Справа № 169/746/13-ц
Провадження № 6/169/13/21
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Тітівалова Р.К.,

з участю

секретаря судового засідання Веремчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку його пред`явлення до виконання,

в с т а н о в и в:

10 листопада 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк, АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку його пред`явлення до примусового виконання в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на майно та виселення, та зустрічним позовом ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним договору іпотеки.

Заява мотивована тим, що рішенням Турійського районного суду Волинської області від 20 травня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №VOTWGI від 25 лютого 2008 року, яка станом на 29 квітня 2013 року складає 63114.94 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки, відповідно до іпотечного договору №VOTWGI від 11 березня 2008 року, а саме: на будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» по 1147 гривень судових витрат з кожного.

29 липня 2014 року видано виконавчі листи щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судових витрат.

Вказуючи, що виконавчі листи було втрачено при передачі в архів ГО АТ КБ «Приватбанк», а строк пред`явлення до виконання виконавчих листів закінчився з незалежних від товариства причин у зв`язку з їх втратою, заявник просив поновити строк пред`явлення виконавчих листів до примусового виконання та видати їхні дублікати.

У судове засідання представник заявника не з`явився, у заяві вказав, що не заперечує проти її розгляду без його участі (а. с. 2).

Боржники у судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені (а. с. 17-19). Про причини неявки суд не повідомляли, клопотань не подавали.

Згідно з частиною третьою статті 433 ЦПК України неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другоїстатті 247 ЦПК Українине здійснювалося.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За змістом частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Крім того, однією з підстав для видачі дубліката виконавчого документа є подання стягувачем відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 17 листопада 2021 року у справі № 419/310/12.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

За змістом частини першої, другої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент видачі виконавчих листів) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили.

У частині шостій статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (частині другій статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на момент видачі виконавчих листів) передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Встановлено, що рішенням Турійського районного суду Волинської області від 20 травня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №VOTWGI від 25 лютого 2008 року, яка станом на 29 квітня 2013 року складає 63114.94 доларів США (в тому числі: 23883.80 доларів США тіло кредиту, 14264.43 доларів США проценти, 3233.07 доларів США комісія, 19633.29 доларів США пеня 2100.35 доларів США штраф), що згідно з курсом НБУ станом на вказану дату еквівалентно 504288.37 гривень, звернуто стягнення на предмет іпотеки відповідно до іпотечного договору №VOTWGI від 11 березня 2008 року, а саме: на будинок, загальною площею 139.9 кв.м, житловою площею 48.5 кв.м, та земельну ділянку, площею 0.0787 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем; встановлено початкову ціну продажу будинку, загальною площею 139.9 кв.м, житловою площею 48.5 кв.м, та земельної ділянки, площею 0.0787 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , - 167000 гривень; стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» по 1147 гривень судових витрат з кожного. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили 07 липня 2014 року.

29 липня 2014 року на підставі зазначеного рішення суду видано виконавчі листи.

Строк пред`явлення виконавчих листів до виконання встановлено до 07 липня 2015 року, що відповідає вимогам статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час ухвалення рішення суду у цій справі та набрання ним законної сили).

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для пред`явлення до виконання. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі стягувача, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк.

Звертаючись до суду із цією заявою, АТ КБ «Приватбанк» як на поважну причину пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів покликалося на те, що виконавчі листи були втрачені при передачі з департаменту обробки вхідної кореспонденції в архів ГО АТ КБ «Приватбанк» міста Дніпро.

Вказані обставини підтверджуються довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 03 листопада 2021 року (а. с. 3).

Проте, жодних доказів, які свідчили б про об`єктивні причини нездійснення стягувачем своєчасного контролю за виконанням рішення суду заявником у заяві не зазначено та не надано.

Банк, який є юридичною особою, зобов`язаний забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі і щодо контролю за судовими та виконавчими документами при їх виконанні в органах ДВС.

Доказів звернення Банку до органів виконавчої служби матеріали справи не містять, тоді як передбачений статею 22 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчих документів, виданих Турійським районним судом Волинської області 29 липня 2014 року, закінчився 07 липня 2015 року.

Із заявою до суду про поновлення процесуального строку і видачу дублікатів виконавчих листів Банк звернувся лише у листопаді 2021 року, тобто через 6 років після закінчення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Отже, у період строку, протягом якого Банк мав право пред`явити виконавчі документи до виконання, а виконавча служба повинна була виконати судове рішення, АТ КБ «Приватбанк» не вчинило жодних дій щодо розшуку виконавчих листів, отримання їх дублікатів, пред`явлення їх до примусового виконання.

Оскільки впродовж тривалого періоду часу Банк байдуже ставився до своїх процесуальних прав і обов`язків як стягувача, несумлінно користувався усіма наданими йому правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій, то обґрунтування заявником підстав поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання втрата оригіналів виконавчих листів, не може бути визнане поважним у розумінні закону.

Обмеження строком можливості пред`явлення виконавчого документа до виконання застосовується із метою дотримання принципу юридичної визначеності, що є однією із складових верховенства права.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що: «єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суду постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого2021 року у справі № 643/20898/13-ц.

У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду».

З огляду на вказане, відповідно до зазначених норм матеріального та процесуального права, а також враховуючи, що строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання пропущено і підстав для його поновлення немає, оскільки жодних належних і допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання заявником не надано, то суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення заяви АТ КБ «Приватбанк».

Керуючись статями 247, 353, 354, 433 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів, виданих 29 липня 2014 року Турійським районним судом Волинської області у цивільній справі № 169/746/13-ц (провадження № 2/169/3/14) за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на майно та виселення, та зустрічним позовом ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання недійсним договору іпотеки, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвалу складено 14 грудня 2021 року.

Головуючий