ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/1220/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають з трудових правовідносин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В, Хорошевського О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2020 року, ухвалене у складі судді Єрмак Н.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Східбудтрансгаз» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначив, що 31.10.2019 його було прийнято на роботу на підприємство ТОВ «Східбудтрансгаз», на посаду «машиніста крана автомобільного».

Наказом від 22.05.2020 позивача було звільнено за прогул без поважної причини на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Позивач просить суд визнати незаконним його звільнення в порядку п. 4 ст. 40 КЗпП України; поновити позивача на роботі за спеціальністю «машиніст крана автомобільного», 6-го розряду в ТОВ «Східбудтрансгаз»; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.05.2020 до дня поновлення на роботі; вирішити питання розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.05.2020 він, перебуваючи на робочому місці в ТОВ «Східбудтрансгаз», виконуючи свої трудові обов`язки, отримав удар залізною трубою по лівому передпліччю від свого колеги ОСОБА_3 , після чого позивач був доставлений до приймального відділення бригадою ШМД та був оглянутий лікарем, зроблено R-знімок. За результатом обстеження, встановлено діагноз закритий перелом с-н3 лівої ліктьової кістки із зміщенням. Відповідно листка непрацездатності позивач звільнений від роботи з 29.05.2020.

Позивачу 09.06.2020 була проведена операція відкрита репозиція перелому лівої ліктьової кістки. Таким чином, позивач лікувався на стаціонарі з 09.06.2020 до 22.06.2020.

Також зазначив, що він особисто звертався до директора ТОВ «Східбудтрансгаз» із заявою про нещасний випадок, який трапився на підприємстві, на що відповіді не отримав.

У відповідь на запит адвоката 24.06.2020, підприємством була надіслана відповідь, що ОСОБА_1 був звільнений з підприємства 22.05.2020 за прогули. Підприємством не було зафіксовано нещасний випадок, який трапився з ОСОБА_1 27.05.2020. З листа-повідомлення від 11.06.2020 вбачається, що ОСОБА_1 не надав в 3 денний термін підтверджуючі документи про відсутність позивача на роботі, внаслідок чого був звільнений. Зазначив, що він знаходився на роботі 27.05.2020 та з ним стався нещасний випадок, а наказ про звільнення був складений одразу після того, як трапився нещасний випадок на підприємстві, який є прихованим задля уникнення підприємством відповідальності. Вважав, що звільнення було незаконним, так як було оформлено заднім числом, з яким він навіть не був ознайомлений. Крім того, не відповідають дійсності твердження директора ТОВ «Східбудтрансгаз» щодо неодноразового порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни, цим фактам немає жодного підтвердження.

В зв`язку з чим, позивач просив суд скасувати наказ від 22.05.2020 про звільнення в порядку п.4 ст.40 КЗпП України; поновити його на роботі ТОВ «Східбудтрансгаз» на посаді «машиніста крана автомобільного»; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу.

Представником відповідача подано відзив, в якому він просить суд в задоволенні позову відмовити через безпідставність позову, оскільки вважає звільнення позивача законним та обґрунтованим.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому він просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2020 року, з урахуванням ухвали від 12 листопада 2020 року про виправлення описки, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Східбудтрансгаз» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Саламаха В.Р. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Вирішити питання розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката між учасниками справи.

Вказав, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушеннями норм матеріального та процесуального права.

Зазначив, що сумніву піддається лист-повідомлення від 22.05.2020, який нібито направлений позивачу про те, що він не з`явився на робочому місці, і директор повторно просить з`явитися та дати негайні пояснення, проте, не зрозуміло чому саме повторно, оскільки це було перше повідомлення, та доказів направлення такого повідомлення відповідач не надав, і позивачу на його адресу зазначений лист-повідомлення також не находив. Крім того, відповідач вперше згадав про цей лист-повідомлення у своєму відзиві на позов, проте чомусь такий доказ останній не надав на адвокатський запит, а тільки листи, які були надіслані на адресу позивача після того як трапився нещасний випадок, а саме в червні 2020 року.

Послався на те, що директор відповідача стверджує, що 22.05.2020 йому надійшло за телефоном повідомлення від співробітника підприємства, що на ділянці с. Петрівка, Красноградського району, де підприємство виконує роботи, не вийшов на роботу машиніст крана автомобільного ОСОБА_1 чим зірвав робочий процес, проте, таке твердження є хибним, не відповідає дійсності. Відповідач не надав доказ надходження такого повідомлення, що підтверджувало б його доводи щодо відсутності позивача на робочому місці, з чого слідує, що 22.05.2020, ОСОБА_1 виконував роботи, а відповідач такими діями намагається зняти з себе відповідальність. Крім того, відповідач ніяким чином не підтвердив факт того, що було зірвано робочий процес, а саме не вчасно зданий об`єкт через невихід позивача. тобто не було надано наприклад графіку та акту приймання-передачі робіт, де йдеться про строки їх виконання.

Зауважив, що суд першої інстанції взяв до уваги доповідні записки начальника матеріально-технічного постачання ОСОБА_4 та головного інженера Бекшаєва В.О. від 22.05.2020, з яких вбачається, що робочий час почався о 08-00 год., проте, машиніста крана автомобільного на робочому місці не було. Проте, такі записки є неналежним доказом, сфальсифіковані, оскільки, а ні начальника матеріально-технічного постачання ОСОБА_4 , а ні головного інженера ОСОБА_5 22.05.2020 на ділянці с. Петрівка, Красноградського району, де підприємство виконує роботи не було, і підвередити факт наявності чи відсутності ОСОБА_1 на робочому місці вони ніяк не могли і дані, які зазначені в записках стосовно того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були на ділянці в Красноградсьму районі є невірними та спростовуються як доказами самого позивача, який безпосередньо був в той час і виконував роботи, так і іншими працівниками, які цю інформацію підтвердили. Начальник матеріально-технічного постачання ОСОБА_4 , та головний інженер ОСОБА_5 не відправлялись у відрядження разом з іншими працівниками в с. Петрівка, Красноградського району. Єдине, це раз в місяць або ОСОБА_4 або ж ОСОБА_5 приїжджали до працівників та привозили кошти по відрядженню.

Вказав, що в додатках відповідача наявна доповідна записка і самого директора ОСОБА_6 , в якій також зазначено, директор особисто виїжджав на вище зазначену ділянку і встановив факт відсутності ОСОБА_1 на робочому місці, проте, знову зазначаю, що директор надав неправдиві відомості, оскільки 22.05.2020 останній не приїжджав, а ОСОБА_1 виконував роботи відповідно до своїх обов`язків.

Зауважив, що директор ОСОБА_6 , начальник матеріально-технічного постачання ОСОБА_4 та головний інженера ОСОБА_5 вводять в оману суд, та таким чином хочуть уникнути відповідальності за нещасний випадок, який трапився на підприємстві, проте не був зафіксований.

Зазначив, що підлягає оскарженню Акт про відсутність на роботі від 22.05.2020, який підписаний директором ОСОБА_6 , головним інженером ОСОБА_5 , Начальником матеріально-технічного постачання ОСОБА_4 , машиністом бульдозера ОСОБА_7 . Як уже зазначалося, перераховані вище особи були відсутні на ділянці, де проводилися роботи, тому, такий акт не підлягає розгляду та є сфальсифікованим, за що всіх осіб, який підписали такий Акт необхідно притягнути до відповідальності.

Послався на те, що 27 травня 2020 року, позивач перебуваючи на робочому місці, офіційно виконував свої трудові обов`язки, на ділянці с. Петрівка, Красноградського району, де проводиться будівництво дороги отримав удар залізною трубою по лівому передпліччю від свого колеги ОСОБА_3 .

Вказав, що, будучи в шоковому, розсіяному стані, та не усвідомлюючи до кінця, що відбулося, не знаючи як правильно зазначити, позивач і повідомив, що «травма в побуті». Також, звертає увагу суду, що після того, коли трапився нещасний випадок, а саме 27.05.2020, була викликана поліція і на даний момент відкрито кримінальне провадження.

Зауважив, що ОСОБА_1 лікувався у стаціонарі з 09.06.2020 до 22.06.2020, що підтверджується випискою та листом-непрацездатності №753583 від 09.06.2002, а тому і не зміг надати відповіді на запити підприємства.

Вважає, що відповідачем не було доведено неодноразового порушення позивачем трудової дисципліни.

Послався на те, що відповідач зазначає, обов`язкові виплати при звільненні перераховані на депоненту в установі АТ «АЛЬФА БАНК» м. Харків, проте, ніякі виплати не були перераховані, а на підтвердження своїх слів, відповідач не надав жодного доказу, який слугував би підтвердженням таких виплат. Крім того, ОСОБА_1 , навіть не було виплачена заробітна плата за останній робочий місяць до дня його звільнення. Це ще раз підтверджує незаконність дій відповідача та введення представника позивача та суд в оману.

ТОВ «Східбудтрансгаз» суду було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство просить останню залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Вважає, що рішення районного суду є законним, вмотивованим та обґрунтованим, прийнятим без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому таким, що не підлягає скасуванню. Проти задоволення апеляційної скарги заперечило в повному обсязі, вважає такою, що є цілком надуманою, безпідставною, необґрунтованою, такою, що не відповідає нормам чинного законодавства.

Вказано, що з метою з`ясування причин прогулу директором ТОВ «Східбудтрансгаз», неодноразово протягом дня, а саме 22.05.2020, позивач викликався на робоче місце за телефоном, проте останній для надання пояснень не прибув. У зв`язку з ігноруванням позивачем викликів директора підприємства за телефоном, стосовно прибуття ОСОБА_1 на робоче місце для надання письмових пояснень щодо причин прогулу 22.05.2020, з метою дотримання приписів чинного законодавства було направлено аналогічний виклик в письмову вигляді поштовим відправленням.

Зазначено, що директором ТОВ «Східбудтрансгаз» неодноразово направлялись звернення позивачу з пропозицією надати пояснення та документи, які б підтвердили поважність причин відсутності на робочому місці, проте такі звернення Позивачем було проігноровано, у зв`язку з чим трудову книжку ОСОБА_1 було направлено замовним поштовим відправленням, а обов`язкові виплати при звільненні перераховані на депоненту в установі АТ «АЛЬФА БАНК» м. Харків. Таким чином, керівником підприємства дотримані всі вимоги чинного законодавства про працю під час звільнення позивача з займаної посади.

Послались на те, що співробітникам підприємства невідомо про причини та місце отримання травми позивачем, у зв`язку з відсутністю останнього 27.05.2020 на ділянці, яка розташована за адресою: с. Петрівка, Красноградський район, де підприємство виконує роботи. Зазначене ОСОБА_1 про отримання тілесних ушкоджень під час сварки з ОСОБА_3 , у період коли ОСОБА_1 вже було звільнено, може свідчить про особисті неприязні стосунки і жодного відношення до робочої діяльності не мають. При цьому слід врахувати що місцем виконання робіт підприємства «Східбудтрансгаз» є відкрита ділянка місцевості радіусом більше ніж декілька кілометрів відкритої території, доступ до якої має будь-який громадянин України. Прилеглою територією до зазначеною ділянки є поля, луга, загально доступні дороги (траса) та інше, при цьому, що робив, де знаходився і де пересувався 27.05.2020 звільнений за п`ять днів до цього з підприємства ОСОБА_1 , ні керівництво підприємства, ні співробітники не знають та і не можуть знати.

Наголосили, що з 22.05.2020 включно позивач не з`являвся на робочому місці, протилежне не підтверджується жодним доказом, що надані позивачем.

Вказано, що з відповіді в.о. директора КНП «Красноградська ЦРЛ» та доданих документів, наданих на адвокатський запит Представника Позивача, вбачається, що ОСОБА_1 вказав причину травми як побутову (впав на вулиці), що підтверджено записами у відповідній медичній документації. Більш того, з медичної документації, наданої КНГІ «Красноградська ЦРЛ», а саме медична картка амбулаторного хворого, міститься запис, що ОСОБА_1 не працює. Крім того, в журналі реєстрації нещасних випадків невиробничого і виробничого характеру приймального відділення КНП «Красноградська ЦРЛ» також міститься запис «упав та ударився рукою».

Вважають, що кожен цей доказ як окремо, так і в сукупності, спростовують твердження представника позивача, щодо отримання ОСОБА_1 травми під час перебування на робочому місці

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на зміст та розмір шкоди, без повідомленням учасників справи.

За нормою ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За правилом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом директора ТОВ «Східбудтрансгаз» № 18 від 30.10.2018 позивача прийнято на постійну роботу на посаду машиніста крана автомобільного з 31.10.2018. Актами членів комісії ТОВ «Східбудтрансгаз» про відсутність працівника на роботі встановлено відсутність ОСОБА_1 22.05.2020 на робочому місці повний робочий день.

Наказом директора ТОВ «Східбудтрансгаз» ОСОБА_6 від 22.05.2020 № 25 позивача звільнено у зв`язку з прогулом без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Факт відсутності позивача на роботі без поважних причин підтверджується наданими стороною відповідача доказами: доповідною запискою головного інженера ТОВ «Східбудтрансгаз» Бекшаєва В.О. від 22.05.2020, щодо відсутності ОСОБА_1 на робочому місці для виконання робіт по облаштуванню майданчика ЗБП по свердловині № 88 Західно-Соснівського ГКР ГПУ «Шебелинкагазвидобування», що призвело до несвоєчасного виконання робіт замовнику, актом членів комісії ТОВ «Східбудтрансгаз» про відсутність працівника на роботі встановлено відсутність ОСОБА_1 22.05.2020 на робочому місці повний робочий день.

Стосовно посилання позивача щодо знаходження на робочому місці 27.05.2020 та отримання травми на підприємстві, суд зазначає наступне.

Відповідно довідки КНП «Красноградська центральна районна лікарня» щодо звернення ОСОБА_1 27.05.2020 о 13:05 год. внаслідок травми до зазначеного медичного закладу з відміткою «травма у побуті», таку ж саме відповідь отримано з зазначеної лікарні на адвокатський запит від 26.06.2020.

Актом інспекційного відвідування Головного управління Держпраці у Харківській області від 20.08.2020 року встановлено, що в ході перевірки не встановлено факту отримання ОСОБА_1 травм на виробництві 27.05.2020, повідомлень про нещасний випадок до Головного управління Держпраці у Харківській області від ТОВ «Східбудтрансгаз» та лікувальних закладів не надходило.

Доказів, які підтверджують факт наявності нещасного випадку на виробництві позивачем не надано, матеріали справи таких доказів не містять.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ділянка, де виконують роботи ТОВ «Східбудтрансгаз» є відкритою ділянкою місцевості з великим радіусом території доступ до якої мають будь які особи. Тому, доказів того, що позивача 27.05.2020 забрали до медичного закладу саме з робочого місця матеріали справи також не містять.

На виконання вимог ст. 149 КЗпП України відповідачем неодноразово надсилалися запити на адресу ОСОБА_1 щодо надання пояснень причин відсутності його на робочому місці 22.05.2020, (лист від 22.05.2020, 11.06.2020), але відповіді на запити отримано не було.

Таким чином, відповідач, надсилаючи листи, діяв в межах діючого законодавства про працю, та в разі отримання ним пояснень щодо відсутності ОСОБА_1 на робочому місці з поважних причин, повинен був скасувати наказ про звільнення ОСОБА_1 з внесенням необхідних змін в трудову книжку.

При ухваленні оскарженого про задоволення позову рішення районний суд свої висновки мотивував тим, що ОСОБА_1 22 травня 2020 допустив прогул без поважних причин, і відповідач мав достатні підстави для звільнення його з роботи на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Твердження позивача про те, що наказ про його звільнення виносився «задніми числами» з метою уникнення негативних наслідків, пов`язаних з нещасним випадком на виробництві, не відповідають обставинам справи та спростовуються доказами відповідача, які він подавав до суду.

Суд апеляційної інстанції не повністю погоджується з такими висновками районного суду.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:

1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України:

1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Так, прогулом визнається відсутність працівника на роботі протягом робочого дня, а також відсутність без поважних причин більше трьох годин безперервно або сумарно. Отже, склад прогулу, вчиненого за виною працівника, характеризується двома ознаками: а) відсутністю на роботі протягом робочого дня; б) відсутністю на роботі протягом дня більше трьох годин як безперервно, так і сумарно. Відсутність на роботі з поважних причин не можна вважати прогулом. У всіх випадках прогулу роботодавець повинен вирішити питання про поважність причин відсутності працівника на роботі. Якщо він вважає, що прогул був здійснений без поважних причин, він може розірвати трудовий договір з працівником. В свою чергу обов`язок доводити поважність причини відсутності на роботі покладений на працівника.

Звільнення працівника з роботи може мати місце за одноразовий випадок прогулу без поважних причин. Але таке звільнення є правом, а не обов`язком роботодавця.

Звільнення за прогул є дисциплінарним стягненням, тому під час його застосування повинні бути дотримані порядок і строки накладення дисциплінарних стягнень. Розірвання трудового договору за цією підставою можливе як у тих випадках, коли працівник після вчинення прогулу приступив до роботи, так і тоді, коли він не має наміру продовжувати працювати. У першому випадку датою звільнення буде дата, зазначена у наказі про звільнення, або останній день роботи такого працівника, в другому випадку день, коли він фактично залишив роботу.

Згідно із ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1)догана;

2)звільнення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено про те, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Наказ роботодавця про застосування стягнення має містити мотивувальну частину з точним та обґрунтованим характером порушення трудової дисципліни.

Наказ про застосування до працівника стягнення не може містити стягнень, не передбачених ст. 147 КЗпП України.

Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного працівником невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків.

Так, колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 в порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України не було надано доказів, які задовольняють вимоги ст.ст. 77,80 ЦПК України на підтвердження того, що він 22.05.2020 перебував на своєму робочому місці та виконував свої обов`язки.

Відповідачем суду першої інстанції було надано докази, що 22.05.2020 ОСОБА_1 допустив прогул.

На виконання вимог закону ТОВ «Східбудтраснгаз» було видано Наказ № 24 від 22.05.2020 «Про створення комісії, про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 » (а. с. 109)

Також, створеною комісією було видано Акт про відсутність ОСОБА_1 на роботі 22.05.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Законодавством не встановлено, у якій формі роботодавець зобов`язаний звернутись до працівника з метою отримання таких пояснень.

Під час службового розслідування мають бути вжиті заходи для з`ясування причин відсутності працівника на роботі (телефонні дзвінки, надсилання листів працівнику, отримання від працівника письмових пояснень тощо).

Суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що відповідачем не було надано суду доказів направлення листа від 22.05.2020 про необхідність надання ОСОБА_1 пояснень.

Однак, матеріали справи містять копії листів від 11.06.2020 та 19.06.2020, направлених позивачеві рекомендованими поштовими відправленнями, якими роботодавець інформував його про необхідність надання пояснень та підстави звільнення.

Лист від 19.06.2020 ОСОБА_1 з трудовою книжкою та повідомленням про звільнення отримав 07.07.2020.

Однак, ОСОБА_1 не звернувся до роботодавця з метою надання пояснень щодо своєї відсутності та врегулювання спору у досудовому порядку.

Доказів того, що позивач інформував роботодавця про перебування у лікувальному закладі матеріали справи не містять.

Суд враховує, що перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 09.06.2020 по 22.06.2020 не завадило йому звернутись за кваліфікованою юридичною допомогою до адвоката.

Заперечення проти законності звільнення позивач побудував на тому, що роботодавцем вжито заходів, спрямованих на приховання нещасного випадку, що за твердженням позивача, стався з ним на роботі 27.05.2020.

В апеляційній скарзі представник позивача посилається на те, що 27.05.2020 разом з бригадою швидкої допомоги було викликано також поліцію та було ініційовано кримінальне провадження.

Однак, жодних доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано.

Не надано також і результатів розгляду згаданого представником позивача кримінального провадження.

За відсутності таких доказів, а також того, що самим позивачем при його госпіталізації надавались суперечливі свідчення стосовно працевлаштування, характеру та місця отримання ушкоджень суд вважає недоведеним настання нещасного випадку на виробництві 27.05.2020.

Так, згідно з даними Супровідного листка № 1072/2003 зі слів ОСОБА_1 його госпіталізовано з робочого місця (а. с. 37).

У той же час, в медичній картці амбулаторного хворого ОСОБА_1 значиться, що він не працює (а. с. 36).

З витягу з Журналу реєстрації нещасних випадків невиробничого і виробничого характеру КНП «Красноградська ЦРЛ» вбачається, що ОСОБА_1 працює у «Укрбудгаз», 27.05.2020 спіткнувся, упав та ударився рукою (а. с. 40-41).

Жодна медична документація, що знаходиться у матеріалах справи не містить даних, що ОСОБА_1 отримав травму внаслідок протиправних дій третьої особи.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що за твердженням позивача ушкодження йому спричинив ОСОБА_3 , однак у відомостях нарахування заробітної плати за травень 2020 року та табелі обліку використаного робочого часу за травень 2020 року ТОВ «Східбудтрансгаз» згаданий працівник взагалі відсутній (а. с. 96, 97).

Зазначене спростовує твердження позивача про те, що завдані йому ушкодження мали місце при нещасному випадку на виробництві.

Вказане свідчить, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Суд першої інстанції відповідно до ст. 89 ЦПК України належним чином оцінив наявні у справі докази, навів мотиви відхилення або врахування кожного доказу, доводами скарги не спростовуються висновки суду першої інстанції, які відповідають нормам матеріального і процесуального права.

З огляду на те, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Підстав для перерозподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України не встановлено.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 19 лютого 2021 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В. Бурлака.

О.М. Хорошевський.