справа № 753/7530/20 головуючий у суді І інстанції Комаревцева Л.В.
провадження № 22-ц/824/3087/2021 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 лютого 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Сьома Київська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці з моменту набрання рішенням законної сили для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Київ.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_5 , який на день смерті проживав у м. Києві. Після смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Крім позивача спадкоємцями першої черги є його брати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Зі слів родичів позивачу відомо про те, що на внука було складено заповіт. Позивач зазначає про те, що з 1997 року він є інвалідом у зв`язку з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, а 25 березня 2020 року звернувся до Сьомої державної нотаріальної контори. Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та ненадання документа про постійне проживання із спадкодавцем. ОСОБА_1 вказує на те, що у вересні 2017 року йому ампутовано праву нижню кінцівку та протягом 2018 року він проходив реабілітацію. На момент відкриття спадщини позивач також проходив реабілітацію та лікування, а тому не мав можливості звернутися до нотаріальної контори. Позивач вважає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущеним ним з поважних причин.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 02 листопада 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційних скаргах від 16 листопада 2020 року та від 30 листопада 2020 року, які є ідентичними за своїм змістом, ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що тяжкий стан здоров`я не повинен був стати перешкодою для належної реалізації його права на спадкування і є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Суд взяв за основу виключно докази, надані відповідачем та не дав належної оцінки доказам, наданих позивачем. Заперечення представника відповідача фактично обґрунтовані припущеннями, які документально не були підтверджені. Свідки у справі є зацікавленими особами, їх покази не підкріплені належними доказами, а, відтак, до них необхідно відноситися критично. З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивач не повідомлявся про відкриття спадщини та до нотаріуса не викликався. Крім того, матеріали спадкової справи свідчать про наявний спір щодо дійсності заповіту, який виник між спадкоємцями по заповіту, внаслідок чого свідоцтво про право на спадщину не видано до цього часу. Строк пропущено позивачем з поважних причин, оскільки після відкриття спадщини він хворів та продовжує хворіти на тяжку хворобу, потребував стороннього догляду, що припало на шестимісячний строк для прийняття спадщини. Зазначена хвороба об`єктивно створила перешкоди позивачу для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини, так як вся увага була спрямована на лікування.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що позивач повинен був прийняти спадщину в строк до 23 жовтня 2018 року. Період часу, у який позивач перебував на лікуванні, не відноситься до часу прийняття спадщини і передує йому, а позивач цілком мав можливість звернутися з заявою про прийняття спадщини. Крім того, позивач був забезпечений за направленням від 19 жовтня 2017 року протезом стегна 13 грудня 2017 року з терміном експлуатації три роки.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено,що батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.13).

27 квітня 2017 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_2 (а.с.100).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.14).

10 серпня 2018 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_4 (а.с.67).

06 вересня 2018 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_3 (а.с.74, зворотня сторона).

20 жовтня 2018 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_2 (а.с.78, зворотня сторона).

30 жовтня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до нотаріуса із заявою, відповідно до якої просив не видавати свідоцтво про право на спадщину будь-якій стороні, оскільки звертатиметься до суду (а.с.81, зворотня сторона).

06 листопада 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва із позовною заявою про визнання заповіту недійсним (а.с.84).

25 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Сьомої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.102).

Згідно з листом від 26 березня 2020 року за вих. № 1029/02-14 державний нотаріус Сьомої Київської державної нотаріальної контори повідомив ОСОБА_1 про те, що якщо спадкоємець протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця не подав заяву про прийняття спадщини згідно із ст. 1272 ЦКУ, він вважається таким, що її не прийняв. Оскільки заяву позивачем не було подано у визначений строк, він вважається таким, що не прийняв спадщину, а тому рекомендовано звернутися до суду (а.с.12).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 681231 від 21 серпня 2018 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за результатами огляду 19 червня 2018 року встановлено другу групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС безстроково. Рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності: нагляд та лікування у хірурга, ендокринолога, невропатолога, терапевта, амбулаторне лікування 1-2 рази на рік (а.с.18).

Згідно із випискою лікаря-терапевта вищої категорії Олешківської лікарської амбулаторії М.П. Гараненко із амбулаторної карти хворого ОСОБА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 дійсно перебуває на диспансерному обліку в Олешківькій лікарській амбулаторії з 2013 року у лікаря ендокринолога та лікаря терапевта. В 2017 році проведено ампутацію правої нижньої кінцівки. З 2012 року перебуває на обліку у лікаря офтальмолога з діагнозом «Незріла ускладнена катаракта обох очей». В 2013 на фоні протікання важкого перебігу цукрового діабету проведено ампутацію 2-го пальця лівої стопи. У 2014 році проведено операцію некректомію 4 пальця лівої стопи. У 2017 році на фоні облітеруючого атеросклерозу судин нижніх кінцівок проведено ампутацію правої нижньої кінцівки. Отримує інсулінозамісну терапію з 2013 року з приводу цукрового діабету. З 03 березня 2016 отримує постійне лікування, яке призначає лікар невролог. В 2016 році діагностована фіброміома сідничної ділянки. З 2017 року згідно із програмою «Доступні ліки» отримує препарати для лікування гіпертонічної хвороби. Стан здоров`я тяжкий. Потребує стороннього догляду та постійного прийому медикаментів (а.с.125).

Згідно із відповіді Київського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства №1697/02 від 28 жовтня 2020 року громадянин ОСОБА_1 був забезпечений за направленням № 290 від 19 жовтня 2017 року протезом стегна модульного типу з чотириланковим колінним вузлом 3 мобільності для пацієнтів вагою до 100 кг 13 грудня 2017 року з терміном експлуатації 3 роки (а.с.139).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведені поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, які давали б підстави для надання додаткового строку для прийняття спадщини понад установлений законом шестимісячний строк.

Апеляційний суд погоджується по суті з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємці, які на момент смерті не проживали зі спадкодавцем,мали право протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто, до 23 жовтня 2018 року включно, звернутися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. Будучи спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька, ОСОБА_1 у межах визначеного законом шестимісячного строку з заявою про прийняття спадщини не звернувся. Натомість, така заява була подана позивачем лише 25 березня 2020 року. Поважність причин пропуску такого строку позивач обґрунтовує станом свого здоров`я, зокрема, ампутацією правої нижньої кінцівки. Позивач зазначає, що протягом 2018 року він проходив реабілітацію.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що операційні втручання мали місце у 2013-2014 та у вересні 2017 року, тобто, до моменту відкриття спадщини. ОСОБА_1 не довів, що протягом шести місяців з дня відкриття спадщини він проходив реабілітацію, потребував стороннього догляду, а стан його здоров`я був таким, що позивач фізично не мав можливості подати заяву до нотаріальної контори особисто або надіслати її поштою з належно засвідченою справжністю підпису.

Як пояснив представник позивача в засіданні суду апеляційної інстанції, позивач в 2019 році звернувся до неї з питанням прийняття спадщини. Вона порадила йому написати заяву про прийняття спадщини нотаріусу по місцю свого проживання і попросити його відправити зазначену заяву нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Зазначені дії були вчинені позивачем, який за допомогою своєї дружини прибув до нотаріуса по місцю свого проживання та подав відповідну заяву.

При цьому, матеріали справи не містять будь-яких доказів, що станом на момент подання заяви про прийняття спадщини, а саме 25 березня 2020 року стан здоров`я позивача ОСОБА_1 був кращий ніж протягом визначеного законом строку на прийняття спадщини.

Враховуючи факт обізнаності позивача про смерть батька, він не подав суду жодного доказу, що зазначені дії, а саме звернення до нотаріуса за місцем свого проживання, він не міг вчинити раніше, тобто, протягом шести місяців починаючи з 24 квітня 2018 року.

Отже, поважні причини, які об`єктивно, фізично перешкоджали позивачу подати заяву про прийняття спадщини відсутні, а, відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав до задоволення позову, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на наявних у справі доказах та доводами апеляційної скарги не спростовуються, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 18 лютого 2021 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.