ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/3205/21 Головуючий в І інстанції Рядча Т.І.
Номер провадження: №22-ц/819/1569/21 Доповідач Кутурланова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар судового засідання Юськів І.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дісплей-Плюс» на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Рядчої Т.І. від 18 червня 2021 року у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дісплей-Плюс» на дії приватного виконавця Виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Кристалбанк», Відділ державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ТОВ "Дісплей-Плюс" звернулося до суду зі скаргою на дії приватного виконавця Виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича.

Скарга обґрунтована тим, що 05 березня 2015 року ВДВС Суворовського районного управління юстиції у м. Херсон відкрито виконавче провадження №46731701, в рамках якого державним виконавцем Суворовського РВ ДВС складено Акт опису і арешту нежитлових приміщень будівлі літ «В» за адресою: м.Херсон, Бериславське шосе, буд.13, належних на праві власності ТОВ «Дісплей-Плюс» і цим же Актом вказане майно передано на відповідальне зберігання директоруТОВ «Дісплей-плюс» - Гончаренку В.А.

У жовтні 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63362315 та про арешт вище вказаного нерухомого майна, при цьому зберігачем вказаного майна призначено ОСОБА_1 .

Посилаючись на незаконність подвійного арешту майна та безпідставність передання описаного та арештованого майна іншій особі, а не боржнику на зберігання, ТОВ "Дісплей-Плюс" просив суд визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця Виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д.С. про опис та арешт майна боржника від 19.02.2021 року у ВП №63362315 щодо майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Дісплей-Плюс".

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18 червня 2021 року у задоволенні скарги ТОВ "Дісплей - Плюс" відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ "Дісплей - Плюс", посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просило ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким скаргу ТОВ "Дісплей - Плюс" задовольнити у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні скарги на дії приватного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що приватний виконавець діяв відповідно до положень чинного законодавства і посилання на порушення ним передбачених законом вимог щодо винесення постанови про опис та арешт майна є безпідставним.

Крім цього, суд вказав, що законодавством не передбачено обґрунтування виконавцем вибору зберігача описаного та арештованого майна.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 13 листопада 2014 року видано виконавчий лист № 766/1646/14-ц про стягнення з ТОВ «Дісплей-плюс» на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 010/04-02/2126 від 31 березня 2008 року у розмірі 195 298,35 доларів США.

05 березня 2015 року ВДВС Суворовського районного управління юстиції у м. Херсон відкрито виконавче провадження №46731701 відносно поручителя ТОВ «Дісплей-Плюс».

Згідно Акту опису і арешту майна від 25.04.2016 року державним виконавцем Суворовського РВ ДВС на належні ТОВ «Дісплей-Плюс» нежитлові будівлі літ «В» за адресою: м.Херсон, вул..Бериславське шосу, буд.13 накладено арешт та передано зазначене майно на відповідальне зберігання директору ТОВ «Дісплей-плюс» - Гончаренку В.А.

22 січня 2018 року головним державним виконавцем Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон ГТУЮ у Херсонській області Островським Б.Л. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») на підставі п.4 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до листа Суворовського районного ВДВС м.Херсона ГТУЮ у Херсонській області підстави для зняття арешту у виконавчому провадження №46731701 відсутні.

Постановою від 21.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д.С. відкрито виконавче провадження №63362315 на підставі виконавчого листа №667/1646/14ц, виданого Херсонським міським судом Херсонської області.

Постановою від 29.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д.С. накладено арешт на нерухоме майно - частину будівлі літ «В» місцезнаходження: м.Херсон, Бериславське шосе,13, що належить ТОВ «Дісплей -Плюс».

У подальшому приватним виконавцем Манікіним Д.С. надіслано вимогу ТОВ «Дісплей-Плюс» від 02.02.2021 року №717, згідно якої боржник повинен забезпечити 10.02.2021 року о 13-30 год. вільний доступ до вказаного приміщення.

Постановою про опис та арешт майна боржника від 19.02.2021 року, складеною приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області у ВП №63362315 накладено арешт на частину будівлі літ «В» за адресою: АДРЕСА_1 та призначено зберігачем Єпікову С.В.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у передбаченому законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусове виконання судових рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За положеннями ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець зобов`язаний, зокрема: здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" боржник зобов`язаний, зокрема:

- утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

- допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

- своєчасно з`являтися на вимогу виконавця та ін.

Згідно ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до ст.56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

За положеннями ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права та свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, зважаючи на положення чинного законодавства, що визначають порядок виконання рішення суду та межі повноважень державного виконавця, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав вважати, що оскаржувана постанова винесена приватним виконавцем у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки приватним виконавцем використано надані йому права відповідно до закону без допущення у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів боржника та здійснено у відповідності з заходами, необхідними для своєчасного виконання рішення в порядку та у спосіб, що встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження».

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні скарги.

Доводи апеляційної скарги щодо обов`язкового обґрунтування у постанові про арешт майна потреби передачі описаного і арештованого майна на зберігання не боржнику, а іншій особі, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.1212 року № 512/5 положення щодо передання на зберігання арештованого майна боржнику або його представнику, а також передання майна на зберігання іншій особі лише у випадку відсутності боржника чи його відмови від прийняття майна на зберігання, а також у випадку, якщо судовим рішенням визначено іншу особу, якій необхідно передати майно на зберігання стосується лише опису і арешту майна (коштів), здійснених на виконання рішення про забезпечення позову.

При цьому скаржником не заперечується, що приватним виконавцем Манікіним Д.С. попереджено ТОВ «Дісней Плюс» про проведення опису майна та необхідність надати доступ до приміщень, проте вимоги приватного виконавця виконані не були, а тому опис майна проводився без участі боржника внаслідок чого зберігачем було визначено іншу особу.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм матеріального або процесуального права, апеляційна скарга не містить.

Згідно зіст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Отже, ухвала суду постановлена з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дісплей-Плюс» залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 01.12.2021 року.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В. Орловська