Провадження № 2/183/625/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

з участю: з секретаря судового засідання Власко Н. В.,

представника позивача Ведмідя І. О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Барліт К. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

12 листопада 2019 року АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, позивач посилається на те, що 05 березня 2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № DNDZGK00000966, на підставі якого банк надав відповідачеві кредит в іноземній валюті у розмірі 37 300,00 доларів США, на термін до 05 березня 2028 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав ОСОБА_1 кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 29 серпня 2019 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 104 002,05 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом (тіло кредиту) у розмірі 37 957,72 доларів США, заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 22 289,59 доларів США, заборгованості за комісією за користування кредитом у розмірі 844,01 доларів США та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 42 910,73 доларів США.

Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, позивач просить суд стягнути з відповідача лише заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 10 травня 2018 року до 29 серпня 2019 року в розмірі 5 044,94 долари США, що за курсом НБУ 25,22 грн. на 29 серпня 2019 року складає 127 233,39 грн.

Відповідач, заперечуючи проти позову подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що з надісланням позивачем відповідачеві вимоги про дострокове погашення заборгованості та припинення кредитного договору, закінчення строку кредитування настало ще у серпні 2016 року, а тому нарахування позивачем процентів, передбачених кредитним договором і вимога позивача про стягнення таких процентів, не ґрунтуються на законі. Крім того, кредитним договором визначена черговість зарахування банком платежів, при цьому проценти погашаються не в першу чергу. Оскільки позивач просить стягнути з відповідача лише проценти за користування кредитними коштами, враховуючи визначений порядок зарахування платежів, невірне зарахування у будь-якій частині призводить до невірного розрахунку всієї суми заборгованості. Крім зазначеного, додатковою угодою, укладеною сторонами 27 жовтня 2011 року кредит було збільшено з 37 300 доларів США до 47 893,32 доларів США, при цьому, станом на момент укладення додаткової угоди відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» у редакції на момент укладання додаткової угоди, надання отримання споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється, а тому додаткова угода є недійсною.

Позивач подав відповідь на відзив, у якому, посилаючись на норми ЦК України, Декрету КМУ від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», вважає викладені відповідачем у відзиві на позов доводи необґрунтованими.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Просили у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2019 року відкрито провадження у справі з її розглядом за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2020 року цивільну справи передано для розгляду по суті Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Майної Г. Є. від 19 березня 2020 року цивільну справу прийнято до свого провадження і призначено підготовче засідання.

Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, їх пояснення, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд керується наступними правовими нормами.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як установлено судом, згідно з кредитним договором № DNDZGK00000966 від 05 березня 2008 року ЗАТ КБ "Приватбанк" (правонаступником якого за установчими документами та в силу закону є АТ КБ «Приватбанк») надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 37 300 доларів США, а відповідач зобов`язався використати кредит на визначені договором цілі, забезпечити його повернення, сплату нарахованих відсотків у встановлений термін. Договір було укладено строком до 05 березня 2028 року, за користування кредитом була встановлена процентна ставка у розмірі 12,00 % річних.

У забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником зобов`язань за договором, сторони уклали договір іпотеки, згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок загальною площею 39,60 м2, житловою площею 14,10 м2, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, майно передається в іпотеку з невід`ємними приналежностями, що знаходяться в ньому.

Відповідно до п. 2.2.10 кредитного договору № DNDZGK00000966 від 05 березня 2008 року, укладеного між сторонами, позичальник зобов`язується при настанні випадків, передбачених п. 2.3.3 даного Договору, достроково погасити заборгованість перед Банком в повному обсязі.

За умовами п. 2.3.3 кредитного договору № DNDZGK00000966 від 05 березня 2008 року, укладеного між сторонами, при виникненні кожної з наступних подій, зокрема, порушення позичальником зобов`язань, передбачених умовами даного Договору, у т.ч. при порушенні цільового використання коштів; Банк, на власний розсуд, має право: а) розірвати договір у судовому порядку. При цьому, в останній день дії договору позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобов`язання за договором; або: б) згідно зі ст. 651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням позичальникові відповідного повідомлення. У зазначену в повідомленні дату договір вважається розірваним. При цьому, в останній день дії Договору позичальник зобов`язується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду н відсотки за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за договором. Одностороння відмова від договору не звільняє Позичальника від відповідальності за порушення зобов`язань.

У випадках: затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10%; несплати Позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5 % суми кредиту; іншого істотного порушення умов даного Договору, Позичальник має право повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду, відсотки за фактичний строк його користування, в повному обсязі виконати інші зобов`язання за договором протягом 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про таку вимогу від Банку. Якщо протягом цього періоду Позичальник усуне порушення умов даного Договору, вимога Банку втрачає чинність.

Згідно з п. 6.3 кредитного договору № DNDZGK00000966 від 05 березня 2008 року, укладеного між сторонами, припинення дії даного договору здійснюється відповідно до діючого законодавства України.

06 серпня 2016 року позивач направив відповідачеві ОСОБА_1 за вих. № 137 вимогу про усунення порушення основного зобов`язання, яку відповідач, за повідомленою ним у судовому засіданні інформацією, отримав у серпні 2016 року. У зазначеній вимозі позивач указав, що станом на 20 липня 2016 року позичальником зобов`язання щодо погашення за кредитним договором не виконуються, у зв`язку з чим, посилаючись на п. 6.3, п. 2.2.10 кредитного договору, ПАТ КБ «Приватбанк» вимагає від позичальника усунути порушення умов Кредитного договору шляхом погашення в повному обсязі заборгованості за кредитним договором протягом 30 (тридцяти) днів з дати отримання цієї вимоги.

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів.

Оскільки достеменно встановити в серпні 2016 року день отримання відповідачем указаної вимоги неможливо, суд вважає можливим, з урахуванням отримання відповідачем вимоги у серпні 2016 року, відраховувати тридцятиденний строк з 01 вересня 2016 року. Таким чином, за пунктом 2.2.10 договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив 30 вересня 2016 року.

Оскільки строк виконання основного зобов`язання було змінено на 30 вересня 2016 року, починаючи з 01 жовтня 2016 року відповідач мав обов`язок повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Таки чином, з 01 жовтня 2016 року право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося і в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" в позові до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", код ЄРДПОУ 14360570, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено та підписано 19 лютого 2021 року.

Суддя Г.Є. Майна