Єдиний унікальний номер судової справи: 484/3141/21
Провадження № 22-ц/812/2195/21
Постанова

Іменем України

13 грудня 2021 року м. Миколаїв Справа №484/3141/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Колосовою О.М.,

без участі учасників справи, належним чином повідомлених про день, час і місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2021 року, ухвалене в приміщенні того ж суду у складі судді Шикері І.А., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

встановив:

12 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 15 000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття.

Свої вимоги мотивувала тим, що 09 серпня 2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від подружнього життя у них народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом з позивачем. Відповідач добровільно надавав грошові кошти приблизно 15 000 грн. кожного місяця на двох дітей та здійснював інші покупки.

Посилаючись на те, що кожного місяця відповідач сплачував різні суми та у різні періоди, що є незручним для неї, є фізичною особою підприємцем та має достатній регулярний дохід та об`єктивні можливості для утримання дітей, позивач вважала за необхідне звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн. щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до Закону і до повноліття дітей, починаючи з 12 серпня 2021 року.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів, на якому наполягала позивач, є необґрунтовано завищеним, оскільки позивачкою не надано належних, достатніх та допустимих доказів того, що за своїм матеріальним станом відповідач може сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 15 000 грн., а тому вважав за необхідне стягнути з нього аліменти на дітей в розмірі 5000 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду в частині присудження розміру аліментів на двох малолітніх дітей є необґрунтованим, не справедливим.

Скаргу обґрунтувала невідповідністю висновків суду обставинам справи та положенням чинного цивільного та цивільно-процесуального законодавств, а саме, ігноруванням наданих нею доказів.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Сторонам направлялося повідомлення про дату, час і місце розгляду справи за повідомленими ними адресами, які були отримані ними, інші адреси сторони не повідомляли, отже відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України вони є належно повідомленими про розгляд справи.

13 грудня 2021 року на офіційну електрону адресу апеляційного суду надійшов документ заява про відкладення розгляду справи від відправника, за електронною адресою, зазначено ОСОБА_5 , через участь у розгляді іншої справи в іншому суді. При перевірці цього документу було складено довідку від 13 грудня 2021 року та виявлено, що кваліфікований електронний підпис відсутній. Доказів вказаного до заяви додано не було.

Колегія суддів залишила без розгляду вказане клопотання.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, за вказаних обставин неявка представника позивача у судове засідання при належному її повідомленні про дату, час і місце розгляду справи та відсутності належного підтвердження поважності неявки до суду апеляційної інстанції, є підставою для розгляду справи за її відсутності, а також відсутності інших учасників справи, які також належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду прийшла до такого.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем.

Відповідач мешкає окремо від дітей та приймає участь в їх утриманні. 07 липня 2011 року він зареєстрований фізичною особою підприємцем.

За період окремого проживання сторін, згідно виписки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 10 серпня 2021 року №МН97С5G6KRCR9PLF, відповідач здійснював у 2020 та 2021 роках переказ коштів на рахунок ОСОБА_1 на утримання дітей. Так, у січні 2021 року у сумі 12 050, 48 грн., у лютому 8 211, 11 грн., у березні 11 010, 06 грн., у квітні 39 565, 62 грн., у травні 12 945, 26 грн., у червні - 10 760 грн. 41 коп., у липні - 12 325 грн. 27 коп. , у серпні (станом на 09 серпня 2021 року) 3 015, 11 грн. (а.с. 14- 19).

Малолітній ОСОБА_6 відвідує дитячий садок, плата за його харчування у вересні 2021 року становила 660 грн. (а.с.54).

З народження малолітньому ОСОБА_7 встановлено діагноз «двосторонній гідронефроз» та він потребує регулярне обстеження та лікування. Крім того, у 2019 році внаслідок дорожньо-транспортної пригоди сину сторін встановлений діагноз «віддалені наслідки важкої черепно-мозкової травми. Стійкий правобічний гемінарез».

При вирішенні питання про розмір аліментів на дітей судом враховано, що відповідач є працездатною особою ФОП, здійснює роздрібну торгівлю, має достатній регулярний дохід та добровільно, щомісяця, надає позивачці грошові кошти на утримання дітей в сумі 15 000 грн., а також здійснює інші покупки за потребами дітей.

Разом з тим, суд вважав, що позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів того, що за своїм матеріальним становищем відповідач зможе сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 15 000 грн. щомісяця.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам норм матеріального права, обставинам справи, тому підлягає зміні з наступних підстав.

За змістом частини першої статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.ч.1-3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Зазначені положення закону не в повній мірі були враховані судом першої інстанції, в той час як матеріали справи свідчать про те, що дохід відповідача за 2020 рік від заняття підприємницькою діяльністю становив 43 615 грн., крім того він працює, має постійний заробіток та у 2021 році мав можливість щомісячно перераховувати позивачці на утримання дітей суму, що перевищувала 10 000 грн. та його дохід від зайняття підприємницької діяльністю за 2020 рік. Доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач суду не надав, хоча це згідно приписів ст. 81 ЦПК України, є його обов`язком.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, апеляційний суд, з урахуванням якнайкращих інтересів дітей, які мають право на достатній рівень матеріального забезпечення, та розмір доходів відповідача, дійшов висновку про наявність підстав для визначення розміру аліментів у сумі 5 000, 00 грн. щомісячно на кожного.

З урахуванням наведеного, на підставі пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей слід змінити з 5 000 грн. на місяць до 5 000 грн. на місяць на кожного.

Визначення розміру аліментів у сумі 5000 грн. на кожну дитину не впливає на розмір судового збору (мінімальний розмір), зазначеного в судовому рішенні.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, а позивач за даним позовом звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1362 грн., у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2021 року в частині розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 5 000 (п`ять тисяч) грн. на місяць на кожного, починаючи з 12 серпня 2021 року до досягнення ними повноліття.

Рішення суду в частині розподілу судових витрат залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції і розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 14 грудня 2021 року.