Справа №: 398/3623/20
провадження №: 6/398/16/21
УХВАЛА

Іменем України

"09" лютого 2021 р. Олександрійський міськрайонний суду Кіровоградської області у складі судді Орловського В.В., з участю секретаря судового засідання Безкоровайної А.І., розглянувши подання державного виконавця Олександрійського МВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), боржник ОСОБА_1 , особа, що володіє майном разом з боржником ОСОБА_2 , стягувая ОСОБА_3 , про визначення частки майна боржника, що перебуває у спільній сумісній власності,

встановив :

12 жовтня 2020 року державний виконавець Д. Шкуренко звернувся до суду з подання про визначення частки майна боржника, що перебуває у спільній сумісній власності, у якому просить визначити Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 74,5 кв.м., житловою площею 53,0 кв.м., трикімнатна за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_2 .

Державний виконавець Олександрійського МВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кударенко О.В. у судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 9 лютого 2021 року подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати без її участі та зазначила, що на вимогах подання наполягає.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань суду не надав.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась. Причини неявки суду не повідомила.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Мунтян В.І. подав до суду заяву про залишення даного подання без розгляду. Разом із заявою адвокат надав наступні документи: заяву ОСОБА_1 в якій зазначено, що квартира АДРЕСА_1 , була подарована його колишній дружині ОСОБА_2 , оскільки купувалась за грошові кошти, які їй були подаровані її матір`ю, тому під час купівлі квартири документально її оформлювали на ОСОБА_2 ; копія паспорта ОСОБА_1 ; заява ОСОБА_4 , в якій зазначено, що остання подарувала своїй доньці ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 10000 доларів для купівлі квартира, отже дана квартира є власністю її доньки, а не її колишнього чоловіка.; копія паспарту ОСОБА_4 , копія договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 14.11.1998 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця слід залишити без розгляду з таких підстав.

На виконанні в Олександрійському МВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - далі відділ, перебуває зведене виконавче провадження за № АСВП: 53747615, до якого включені виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів: № 2/398/2031/14, виданого Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області 03.06.2015 року про стягненя боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в розмірі 306954,55 грн (АСВП № 47898643; 23.06.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження; № 2/398/1258/16, виданого Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області 26.01.2017 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в розмірі 89547,91 грн. (АСВП № 53661485); 30.03.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження; № 2-н/398/320/17 виданого Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області від 04.01.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в розмірі ј заробітку (доходу), починаючи з 08.09.2017 року по 23.10.2020 року. 05.01.2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

У матеріалах справи також є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з документиами виконавчого првадження ОСОБА_1 , яке містить підпис останнього.

Відповідно до відповідей на запит державного виконавця в ДФС, МВС, ПФУ, боржник не має зареєстрованих транспортних засобів, на обліку в органах ДФС не перебуває, пенсію не отримує, офіційно працює в ТОВ Фінансова компанія Октава Фінанс, за адресою: м. київ, вул. Є. Коновальця, 36-В.

11 лютого 2019 року державним виконавцем у даному зведеному виконавчому провадженні було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

1 березня 2019 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника. Відповідно до листа АТ КБ Приватбанк від 22.03.2019 р. було повідомлено, що на рахунках відкритих у вказаному вище банку, які належать ОСОБА_1 недостатньо грошових коштів для виконання постанови про арешт коштів боржника від 01.03.2019 р.

1 серпня 2019 року державним виконавцем було винесено постанову про розшук майна боржника.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири серії ААН № 980229 від 14.11.1998 року, посвідченого Бендеровою Л.А., приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу у реєстрі № 7057, ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_3 .

Відповідно до договору про виділ нерухомого майна зі складу спільного майна подружжя від 15.04.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 508 приватним нотаріусом Приходько О.М., в якому зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартиру АДРЕСА_3 . Вказаний вище договір відповідно до рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 31.10.2017 року вказаний вище договір був визнаний недійсним.

Відповідно до договору дарування квартири від 06.02.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 119 приватним нотаріусом Приходько О.М., ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , квартиру АДРЕСА_3 . Вказаний вище договір відповідно до рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.06.2020 р.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 07.02.2021 року останній повідомив суд, що по вказаному вище виконавчому провадженні з ОСОБА_1 утримуються грошові кошти із заробітної плати. Що стосується квартири АДРЕСА_1 необхідно зазначити, що вказана квартира є особистою приватною власністю його колишньої дружини ОСОБА_2 , оскільки купувалась за грошові кошти, які їй були подаровані її матір`ю, тому під час купівлі квартири документально її оформлювали на ОСОБА_2 .

Відповідно до заяви ОСОБА_4 , остання в жовтні 1998 року подарувала грошові кошти в розмірі 10000 доларів США своїй доньці ОСОБА_2 для купівлі квартири, вказані гроші ОСОБА_4 отримала від держави за свого сина, який загинув в Афганістані. Тому квартира є особистою власністю її доньки, а не її колишнього чоловіка.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України Про виконавче провадження, стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно із ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до роз`яснень викладених у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.

Відповідно до ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку ( доходу).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: час набуття майна; кошти, за які та ким майно було набуте (джерело набуття).

У зв`язку з викладеним, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому, сам по собі факт придбання зазначеного в поданні майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Державний виконавець не надав суду належних доказів на підтвердження майнової участі боржника у придбанні спірного майна, тому підстави для визначення його частки у такому майні відсутні.

Суд враховує висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.10.2020 року у справі № 2-24/494-2009 та постанову Касаційного цивільного суду у суладі Верховного суду від 9 грудня 2020 року у справі № 2-4688/11. Так, Велика Палата Верховного Суду у пунктах 85, 87 постанови від 06 жовтня 2020 року у справі № 2-24/494-2009 (провадження № 12-4гс20) сформулювала правовий висновок, згідно з яким якщо боржнику разом з іншими особами належить майно на праві спільної власності, але частка боржника в праві власності не визначена, то наявність спору між співвласниками щодо розміру такої частки не може бути перешкодою для звернення стягнення на частку боржника, бо у світлі практики Європейського суду з прав людини це означало би порушення права на справедливий суд у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким поданням (позовною заявою) в порядку позовного провадження. Зважаючи на наведене, Верховний Суд дійшов висновків, що суди першої та апеляційної інстанцій у справі, яка переглядається, не вправі були вирішувати та задовольняти подання державного виконавця про визначення частки у майні боржника за наявності між учасниками розгляду цієї справи спору про право цивільне на таке майно, а розглядуване подання підлягало залишенню судом без розгляду.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що під час розгляду подання державного виконавця встановлено, що існує спір про право, адже ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стверджують, що зазначена у клопотанні квартира є особистою власністю ОСОБА_2 і не входить до спільного сумісного майна подружжя.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 259-260, 263-265, 268, 353, 443 ЦПК України, ст. 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження», суд

постановив:

Залишити без розгляду подання державного виконавця Олександрійського МВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визначення частки майна боржника, що перебуває у спільній сумісній власності.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Олександрійський міськрайонний суд Кірвооградської області до Крипивницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею

Суддя Орловський В.В.