Справа № 643/3096/21
Провадження № 2/643/2992/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2021 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Поліщук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Новакової Т.С.,

представника позивача адвоката Тітова І.Б.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Капустника В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в особі представника адвоката Тітова Ігоря Борисовича до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користування житлом шляхом вселення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 в особі представника адвоката Тітова Ігоря Борисовича звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в якому просить: зобов`язати відповідачів не чинити позивачу перешкод у користуванні власністю 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1 ; вселити позивача в 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач є власником 1/2 частки однокімнатної квартири загальною площею 29,6 кв.м. з житловою площею 17,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування № 1698 від 18.09.2020, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , та зареєстрований за вказаною адресою. Крім позивача, право власності на 1/2 частку вказаної квартири має відповідач ОСОБА_1 . Також, за вказаною адресою без законних підстав проживає відповідач ОСОБА_3 . Відповідачі чинять перешкоди у доступі позивача до своєї частки квартири. Між попереднім власником квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в провадженні Московського районного суду м. Харкова існував судовий спір № 643/13201/17 про стягнення суми боргу за договором позики, де ОСОБА_3 була відповідачем. За наслідками розгляду вказаною справи виданий виконавчий лист та відкрито виконавче провадження № 60964926, в рамках якого спірна квартира виставлена на реалізацію. Оскільки за результатами третіх електронних торгів майно не було реалізовано, виконавець повідомив стягувача про можливість залишити за собою зазначене майно. На підставі ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_4 подав заяву про залишення за собою нереалізованого майна боржника. На підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 715, виданого 08.05.2020 приватним нотаріусом Никифоровою М.А. ОСОБА_4 набув право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , яку згодом за договором дарування передав позивачу. ОСОБА_3 не є власником зазначеної частки квартири, та проживає у квартирі, яка на законних підставах належить ОСОБА_2 з невідомих позивачу причин. Відповідачі вчиняють дії, які перешкоджають в реалізації позивачем його права власності. З моменту отримання у власність 1/2 частки квартири позивач неодноразово намагався потрапити до квартири, на що відповідачі не надавали йому такої можливості. В порядку досудового врегулювання спору позивач звертався до органів Національної поліції ГУ в Харківській області, а саме, 15.10.2020 звернувся до Московського ВП ГУНП в Харківській області із заявою щодо самоуправства з метою усунення перешкод в користуванні квартирою, що підтверджується Витягом з ЄРДР. Проте, за результатами звернення перешкоди у користуванні майном не були усунені. Позивач зазначає, що відповідачі не тільки порушують його права, а і позбавляють можливості виконувати свій обов`язок, як власника майна.

Ухвалою судді від 23.02.2021 провадження у справі відкрито, і справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (а.с.26-27).

19.03.2021 відповідач ОСОБА_1 подав до суду клопотання, в якому просить проводити розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням та викликом сторін.

Також, відповідачем ОСОБА_1 до суду подане клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 05.04.2021 за клопотанням відповідача ОСОБА_1 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Ухвалою суду від 17.08.2021 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 643/4681/21 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В., Прийми М.М., Афендіка В.Є., треті особи: приватний нотаріус ХМНО Харківської області Никифорова М.А., ОСОБА_3 , про визнання незаконними та скасування постанови про передачу майна стягувачу, акту про передачу майна стягувачу, про визнання недійсним та скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна, витребування майна, скасування державної реєстрації, яка перебуває у провадженні Московського районного суду м. Харкова.

Представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Капустником В.В. надані суду письмові пояснення, в яких сторона відповідача зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності перешкод у користуванні позивачем власністю. Щодо відсутності законних підстав для проживання у спірній квартирі відповідача ОСОБА_3 , сторона відповідача зазначає, що за адресою: АДРЕСА_2 на даний час на законних підставах зареєстровані та поживають відповідач ОСОБА_1 з 04.02.2009 та відповідач ОСОБА_3 з 13.01.1998. Реєстрація вказаних осіб не скасована, ці особи не виселені в передбачений законом спосіб, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. На теперішній час ОСОБА_1 та ОСОБА_3 продовжують бути співвласниками спірної квартири на праві спільної сумісної власності, 1/2 частина вказаної квартири належить позивачу ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності. Відповідно до Технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 дана квартира розташована на 1 поверсі 2 поверхового будинку та складається з 1 кімнати житловою площею 17,6 кв.м., у тому числі одна кімната 17,6 кв.м., загальною площею 29,6 кв.м.. Відповідно до ст. 47 ЖК України норма жилої площі становить 13,65 кв.м. на одну особу. Отже, вселення позивача до однокімнатної квартири житловою площею 17,6 кв.м. призведе до порушення прав інших співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Домовленостей щодо порядку користування квартирою си рішення суду про встановлення порядку користування квартирою не існує, дана квартира є неподільною річчю та не може використовуватися сторонами спільно. Крім того, позивач має інше місце проживання АДРЕСА_3 . Представник відповідача вказує, що частка ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на дану квартиру вибула із її володіння без визначення її частки шляхом вчинення третіми особами низки шахрайських дій, введення в оману ОСОБА_3 , зловживання її довірою, без відома другого співвласника квартири, та згодом була подарована ОСОБА_2 . Підстави для задоволення позову шляхом вселення позивача до квартири відсутні, оскільки вселення в однокімнатну квартиру, в якій вже зареєстровані та проживають відповідачі, без визначення порядку користування приміщенням, є порушенням прав відповідачів, в зв`язку з чим просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с.76-81).

Представник позивача адвокат Тітов І.Б. подав до суду відповідь на письмові пояснення, в яких зазначає, що твердження та обставини, які ОСОБА_1 викладає в письмових поясненнях, вже слугують підтвердженням, що відповідачі налаштовані на те, щоб не надати можливість позивачу проживати в квартирі та допустити позивача до квартири, та взагалі не визнають його законне право, як власника 1/2 частини квартири. На день подання позову право власності ОСОБА_3 припинено, на день набуття позивачем права власності на 1/2 частку квартири ОСОБА_3 вже не мала жодного відношення до речових прав на квартиру. Посилання ОСОБА_1 на норми житлової площі не мають відношення до предмета розгляду справи, оскільки в рамках розгляду даної справи вирішується питання щодо реалізації законно набутого права власності позивача по відношенню до його частки квартири. ОСОБА_2 , не маючи доступу до свого майна через перешкоди відповідачів, не може виконувати свій обов`язок по його утриманню. ОСОБА_2 є особою, яка на законних підставах є власником 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 та не має жодного відношення до того, яким шляхом попередній власник частки майна набув право власності, позивач також не вступав в жодні відносини з відповідачами до набуття ним права власності на спірну квартиру (а.с.118-120).

В судовому засіданні представник позивача адвокат Тітов І.Б. позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у позовів та у відповіді на письмові пояснення.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Капустник В.В. проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у письмових поясненнях щодо позову.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом, і підтверджується письмовими доказами, ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 18.09.2020, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Никифоровою М.А., що підтверджується копією договору дарування, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.10-11,14).

Згідно довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ХМР від 11.02.2021, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної спільної сумісної власності за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (а.с.12).

На теперішній час у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , та з 18.11.2020 ОСОБА_2 , що підтверджується довідками (а.с.13,25,88).

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до глави 23 ЦК України громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд.

Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як зазначено у п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Суд дійшов до висновку, що зібрані у справі докази вказують на наявність чинення відповідачами перешкод позивачу у реалізації останнім свого права власності на належну йому 1/2 частину спірної квартири, зокрема, це прямо вбачається з письмових пояснень сторони відповідача.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлена наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Обраний позивачем спосіб захисту своїх прав не суперечить нормам цивільного законодавства та забезпечує відновлення порушеного права позивача.

При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1816,00 грн. (а.с.1).

Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідачів на користь позивача понесені ним витрати судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1816,00 грн., в рівних частках, по 908,00 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 7, 10-13, 18, 76-81, 89, 128-131, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не чинити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перешкод у користуванні власністю 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1 .

Вселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в належну йому на праві власності 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_2 , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1816 (одну тисячу вісімсот шістнадцять) грн., в рівних частках, по 908 (дев`ятсот вісім) грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 15.12.2021.

Суддя: Т. В. Поліщук