Ухвала

14 грудня 2021 року

місто Київ

справа № 306/861/19

провадження № 61-20017ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейков І. Ю., Ступак О. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 05 березня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ) у травні 2019 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у розмірі 611 908, 20 грн у зв`язку із невиконанням зобов`язань за договором поставки від 01 квітня 2016 року.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Заочним рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 05 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 611 908, 20 грн. Здійснено розподіл судових витрат.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 09 грудня 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 05 березня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року, провадження у справі закрити.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявником як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень визначено, що:

- оскаржувані рішення ухвалено із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права;

- рішення суду апеляційної інстанції ухвалено без врахування правових висновків, викладених, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року справі № 910/8729/18, у якій зазначено, що позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинилися; у постанові Верховного Суд від 23 липня 2020 року у справі № 177/1858/19 (провадження

№ 61-7301св20), у якій зазначено, що фізичні особи, які на час звернення з позовом не є підприємцями, можуть звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів. Припинення підприємницької діяльності позивача до звернення з позовом до суду не є перешкодою для розгляду справи в порядку господарського судочинства, оскільки спірні правовідносини у цій справі виникли саме щодо виконання договору оренди обладнання, укладеного між суб`єктами господарської діяльності, право вимоги за яким перейшло до фізичної особи підприємця. Тобто стороною правочину (цесії) виступала фізична особа - підприємець і припинення надалі підприємницької діяльності не змінює правовий статус особи у зобов`язанні;

- суд апеляційної інстанції всупереч висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 509/3589/16-ц (провадження № 61-16895св18) безпідставно, за відсутності заяви сторони дійшов висновку про дотримання позивачем позовної давності.

Отже, серед підстав касаційного оскарження заявником рішення судів першої та апеляційної інстанцій зазначена підстава, яка згадана у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України, що свідчить про виконання нею вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.

IІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України.

Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Свалявського районного суду Закарпатської області цивільну справу № 306/861/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак