Шаргородський районний суд
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року

м. Шаргород

справа № 152/1148/14-ц

провадження 4-с/152/8/21

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Соколовської Т.О.,

з участю:

секретаря судового засідання Здищук А.С.,

представника скаржника адвоката Грушко Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Грушко Жанна Вячеславівна на рішення та бездіяльність заступника начальника Немирівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Головенько Руслани Володимирівни,

встановив:

ОСОБА_1 (далі скаржник) в інтересах якого діє адвокат Грушко Ж.В. звернувся до суду зі скаргою на рішення та бездіяльність заступника начальника Немирівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Головенько Р.В.

У обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у провадженні заступника начальника Немирівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Головенько Р.В. перебувало виконавче провадження №44291829, з примусового виконання виконавчого листа Шаргородського районного суду Вінницької області № 152/1148/14-ц від 30.07.2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі по 700 грн. щомісячно, починаючи з 01.07.2014 і до повноліття дитини.

Між ним та ОСОБА_2 була домовленість про те, що остання звернеться до ДВС із заявою про повернення їй виконавчого документа без виконання, а він у добровільному порядку, поза виконавчим провадженням, буде сплачувати аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі по 700 грн щомісячно, у зв`язку з чим наприкінці 2017 року стягувач звернулася із заявою про повернення їй виконавчого документа без виконання та відмовилась від примусового виконання рішення.

28.12.2017 заступником начальника Немирівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Головенько Р.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 44291829 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», яку 29.12.2017 разом із оригіналом виконавчого листа надіслано на адресу Шаргородського районного суду Вінницької області, а матеріали виконавчого провадження 22.02.2021 знищено, у зв`язку із закінченням строків їх зберігання, що складають три роки.

13.09.2021 ОСОБА_4 вважаючи дану постанову незаконною, подала скаргу з вимогою про її скасування.

07.10.2021 начальником Немирівського РВ ДВС Скибою Т.М. винесено постанову про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 28.12.2017 та направлено на адресу Шаргородського районного суду Вінницької області вимогу про повернення оригіналу виконавчого листа, у зв`язку із скасуванням вказаної постанови та відновленням виконавчого провадженим № 44291829.

19.10.2021, отримавши оригінал виконавчого документу, заступник начальника Головенько Р.В. винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та надіслала її разом із виконавчим документом на адресу стягувачці ОСОБА_2 .

27.10.2021 ОСОБА_4 подала скаргу на дану постанову з вимогою про її скасування, скарга була задоволена, оскаржувана постанова скасована.

05 листопада 2021 року стягувач через представника надіслала на адресу ДВС, заяву про відновлення виконавчого провадження разом з оригіналом виконавчого листа.

На підставі цієї заяви заступником начальника Немирівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Головенько Р.В. здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 44291829, який склав 34688, 50 грн, з урахуванням інфляції за період з 01.01.2018 по 31.10.2021.

Поряд з цим, 16 листопада 2021 року винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, у праві полювання, користування зброєю, у праві керування транспортними засобами, про розшук боржника, про арешт майна, про накладення штрафу та внесено його до Єдиного реєстру боржників.

Оскаржувані постанови вважає протиправними, у зв`язку з винесенням їх з грубим процесуальними порушенням, встановленими в ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки в матеріалах виконавчого провадження № 44291829 будь-яка інформація про проведення перевірки чи прийняття вищезазначених постанов щодо правомірності прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження відсутня, звідки слідує, що остання виносилась формально без з`ясування обставин необхідних для її винесення. Крім того, на момент винесення оскаржуваної постанови матеріали виконавчого провадження були знищені. А після скасування постанови про закінчення виконавчого провадження заступник начальника Головенько Р.В. зобов`язана була відповідно до ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження» винести постанову про відновлення виконавчого провадження № 44291829, що останньою станом на час звернення до суду із даною скаргою, зроблено не було та у свою чергу вказує на порушення норм законодавства.

Крім того, стягувач після одруження змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », про що заступником начальника Немирівського відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Головенько Р.В. в порушення абз.2 ч.5 ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження» не було винесено постанову про зміну назви сторони виконавчого провадження.

Просить суд визнати протиправною бездіяльність заступника начальника Немирівського відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Головенько Р.В. у період з 07 жовтня до 25 листопада 2021 року, яка полягає у неприйнятті, відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», постанови про відновлення виконавчого провадження з виконання рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 30 липня 2014 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі по 700,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 01.07.2014 і до досягнення дитиною повноліття та у неприйнятті, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», постанови про зміну назви сторони виконавчого провадження, у виконавчому провадженні номер 44291839; визнати протиправними та скасувати постанови, винесені заступником начальника Немирівського відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Головенько Р.В. про розшук майна боржника від 16.11.2021, про арешт майна боржника від 16.11.2021, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 16.11.2021, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 16.11.2021, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 16.11.2021, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 16.11.2021, про накладення штрафу від 16.11.2021, у виконавчому провадженні номер 44291839, оскільки вони винесені у провадженні, що не було відновлене. у законні порядок і спосіб.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Грушко Ж.В. скаргу підтримала посилаючись на доводи викладені у ній та просила її задовольнити.

Заступник начальника Немирівського відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Головенько Р.В. в судове засідання не з`явилася. 06.12.2021 від неї до суду надійшов відзив на скаргу, із якого вбачається, що порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження», допущені нею в процесі примусового виконання рішення суду, усунені. В даний час здійснені заходи щодо примусового виконання рішення, тому підстави для задоволення скарги відсутні (а.с. 59-64).

Суб`єкт оскарження - представник Немирівського відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання для розгляду скарги ОСОБА_1 не прибув. Від начальника Немирівського відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Скиби Т.М. 06.12.2021 на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд скарги без представника відділу ДВС (а.с.69).

08.12.2021 на електронну адресу суду від представника стягувача ОСОБА_4 адвоката Мартинюка Я.С. надійшли заперечення на скаргу ОСОБА_1 , із яких вбачається, що, представник стягувача, не заперечуючи фактів порушення вимог законодавства при виконанні рішення суду, вважає, що невинесення постанов про зміну назви сторони виконавчого провадження, про відновлення виконавчого провадження № 44291838 та інші процесуальні порушення не можуть бути підставою для скасування постанов державного виконавця від 16.11.2021 про встановлення обмежень, оскільки це є проявом надмірного формалізму у виконавчому провадженні і лише відтермінує в часі накладені санкції на боржника та може призвести до відчуження належного боржнику майна або він може виїхати за кордон, щоб переховуватись від обов`язку погасити заборгованість по сплаті аліментів (а.с. 80 - 82).

09.12.2021 від представника стягувача ОСОБА_4 адвоката Мартинюка Я.С. на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд скарги без участі ОСОБА_4 та її представника, у задоволенні скарги просить відмовити (а.с.86 - 87).

За приписами ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Вирішуючи скаргу, суд встановив, що 30.07.2014 Шаргородським районним судом Вінницької області видано виконавчий лист у справі № 152/1148/14-ц, яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі по 700 гривень, щомісячно, починаючи з 01.07.2014 і до повноліття дитини.

05.08.2014 державним виконавцем ВДВС Немирівського РУЮ Галаченко В.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №44291829 (а.с. 15).

28.12.2017 заступником начальника Немирівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Головенько Р.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 44291829 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 39, ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження». Підстава: стягувач відмовилась від примусового виконання рішення (а.с.15 / на звороті).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення.

У зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу, виконавец виносить постанову, копію якої разом із оригіналом виконавчого документа направляє стягувачу.

29.12.2017, в порушення вище зазначених вимог ЗУ «Про виконавче провадження», ОСОБА_9 оригінал виконавчого листа надіслано на адресу Шаргородського районного суду Вінницької області.

22 лютого 2021 року відповідно до абз. 1 п, 9.9. Наказу Міністерства юстиції № 1699/5 від 28.07.2010 матеріали виконавчого провадження № 44291829 знищено, у зв`язку із закінченням строків їх зберігання, що складають три роки (а.с.65-67).

13.09.2021 ОСОБА_4 вважаючи постанову про закінчення виконавчого провадження № 44291829 незаконною, подала скаргу з вимогою про її скасування, мотивуючи тим, що заступником начальника ВДВС Головенько Р.В. незаконно було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», внаслідок чого виконавчий документ не було повернуто стягувачу, що порушило її право на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання (а.с.16-17).

В даній ситуації ОСОБА_9 повинна була винести постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі ч. 4 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» та постанову про повернення виконавчого документа стягувачу,і повернути виконавчий документ останній, а не суду.

07.10.2021 начальником Немирівського РВ ДВС Скибою Т.М. винесено постанову про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 28.12.2017 та витребувано з Шаргородського районного суду Вінницької області оригінал виконавчого листа, у зв`язку зі скасуванням вказаної постанови та відновленням виконавчого провадженим № 44291829. Підстава скасування постанови: під час проведення перевірки виконавчого провадження встановлено, що постанова, про закінчення виконавчого провадження №44291829 винесена неправомірно (а.с.17,18/на зворотах).

12.10.2021 Шаргородським районним судом Вінницької області повернуто до Немирівського РВ ДВС оригінал виконавчого листа (а.с.19).

19.10.2021 заступником начальника Головенько Р.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та надіслано її разом із виконавчим документом на адресу стягувача (а.с. 19/на звороті).

27.10.2021 ОСОБА_4 подала скаргу на дану постанову з вимогою про її скасування (а.с.21-22).

Скаргу ОСОБА_4 задоволено, постанову від 02.11.2021 скасовано як таку, що не відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.23).

05.11.2021 стягувач через представника адвоката Мартинюка Я.С. надіслала на адресу РВ ДВС заяву про відновлення виконавчого провадження, в якій просила відновити ВП № 44291829 з примусового виконання виконавчого листа № 152/1148/14, виданого 30.07.2014 Шаргородським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина, починаючи з 01.01.2018 та провести індексацію розміру аліментів, які визначені вказаним виконавчим листом (а.с. 24 25).

На підставі цієї заяви заступником начальника Немирівського ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління юстиції МЮ (м.Хмельницький) Головенько Р.В. здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 44291829, яка за період часу з 01.01.2018 по 31.10.2021, з урахуванням інфляції склала 34688,50 грн. (а.с.26 -27).

У зв`язку з виникненням заборгованості у розмірі 34 688, 50 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, 16 листопада 2021 року заступником начальника Немирівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Головенько Р.В. у виконавчому провадженні №44291829, відповідно до вимог ст.ст. 36, 56, ч. 9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, у праві полювання, користування зброєю, у праві керування транспортними засобами, про розшук боржника, про арешт майна, про накладення штрафу та внесено його до Єдиного реєстру боржників (а.с. 28-31).

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місячі державний виконавець виносить вмотивовані постанови. Поряд з цим у всіх оскаржуваних постановах сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів визначений не за чотири місячі, а за шість місяців (а.с.29 31).

Крім того, 16.11.2021, відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 5 розділу ХУІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 (далі Інструкції) відомості про ОСОБА_1 внесено до Єдиного реєстру боржників (а.с.28).

Фактичні обставини, встановлені судом регулюються статтями 3, 8, 19, 55, 129, 129-1 Конституції України, статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 року), статтями 447- 452 ЦПК України, статтями ст.ст. 1, 2, 3, 5, 9, 10, 13, 15, 18, 41 48, 71, 74 ЗУ "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 3 Конституції України головним обов`язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (стаття 8 Конституції України).

Тим самим створено механізм реалізації конституційного права особи на судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Конституція України гарантує і забезпечує людині і громадянину право на звернення до суду за захистом своїх прав чи свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У пункті 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" (далі - Конвенція) встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків,…має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах «Ромашов проти України» від 27.07.2004 (п.42), «Дубенко проти України» від 11.01.2005 (п.44) вказував на те, що ефективний доступ до суду включає право на своєчасне виконання судового рішення, і що виконання судового рішення слід розглядати як невід`ємну складову судочинства, як цього вимагають приписи ст. 6 Конвенції захист прав людини і основоположних свобод.

У рішеннях «Шмалько проти України» від 20.07.2004 (п.43), «Савіцький проти України» від 26.07.2012 (п.147) та "Глоба проти України" від 05.07.2012 (пп.26 -27) ЄСПЛ зазначав, що гарантоване ст. 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення у справі «Comingersoll S.A.»проти Португалії").

У силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII.

Статтями 1, 2 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За приписами ч.1 ст.3 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі листи віднесені до рішень, що підлягають примусовому виконанню і є виконавчими документами.

Згідно з частиною другою ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку передбаченому законом.

Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення у боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

За приписами ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ч.ч.1,2 ст.18 ЗУ "Про виконавче провадження").

Частиною 3 ст.18, ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження" регламентуються права і дії державного виконавця при накладенні арешту на майно боржника та встановлено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника та особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника юридичної особи.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця, згідно з ч.1 ст.448 ЦПК України, подається до суду, який видав виконавчий документ.

Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій (ч.1 ст.449 ЦПК України).

ОСОБА_1 , є стороною виконавчого провадження, скаргу подав до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції, у строк визначений п. «а» ч.1 ст. 449 ЦПК України.

Право та порядок на звернення до суду за захистом прав, свобод чи законних інтересів визначається процесуальним законом.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Отже, боржник вправі звернутися до суду зі скаргою на дії, бездіяльність державного виконавця у порядку контролю за виконанням судового рішення.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 12 листопада 2018 року у справі № 465/926/06, постанові від 05 серпня 2020 року у справі № 646/6206/18, у постанові від 01жовтня 2020 року у справі № 344/17895/19.

Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Виходячи із змісту наведеної правової норми, у випадку виникнення заборгованості зі сплати аліментів закон зобов`язує державного виконавця виносити постанови про тимчасові обмеження прав боржника.

При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження.

Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

У справі, що розглядається встановлено, що в результаті розгляду скарги стягувача начальником Немирівського РВ ДВС Скибою Т.М. 07.10.2021 винесено постанову про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 44291129 у зв`язку з її неправомірністю.

Згідно з положеннями ч. 1 Глави XII Інструкції начальник відділу державної виконавчої служби має право перевірити законність виконавчого провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.

Про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів відповідною посадовою особою виноситься вмотивована постанова, в якій зазначаються підстави витребування цього виконавчого провадження; у мотивувальній частині - обставини, що зумовили проведення перевірки, а в разі витребування оригіналів матеріалів виконавчого провадження - обґрунтування такої необхідності; у резолютивній частині - рішення про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів або їх копій, реквізити витребуваного виконавчого провадження та орган державної виконавчої служби, у якому воно перебуває на виконанні, строки здійснення перевірки виконавчого провадження з моменту його надходження до органу державної виконавчої служби, який його витребував, а також посадові особи, на яких покладається обов`язок надсилання цього виконавчого провадження до органу державної виконавчої служби, що здійснюватиме його перевірку, та строки надсилання для перевірки виконавчого провадження (ч.3 глави Х11 Інструкції).

Частина 7 Глави Х11 Інструкції визначає, що про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій зазначаються: підстави перевірки виконавчого провадження; строки проведення перевірки; у мотивувальній частині - номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює (здійснював) виконання, коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону; у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій, визначаються особа, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови , коло осіб, яким надсилаються копії постанови; інша необхідна інформація.

Якщо посадовою особою, прийнято рішення про скасування постанови або іншого процесуального документа (або їх частини), винесених у виконавчому провадженні в резолютивній частині постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження, зазначається постанова або документ, який скасовується (частина, яка скасовується).

02.11.2021 начальником Немирівського РВ ДВС Скибою Т.М винесено постанову про перевірку виконавчого провадження та постанову про скасування процесуально документа, обома постановами скасовано постанову про повернення виконавчого провадження стягувачу від 19.10.2021 (а.с.71 73).

Поряд з цим, начальником Немирівського РВ ДВС Скибою Т.М при перевірці законності постанови про закінчення виконавчого провадження від 28.12.2017 за скаргою стягувача, постанова про перевірку виконавчого провадження та про результати перевірки не виносилась.

Отже, постанова про скасування процесуального документа від 07.10.2021 винесена з порушенням Інструкції, є невмотивованою, що свідчить про те, вона виносилась формально без з`ясування обставин, необхідних для її ухвалення.

За правилами ст.41 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Тобто вказаною нормою закону визначено, що правовою підставою для здійснення виконавцем дій, направленних на подальше виконання рішення суду є відновлення виконавчого провадження постановою державного виконавця.

В порушення вищезазначених вимог Закону заступником начальника РВ ДВС Головенько Р.В. постанова про відновлення виконавчого провадження не виносилась.

За приписами ч.5 ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі, якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює: своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що стягувач змінила прізвище, з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », проте постанова про зміну назви сторони виконавчого провадженняце державним виконавцем не виносилась.

Згідно з положеннями ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, за змістом вказаних норм закону, обов`язковою умовою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження є встановлення факту порушення прав заявника.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 642/7456/18.

За правилами частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово визначала, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів особи.

Така правова позиція була викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2017 року у справі № 12-1393а17 і постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 квітня 2018 року у справі № 9901/137/18 та від 27 лютого 2020 року у справі № 800/304/17.

Аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконують суд, що скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Грушко Ж.В. на рішення та бездіяльність заступника начальника Немирівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Головенько Р.В. підлягає задоволенню, з урахуванням того, що суб`єктом оскарження не надано доказів на підтвердження наявності об`єктивних обставин, які вплинули на порушення посадовою особою ДВС ЗУ «Про виконавче провадження» під час примусового виконання рішення суду, не встановлено також існування обставин, що об`єктивно завадили виконанню вимог законодавства суб`єктом оскарження і можуть бути підставою для фактичного звільнення від відповідальності за неналежне виконання своїх обов`язків при неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій.

Боржник, як і стягувач є рівними сторонами виконавчого провадження і вправі легітимно очікувати від уповноваженого органу прийняття рішень у спосіб і строки встановлені Законами України.

Суд вважає, що визнання бездіяльності протиправною у даному випадку має юридичне значення для скаржника, оскільки унеможливить в подальшому судовий захист прав, які були порушені суб`єктом оскарження, зокрема в частині неприйняття процесуальних документів, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» та проведенні процесуальних дій у невідновленому виконавчому провадженні.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( п.23 рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

З огляду на зазначену норму, з Немирівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Керуючись статтями 3, 8 19, 55, 129, 129-1 Конституції України, статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 року), ст.ст. 4, 5, 12,13, 19, 18, 258 - 261, 447 - 452 ЦПК України, ст.ст. 1, 2, 3, 5, 9, 10, 13, 15, 18, 41 48, 71, 74 ЗУ "Про виконавче провадження", суд

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Грушко Жанна Вячеславівна на рішення та бездіяльність заступника начальника Немирівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Головенько Руслани Володимирівни задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність заступника начальника Немирівського відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Головенько Руслани Володимирівни у період з 07 жовтня до 25 листопада 2021 року, яка полягає у неприйнятті, відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», постанови про відновлення виконавчого провадження з виконання рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 30 липня 2014 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі по 700,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 01.07.2014 і до досягнення дитиною повноліття та у неприйнятті, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», постанови про зміну назви сторони виконавчого провадження, у виконавчому провадженні номер 44291839.

Визнати протиправними та скасувати постанови, винесені заступником начальника Немирівського відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Головенько Русланою Володимирівною про розшук майна боржника від 16.11.2021, про арешт майна боржника від 16.11.2021, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 16.11.2021, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 16.11.2021, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 16.11.2021, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 16.11.2021, про накладення штрафу від 16.11.2021, у виконавчому провадженні номер 44291839.

Стягнути з Немирівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) до Державного бюджету (стягувач Державна судова адміністрація України, отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (уразі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином (п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України).

Повне ім`я (найменування) cторін:

Скаржник (боржник) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суб`єкт оскарження Немирівський відділ державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), 22800 м. Немирів Вінницької області, вулиця Шевченка,14, Код (заступник начальника Немирівського відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Головенько Руслана Володимирівна);

Стягувач - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Ухвала постановлена та проголошена 09.12.2021.

Головуючий суддя Т.О.Соколовська