобто у даній справі матиме місце процесуальне правонаступництво у випадку наявності спадкоємців померлого ОСОБА_4 , які прийняли спадщину.

І, оскільки, такий перехід прав (матеріальне правонаступництво) відбувається під час розгляду справи у суді, а тому в силу вимог статті 55 ЦПК України суд повинен вирішити питання про залучення до участі у справі правонаступника (правонаступників) померлого відповідача, замінивши відповідача, що процесуально, як сторона, вибув.

Відповідно суду слід з`ясувати коло спадкоємців, які прийняли спадщину.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Також, згідно ст. 1269 ЦК України, Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

За ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом.

Із довідки Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області №185 від 22.06.2021 року (Т.3 а.с. 178) вбачається, що на час смерті ОСОБА_4 такий був зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 .

Разом з ним проживали та були зареєстровані ОСОБА_1 , 1962 р.н., ОСОБА_7 син 1981 р.н. та ОСОБА_2 син 1990 р.н.

З відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові ЗМУМЮ (м. Львів) №1175/22.1-108 від 19.10.2021 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано 23.12.2009 року.

Відтак, ОСОБА_1 не є спадкоємцем першої черги, оскільки не була його дружиною на час смерті.

Відповідно спадкоємці першої черги, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 є його сини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , як такі, що постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та місце проживання яких було зареєстроване разом з ним у встановленому законом порядку.

Крім цього, 20.05.2021 року ОСОБА_2 додатково подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька, тобто у встановлений шестимісячний термін.

Колегія суддів не враховує лист ЛМКП «Айсберг» про те, що ОСОБА_4 до дня смерті проживав у АДРЕСА_4 , власником якої був, - як такий, що не свідчить про останнє місце проживання померлого, оскільки такий суперечить довідкам Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області.

Також, лист не є тим, передбаченим законом документом, який може підтверджувати місце проживання особи.

Крім цього, згідно ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово, також, за ч.6 ст. 29 ЦК України, фізичнаособа може мати кілька місць проживання.

Однак у випадку коли особа має кілька місць проживання, або кілька об`єктів нерухомого майна, які потенційно можуть бути місцями її проживання, - колегія суддів вважає, що останнім постійним місцем проживання особи слід вважати її місце проживання, яке офіційно зареєстроване як її місце проживання у встановленому законом порядку.

Зважаючи на те, що останнім, постійним, офіційним, зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання ОСОБА_4 було АДРЕСА_3 , будь-які докази, які б це спростовували, або навпаки підтверджували інше постійне місце проживання ОСОБА_4 на час його смерті відсутні, - слід вважати, що останнім місцем проживання ОСОБА_4 був житловий будинок за згаданою адресою АДРЕСА_3 .

Також, колегія суддів не бере до уваги заяву ОСОБА_7 про відмову від спадщини, що датована 19.05.2021 року.

Дійсно згідно змісту статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини, однак здійснити він це вправі протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, тобто в 6-ти місячний строк. Також, заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах- уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи така була заведена Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович Г.І.

Заява ж ОСОБА_7 була засвідчена Приватним нотаріусом Ратнівського районного нотаріального округу Волинської області Лахтюк І.М., тобто не за місцем відкриття спадщини.

Така заява була адресована «НОТАРІАЛЬНИМ ОРГАНАМ» та надійшла до Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Попович Г.І. - 2.06.2021 року, тобто за межами шестимісячного строку, який встановлений для подання такої заяви (Т.3 а.с. 207).

Також, така заява не була надіслана нотаріусу за місцем відкриття спадщини поштою, що вбачається із спадкової справи (Т.3 а.с 199-213) та додаткової інформації нотаріуса, хоч передачу такої засобами поштового зв`язку (здача на пошту у встановлений законом строк) слід було б вважати датою подання такої у передбачений законом строк.

Враховуючи наведене ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , як спадкоємців померлого першої черги, які прийняли спадщину фактично, як такі, що постійно проживали з померлим на час відкриття спадщини та, місце проживання яких було зареєстровано з померлим на час відкриття спадщини у встановленому законом порядку, - слід вважати належними правонаступниками усіх прав та обов`язків їх померлого батька - ОСОБА_4 у даній справі (як відповідача).

Зважаючи на вищенаведене, а саме те, що правонаступниками усіх прав та обов`язків померлого відповідача ОСОБА_4 у даній справі, є сини ОСОБА_7 та ОСОБА_2 - колегія суддів вважає, що їх слід залучити до участі у справі як правонаступників відповідача.

У зв`язку із заміною відповідача (залученням правонаступників відповідачів) у розгляді справи слід оголосити перерву та надати можливість особам, що залучені до у часті у справі ознайомитись з матеріалами справи, з можливістю висловити свої письмові міркування по суті розгляду.

Керуючись ст.ст. 55, 368 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

залучити до участі у справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_4 , треті особи: Управління комунальної власності Львівської міської ради, Спільне Українсько-Польське підприємство Товариства з обмеженою відповідальністю «Мистецький кіноконцертний комплекс «Кінотеатр Дніпро» про скасування державної реєстрації права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та повернення безпідставно набутого майна, як правонаступників відповідача ОСОБА_4 , - ОСОБА_7 , ОСОБА_2 .

У розгляді справи - оголосити перерву до 10 травня 2022 року 14 год. 15 хв., надавши можливість особам, що залучені до участі у справі ознайомитися з матеріалами справи, з можливістю висловити свої письмові міркування по суті розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст ухвали складено 15.12.2021 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Ю.Р. Мікуш

М.М. Шандра