Справа № 308/8452/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.

за участі секретаря судового засідання Івашко Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в в залі суду в м.Ужгороді цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення залишку страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», звернулось до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення залишку страхового відшкодування.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним як страховиком укладено з ОСОБА_2 як страхувальником договір добровільного страхування наземного транспорту ДТЗ/21 від 16.04.2018, яким був забезпечений транспортний засіб - «Pegeout 508», номерний знак НОМЕР_1 , 2012 року випуску.

19.06.2018 о 11.17год. в м.Ужгороді на мості Масарика з вини водія ОСОБА_1 сталася ДТП за участі забезпеченого транспортного засобу.

ПрАТ «Страхова група «ТАС» на виконання умов договору страхування виплатило за заявою потерпілого страхове відшкодування у розмірі 95 090, 00 грн.

27.08.2018 ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулась до ПрАТ СК «ПЗУ Україна», страховика ОСОБА_1 , із заявою про виплату страхового відшкодування.

ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснила оплату на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» у розмірі 56 096,08 грн. Отже, з відрахуванням суми виплаченого страхового відшкодування, яке було сплачене ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно Полісу №АК9804419 від суми страхового відшкодування за Договором страхування ДТЗ/21, залишок суми складає 38 993,92 грн., які і просить позивач стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 02.09.2021 у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 01.10.2021 за клопотанням представника позивача адвоката Шевченка М.М. постановлено провести судове засідання в режимі відеоконференції.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з тим через канцелярію суду подав заяву в якій просив здійснювати розгляд справи без його участі, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем реєстрації проживання.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, правом подання відзиву на позов не скористався і позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що між позивачем ПрАТ «Страхова група «ТАС» як страховиком укладено з ОСОБА_2 як страхувальником договір добровільного страхування наземного транспорту ДТЗ/21 від 16.04.2018, яким був забезпечений транспортний засіб - «Pegeout 508», номерний знак НОМЕР_1 , 2012 року випуску.

19.06.2018 о 11.17год. в м.Ужгороді на мості Масарика за участю водія ОСОБА_1 , яка керувала транспортним засобом «Ford focus», номерний знак НОМЕР_2 , та ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом «Peugeot 508», номерний знак НОМЕР_3 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено транспортні засоби. Вина ОСОБА_1 у вказаному ДТП встановлена постановою Ужгородського міськрайонного суду від 23.07.2018.

Того ж дня ОСОБА_2 звернувся до страховика - ПрАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про настання події, яка на виконання п.п. 11.8.1.1. договору страхування ДТЗ/21 виплатила йому страхове відшкодування у розмірі 95 090, 00 грн.

У свою чергу між відповідачем ОСОБА_1 та ПрАТ СК «ПЗУ Україна» укладено поліс обов`язкового страхування №АК9804419 на забезпечений транспортний «Ford Focus», номерний знак НОМЕР_2 .

27.08.2018 ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулась до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування, яка здійснила оплату на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» у розмірі 56 096,08 грн.

Отже, з відрахуванням суми виплаченого страхового відшкодування, яке було сплачене ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно Полісу №АК9804419 від суми страхового відшкодування за Договором страхування ДТЗ/21, залишок суми складає 38 993,92 грн., які і просить позивач стягнути з відповідача.

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування».

Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить інші обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправність поведінки; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За вимогами частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 23.07.2018 визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу відповідача ОСОБА_1 . Отже, вказаною постановою суду встановлено вину відповідача у вчиненні правопорушення за статтею 124 КУпАП.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, (провадження № 14-176цс18) у пунктах 68-70 зроблено такий висновок, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши зібрані у справі докази, надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 38993,92грн. залишку страхового відшкодування.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору у сумі 2270грн.

Керуючись ст.ст. 1-16, 28-32, 38-44, 57-63, 66, 79, 80, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 224-226, 280-282, 294, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення залишку страхового відшкодування, - задоволити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» 38 993(тридцять вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто три гривні) 92 коп. залишку страхового відшкодування та 2270(дві тисячі двісті сімдесят)грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст.284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Закарпатського апеляційного суду до або через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони:

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», адреса реєстрації: 03062, м.Київ, проспект Перемоги, буд.65.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 15.12.2021.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М.Хамник