Справа № 185/1602/20
Провадження № 2/185/210/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шаповалової І.С.,

за участю секретаря судового засідання Іванової В.О.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Бобровницького В.І.,

представника відповідача Горбатенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Страхової компанії «Альфа Гарант», Виконавчий комітет Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої засобом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Страхової компанії «Альфа Гарант», Виконавчий комітет Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої засобом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги згідно уточненої позовної заяви підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача Страхової компанії «Альфа Гарант» в судове засіданні не з`явився, суду надав відзив на позовну заяву, згідно якого просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог до СК «Альфа Гарант» в повному обсязі.

Представник відповідача Виконавчого комітету Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області надав відповідь на позовну заяву, яким просив відмовити у задоволенні позову щодо них. Окрім цього в судовому засіданні звернув увагу, що позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.

Треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, будь-яких заяв від них до суду не надходило.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Судом встановлено, що 04 листопада 2019 року о 14.15 год. водій ОСОБА_2 , керував автомобілем ВАЗ 21213 д/н НОМЕР_1 по вул.. Полтавська м. Павлограда, перед початком руху та розворотом не переконався в безпеці, не врахував дорожньої обстановки та скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ сенс д/н НОМЕР_2 , який рухався на зустріч. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської обасті від 27 листопада 2019 року (справа № 185/10216/19) водія ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.5).

ОСОБА_2 на час скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з Виконавчим комітетом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, а транспортний засіб ВАЗ 21213 д/н НОМЕР_1 зареєстровано за Виконавчим комітетом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

Згідно полісу №АО /5842502 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ТДВ СК «Альфа-Гарант» (а.с.7, 53) виплатило власнику автомобіля ЗАЗ сенс д/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 (позивач по справі) (а.с. 6) страхове відшкодування в розмірі 8554, 32 грн. Франшиза за договором страхування, укладеним між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та Виконавчим комітетом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області складає 2000 гривень.

Суд критично ставиться до калькуляції відновлювального ремонту доданої до протоколу огляду транспортного засобу позивача, так як до протоколу не додано відомостей, що особа, яка проводила калькуляцію вартість ремонтно-відновлювальних робіт має на відповідну ліцензію (сертифікат) саме на проведення оцінки вартості заподіяних транспортному засобу ушкоджень (а.с. 54-57).

Згідно висновку експертного дослідження №113/20 від 25 листопада 2020 року (а.с.179-195), величина матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП власнику автомобілю ЗАЗ сенс д/н НОМЕР_2 з урахуванням фізичного зносу складає 17516, 89 грн.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2 ст. 1187 ЦК України)

При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»)

Згідно п.1 ч.1 ст.. 1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в п. 4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Пунктом 16 Постанови передбачено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. 1192 ЦК України - з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ. Суд апеляційної інстанції встановив, що позивач документально підтвердив розмір і оплату проведеного ремонту автомобіля, вартість якого визначена виконавцем робіт (СТО) з урахуванням ПДВ. Таким чином, у страховика у зв`язку з настанням страхового випадку виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з понесенням витрат на оплату ремонту автомобіля, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи.

Викладене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній в постанові від 6 липня 2018 року у справі № 924/675/17.

Окрім цього, відповідно до приписів статей 1187 та 1172 Цивільного кодексу України особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки роботодавець, а тому шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Викладене кореспондується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц.

Таким чином, в частині задоволення позовних вимог позивача щодо відшкодування йому матеріальної шкоди внаслідок ДТП, суд вважає що, з Товариства з обмеженою відповідальністю Страхової компанії «Альфа Гарант» на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню не доплачено сума в рахунок страхового відшкодування - 3549 гривень 19 коп., з Виконавчого комітету Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню франшиза в розмірі 2000 гривень.

В частині задоволення позовних вимог щодо стягнення суми ПДВ на користь позиваач, суд відмовляє, оскільки розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ. Суд апеляційної інстанції встановив, що позивач документально підтвердив розмір і оплату проведеного ремонту автомобіля, вартість якого визначена виконавцем робіт (СТО) з урахуванням ПДВ. Таким чином, у страховика у зв`язку з настанням страхового випадку виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з понесенням витрат на оплату ремонту автомобіля, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи.

Викладене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній в постанові від 6 липня 2018 року у справі № 924/675/17.

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Однак, розглядом справи не встановлено та матеріалами справи не підтверджено, що позивачу були спричинені моральні страждання, які полягали у моральних стражданням сприводу пошкодження належного майна, а також душевних страждань перенесених під час ДТП, у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в цій частині.

Питання про судові витрати суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 430 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Страхової компанії «Альфа Гарант», Виконавчий комітет Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої засобом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Страхової компанії «Альфа Гарант» (01133, м.Київ, вул.Л.Українки, 26, 8) на користь позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в рахунок страхового відшкодування 3549 гривень 19 коп.

Стягнути з Виконавчого комітету Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (51453, Дніпропетровська область, Павлоградський район, с.Вербки, вул.Центральна, 114, ) на користь позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) франшизу в розмірі 2000 гривень.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Страхової компанії «Альфа Гарант» (01133, м.Київ, вул.Л.Українки, 26, 8) на користь позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати по оплаті експертного дослідження в ромірі 3100 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Страхової компанії «Альфа Гарант» (01133, м.Київ, вул.Л.Українки, 26, 8), Виконавчого комітету Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (51453, Дніпропетровська область, Павлоградський район, с.Вербки, вул.Центральна, 114, ) на користь позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір сплачений позивачем при поданні позовної заяви в розмірі 840,80 гривень в рівних частках з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайоний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 08 лютого 2021 року.

Суддя І. С. Шаповалова