08.12.2021 Справа № 756/2528/15-ц
Справа пр. № 4-с/756/135/21
ун. № 756/2528/15-ц
У Х В А Л А

08 грудня 2021 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Колесник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з скаргою на рішення старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Свої вимоги заявник обґрунтовувала тим, що у ході здійснення виконавчого провадження № 50748111 з виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 квітня 2015 року у справі № 756/2528/15-ц в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на проведення експертного будівельно-технічного дослідження у сумі 2500,00 грн старшим державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чорним В.В. 26 вересня 2016 року накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 .

Цього ж дня на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачеві.

Як стверджувала заявник, указана постанова є незаконною, оскільки державним виконавцем протиправно було встановлено, що у боржника відсутнє в наявності майно та грошові кошти для виконання рішення суду. До того ж ОСОБА_1 не було відомо про те, що стосовно неї відкрито виконавче провадження.

З цих підстав ОСОБА_1 просила суд визнати незаконною постанову старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чорного В.В. від 26 вересня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Заявник у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася, представник заявника подала заяву, у якій просила суд розглядати справу за її відсутності, скаргу підтримала.

Боржник у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила.

Представник Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явилася, орган державної виконавчої служби про день, час та місце розгляду справи повідомлявся, його представник подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, надані органом державної виконавчої служби, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року у справі № 756/2528/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6695,70 грн на відшкодування майнової шкоди, витрати на проведення експертного будівельно-технічного дослідження у сумі 2500,00 грн та компенсацію моральної шкоди у сумі 2000,00 грн (а. с. 47-50).

На виконання указаного рішення суду в частині стягнення витрат на проведення експертного будівельно-технічного дослідження у сумі 2500,00 грн Оболонським районним судом м. Києва 25 вересня 2015 року було видано виконавчий лист № 2/756/2389/15.

07 квітня 2016 року старшим державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чорним В.В. відкрито виконавче провадження № 50748111 з виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 квітня 2015 року у справі № 756/2528/15-ц в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на проведення експертного будівельно-технічного дослідження у сумі 2500,00 грн (а. с. 195).

Постановою старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чорного В.В. від 29 вересня 2016 року було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 (а. с. 193).

За положеннями п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

29 вересня 2016 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачеві (а. с. 191).

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV держаний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: 1) закінчення виконавчого провадження - згідно зі ст. 49 цього Закону; 2) повернення виконавчого документа стягувачу - згідно зі ст. 47 цього Закону; 3) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав - згідно зі ст. 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Відповідно до п. 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (в редакції чинній на момент прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови), у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 27 березня 2020 року у справі № 817/928/17 вказав на те, що незняття арешту з майна боржника при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями у судовому процесі (ч. 2 ст. 2 ЦПК України).

У ч. 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Тлумачення зазначених норм дозволяє зробити висновок, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

У п. 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 вказано, що право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Заявник стверджувала про те, що винесенням оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві порушено її права, позаяк при її винесенні не було знято арешт з майна накладеного на майно ОСОБА_3 у рамках виконавчого провадження № 50748111.

Наведене свідчить, що право заявника порушене не рішенням державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві, а бездіяльністю виконавця щодо незняття арешту з майна.

Однак, як з`ясовано судом, указаний арешт було знято постановою державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сакун Д.В. від 07 вересня 2021 року та припинено обтяження майна боржника у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а. с. 177, 181).

Право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод Оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій має відбуватись у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод (ч. 1 ст. 449 ЦПК України).

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ч. 2 ст. 449 ЦПК України).

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження").

Проаналізувавши обставини, за яких ОСОБА_1 пропущено строк на оскарження постановм старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чорного В.В. від 29 вересня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк для подання скарги на указане рішення державного виконавця.

Ураховуючи наведене, зважаючи на те, що оскаржуваною постановою старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чорного В.В. від 29 вересня 2016 року не порушено прав чи інтересів боржника, арешт з її майна знято, суд дійшов висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її скарги.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 10-13, 260, 261, 447-451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду зі скаргою на рішення старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

У задоволені скарги ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Т.В. Андрейчук