Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2021 р. Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т. В., за участю секретаря судового засідання Родіної Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права особи на частку в спільному майні,

У С Т А Н О В И В:

10.06.2020 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання порядку користування квартирою АДРЕСА_1 , що є їх спільною власністю. Позовні вимоги мотивовано тим, він є власником 1/5 частини спірної квартири на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 02.03.1998 року, зареєстроване в БТІ м.Маріуполя 13.03.1998 року. Іншими співвласниками квартири є відповідачі по справі. За технічними характеристиками квартира складається з трьох ізольованих житлових кімнат, площею 15,24 кв.м, 20,4 кв.м, та 14,13 кв.м. Через відсутність домовленості з відповідачами щодо порядку користування квартирою просив суд у користування позивача виділити житлову кімнату, площею 15,24 кв.м, а у користуванні відповідачів залишити житлові кімнати, площею 20,4 кв.м та 14,13 кв.м.

01.10.2020 року на адресу суду від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 надійшов зустрічний позов про припинення права особи на частку в спільному майні, згідно якого позивачки просили припинити право відповідача на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 та визнати за кожною з позивачок право власності на 1/10 частину вищевказаної квартири. Позовні вимоги мотивовано тим, що трикімнатна квартира АДРЕСА_2 перебуває у спільній частковій власності позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також відповідача ОСОБА_3 . У 1998 році квартира була набута у власність в порядку приватизації державного житлового фонду ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 . З часу приватизації була зареєстрована та постійно проживала у спірній квартирі позивач ОСОБА_1 разом із батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

09 серпня 2013 року ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за №1-829. За заповітом ОСОБА_6 все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, заповідав донці - ОСОБА_1

09 серпня 2013 року ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за №1-827. За заповітом ОСОБА_5 все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, заповідала донці - ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , про що 11.12.2017 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області складено відповідний актовий запис про смерть №180.

Після смерті ОСОБА_6 , за заявою спадкоємиці за заповітом ОСОБА_1 , Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа №350/2019. Спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , про що 06.12.2018 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області складено відповідний актовий запис про смерть №1753.

Після смерті ОСОБА_5 , за заявою спадкоємиці за заповітом ОСОБА_1 , Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа №351/2019. Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла ОСОБА_1 .

Після смерті батьків позивач по справі ОСОБА_1 залишилась проживати у спірній квартирі.

Станом на день звернення до суду в квартирі постійно проживає позивач по справі ОСОБА_1 разом зі своєю сім`єю, яка одноосібно несе витрати з утримання житла. Відповідач в спірній квартирі не проживає, в утриманні житла участі не приймає, тривалий час ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

На підставі викладеного позивачі за зустрічним позовом просили припинити право відповідача на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 та визнати за кожною право власності на 1/10 частину вищевказаної квартири.

09 грудня 2021 року від представника позивача ОСОБА_7 та позивача ОСОБА_3 надійшли заяви про залишення первісного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання порядку користування квартирою, що є спільною власністю, без розгляду.

09 грудня 2021 року ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання порядку користування квартирою, що є спільною власністю - залишено без розгляду.

09 грудня 2021 року від представника позивача ОСОБА_7 та позивача ОСОБА_3 надійшли заяви про визнання зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права особи на частку в спільному майні.

Позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник адвокат Звонарьов В.В., повідомлені належним чином про дату, місце та час судового засідання до суду не прибули. На адресу суду надійшла заява від адвоката Звонарьова В.В. про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачів.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат Васильєва Н.В., повідомлені належним чином про дату, місце та час судового засідання, до суду не з`явились. Надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За нормами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що трикімнатна квартира АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності позивачів та відповідача.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 02.03.1998 року, виданого ЖКУ ВАТ «Азов» квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом за реєстровим №7-211 від 16.07.2020 року ОСОБА_1 отримала у спадщину після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , 1/5 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом за реєстровим №7-212 від 16.07.2020 року ОСОБА_1 отримала у спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , 1/5 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорта квартира АДРЕСА_4 розташована на 4 поверсі багатоквартирного житлового будинку та складається з трьох кімнат житловою площею 49,77 кв.м, в тому числі 1-а кімната - 15,24 кв.м, 2-а кімната - 20,40 кв.м, 3-я кімната - 14,13 кв.м, кухня - 7,06 кв.м, ванна кімната - 3,28 кв.м, вбиральня - 1,39 кв.м, коридор 18,77 кв.м, загальна площа квартири - 86,71 кв.м.

Відповідно до довідки про склад сім`ї №30 від 08.01.2020 року, за підписом голови КСН «Нікопольський» Мороховської Г.І., за адресою: АДРЕСА_5 проживає ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку №4 судової будівельно-технічної експертизи від 01.03.2021 року, виконаного ФОП судовим експертом Новіковим В.С. виділити в натурі 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 , не представляється можливим за відсутністю технічної можливості організації додаткової кухні, санвузлу та окремого входу згідно ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення». Ринкова вартість 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 , складає 103119 (сто три тисячі сто дев`ятнадцять) гривень.

Відповідно до матеріалів спадкової справи №19/2020 після смерті ОСОБА_8 , що заведена 16.03.2020 року приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Лупіновою Н.Є., спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_8 прийняв ОСОБА_3 .

Відповідно до заповіту за реєстровим №2411 від 05.07.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чернишовою В.В., на випадок своєї смерті ОСОБА_8 , все своє майно, в тому числі квартиру АДРЕСА_6 заповідала ОСОБА_9 .

16.04.2021 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом за реєстровим №516, за яким ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_6 після ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 від 11.05.2012 року ОСОБА_4 після укладення шлюбу з ОСОБА_10 змінила прізвище на « ОСОБА_11 », актовий запис про шлюб №154 від 11.05.2012 року.

Відповідно до платіжного доручення № від 23 червня 2021 року позивачем ОСОБА_1 сплачено грошову суму у розмірі 51 559,50 грн. (п`ятдесят одна тисяча п`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень 50 коп.), на рахунок отримувача: Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області, код отримувача 26288796, банк отримувача 410001 Державна казначейська служба України, м.Київ, рахунок отримувача UA0011792, в якості компенсації вартості 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до платіжного доручення № від 23 червня 2021 року позивачем ОСОБА_2 сплачено грошову суму у розмірі 51 559,50 грн. (п`ятдесят одна тисяча п`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень 50 коп.), на рахунок отримувача: Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області, код отримувача 26288796, банк отримувача 410001 Державна казначейська служба України, м.Київ, рахунок отримувача UA0011792, в якості компенсації вартості 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 .

До спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст.317 Цивільного Кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 318 ЦК України суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних правовідносин, визначені у ст.2 цього Кодексу. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Статтею 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи.

Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими.

Законом може бути встановлено обмеження розміру земельної ділянки, яка може бути у власності фізичної та юридичної особи.

Як зазначено в ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність.

Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Згідно ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника.

Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) Частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) Річ є неподільною;

3) Спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) Таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Із змісту зазначеної норми закону випливає, що припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України випадку, але лише в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

При цьому право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року №6-68цс12, ухвалі Верховний Суд України від 23.06.2010 року, постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року по справі №760/8958/15-ц.

Цей висновок суду також базується на практиці Європейського Суду, який неодноразово зазначав, що будь-який захід, який становить втручання у право особи на мирне володіння своїм майном, має бути здійснений з дотриманням справедливого балансу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Цей баланс, як правило, досягається тоді, коли є компенсація, співмірна з вартістю майна на момент його вилучення. В разі наявності такого фінансового відшкодування буде забезпечено справедливий баланс, і не буде покладено надмірний тягар на заявника. Такого висновку Європейський Суд дійшов у справах "PincovaandPinc проти Чехії", заява №36548/97, п.53, рішення від 05/11/2002; "The Former King of Greeceandothers проти Греції", заява №25701/94, п.89, рішення від 23/11/2000.

Судом встановлено, що частка відповідача ОСОБА_3 у спірній квартирі є незначною і не може бути виділена в натурі.

Відповідно до пояснень, наданих в судовому засіданні відповідачем ОСОБА_3 , він з 1993 року проживає разом з дружиною в квартирі за адресою: АДРЕСА_7 . Крім того, в теплу пору року проживає у дачному будинку в садівницькому товаристві «Кальчик», АДРЕСА_8 .

Отже, припинення права відповідача на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача ОСОБА_3 та членам його сім`ї.

Суд вважає, що в даних правовідносинах є встановленими і доведеними всі умови, передбачені ч.1 ст.365 ЦК України, які дають право суду ухвалити рішення про припинення права відповідача на 1/5 частку в спільному майні, а саме: в квартирі АДРЕСА_1 , із виплатою ОСОБА_3 грошової компенсації за таку частку та визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності на 1/10 частки квартири за кожною.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.365 ЦК України, ст.ст.12, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права особи на частку в спільному майні - задовольнити.

Припинити право ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 ) на 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності на 1/10 частини квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_11 ) право власності на 1/10 частини квартири АДРЕСА_1 .

Грошову суму у розмірі 51 559,50 грн. (п`ятдесят одна тисяча п`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень 50 коп.), згідно платіжного доручення - № від 23 червня 2021 року, яка знаходиться на рахунку отримувача: Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області, код отримувача 26288796, банк отримувача 410001 Державна казначейська служба України, м.Київ, рахунок отримувача UA0011792 після набрання чинності судовим рішенням видати ОСОБА_3 , як компенсацію вартості 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 .

Грошову суму у розмірі 51 559,50 грн. (п`ятдесят одна тисяча п`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень 50 коп.), згідно платіжного доручення - № від 23 червня 2021 року, яка знаходиться на рахунку отримувача: Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області, код отримувача 26288796, банк отримувача 410001 Державна казначейська служба України, м.Київ, рахунок отримувача UA0011792 після набрання чинності судовим рішенням видати ОСОБА_3 , як компенсацію вартості 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.В. Пустовойт