Справа № 219/7474/21
Провадження № 2/219/2717/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2021 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Медінцевої Н.М.

за участю секретаря Посунько К.Д.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів, посилаючись на те, що він перебував у незареєстрованому шлюбі з відповідачкою в період з 18 серпня 2018 року по 02 вересня 2019 року. За цей період в них склалися довірливі стосунки, були спільні інтереси, було взаємопорозуміння. В подальшому все так і залишилось, також він надавав їй всебічну допомогу в різних життєвих ситуацій. У цей період у відповідачки виявилось захворювання алкогольна залежність. Він запропонував допомогу у вирішенні даного питання, спробував забезпечити останній лікування у реабілітаційному центрі «Вікторі», що знаходиться в м. Дніпро. Відповідачка попросила в нього оплатити частину суми у розмірі 19 500,00 грн., на що він погодився, та сплати за лікування дані кошти. При проходженні лікування він відвідував відповідачку один раз 30-31 травня, про що біла домовленість із директором закладу заздалегідь.

Також перед початком лікування відповідачка попросила купити їй новий телефон у борг, на що він також погодився, та 14 квітня 2019 року він купив їй новий телефон Хіаоmі Redmi Note 7 вартістю 6 399,00 грн., а також карту дії за 400,00 грн.

Наприкінці лікування відповідач стала спілкуватися з ним без бажання, а іноді зовсім йому не відповідала. Після завершення лікування відповідачка повернулась додому, сама вийшла на з`язок, та запропонувала більше не спілкуватись, та не підтримувати зв`язків. При останній їх розмові ним було запропоновано повернути кошти, які він позивач відповідачці на лікування та новий телефон, на що остання зазначила, що не буде повертати кошти, що ці кошти він передав їй добровільно, та запропонувала забути про них.

З огляду на зазначене, відповідач мала би повернути йому кошти в розмірі 26 299,00 грн., та відшкодувати моральну шкоду, яка йому заподіяна, в розмірі 20 000,00 грн., тому позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2021 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, після усунення недоліків відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін, та призначено судове засідання на 12 годину 50 хвилин 29 вересня 2021 року.

Судове засідання, призначене на 12 годину 50 хвилин 29 вересня 2021 року, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 вересня 2021 року відкладене на 09 годину 30 хвилин 29 жовтня 2021 року у зв`язку з неявкою відповідача.

Судове засідання, призначене на 09 годину 30 хвилин 29 жовтня 2021 року, було відкладено на 10 годину 00 хвилин 25 листопада 2021 року у зв`язку з клопотанням позивача. 22.10.2021 року за вх. № 33278 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просили відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Судове засідання, призначене на 10 годину 00 хвилин 25 листопада 2021 року, було відкладено на 09 годину 30 хвилин 08 грудня 2021 року у зв`язку за клопотанням представника відповідача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 наполягав на задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги доводами, викладеними в позовній заяві, зазначив, що розписок, або будь яких інших документів про отримання відповідачкою від нього грошових коштів в нього немає, свідків, які б могли підтвердити це в судовому засіданні, в нього також немає. Він сприймав її, як свою жінку, хоча вона і не була йому дружиною, більш того, вона була заміжня, планувала розлучатися. Також зазначив, що він знайомий з сім`єю відповідачки дуже давно, з молоду, він добре знає і батька, і брата ОСОБА_3 , з яким вони колись разом навчалися. Додав, що в юнацтві він навіть зустрічався із відповідачкою, симпатизував їй. В період лікування ОСОБА_3 батько відповідачки звертався до нього з проханням допомоги здійснювати перекази коштів на лікування доньки електронним засобом, оскільки, в силу свого похилого віку, він не міг здійснювати такі операції з грошима.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Плахтій О.В., діюча в інтересах відповідача ОСОБА_3 на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги від 22 жовтня 2021 року, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на доводи, викладені у відзиву на позовну заяву, вважаючи позов ОСОБА_1 безпідставним, та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином - у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України: шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Надала до суду письмову заяву, в які спросить справу розглянути за її відсутності, але за участі її представника адвоката Плахтій О.В., просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого просили відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Згідно наданого до суду відзиву позивач ОСОБА_1 у позовній заяві зазначає, що в період з 18.08.2018 року по 02.09.2019 року він перебував у незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , та за цей період у них склалися довірливі стосунки, були спільні інтереси, взаємопорозуміння, що не є дійсністю, та спростовується наступним.

30.07.2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений шлюб, який згодом розірваний рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09.07.2021 року по справі № 219/5229/21, яке набрало законної сили 10.08.2021 року. Таким чином у період з 30.07.2005 року по 10.08.2021 року відповідач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , та проживала однією сім`єю разом зі своїм чоловіком - ОСОБА_4 , та неповнолітньою дитиною - ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

У 2019 році відповідачка зіткнулася з тяжкою хворобою, як алкогольна залежність. Чоловіком ОСОБА_3 ті її батьками були своєчасно вжиті належні заходи, направлені на лікування відповідачки та проходження нею психологічної реабілітації у Реабілітаційному центрі «Вікторі», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач ОСОБА_1 є знайомим родини ОСОБА_3 , оскільки також мешкає у невеликому місті Світлодарськ Бахмутського району, та колись навчався в університеті разом з рідним братом відповідачки. У 2019 році позивач намагався підтримувати ніби то дружні стосунки з родиною ОСОБА_3 , у квітні цього ж року він дізнався про хворобу відповідачки, та почав наполегливо пропонувати свою допомогу у її лікуванні, цікавитися її станом здоров`я, та детальним ходом реабілітації.

Разом з тим, ОСОБА_3 не отримувала від ОСОБА_1 грошових коштів, ні у вигляді благодійної допомоги на лікування, не брала грошові кошти у борг. Окрім того, відповідач не брала у борг від позивача і жодних речей. Відповідач не укладала з позивачем жодних договорів позики, не складала також і відповідної розписки, яка би підтверджувала факт передачі у борг від ОСОБА_1 грошових коштів або будь-яких речей.

Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, врахувавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09.07.2021 року шлюб, зареєстрований між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 30.07.2005 року, було розірвано (а. с. 45-46).

Згідно акту про встановлення факту фактичного проживання від 11 жовтня 2021 року, складеного виконкомом Соледарської міської ради в присутності свідків, ОСОБА_3 дійсно проживала за адресою: АДРЕСА_3 , разом з чоловіком ОСОБА_4 , та донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з серпня 2005 року по квітень 2021 року (а. с. 47).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду за такої ж якості.

Згідно зі ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавець є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, двосторонній характер договору позики зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто з укладенням такого договору позикодавець приймає на себе обов`язок передати грошові або інші речі, визначені родовими ознаками, водночас набуває права вимагати повернення суми позики або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, а позичальник у свою чергу зобов`язаний повернути таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості та водночас набуває права вимагати позикодавця передачі грошових коштів або інших речей, визначених родовими ознаками.

Однак, виникнення таких правовідносин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.

У відповідності до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В Постанові Верховного Суду України від 22.08.2019 року у справі № 369/3340/16-ц (провадження № 61-7418св18) Верховним Судом зазначено наступне: «У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов».

Позивачем ОСОБА_1 не надано жодних доказів, які підтвердили би факт наявності договірних відносин з ОСОБА_3 , факт укладання договору позики з відповідачкою, та факт отримання нею певної грошової суми або речей у борг.

Додані позивачем до позовної заяви копії виписки з його банківського рахунку суд не може розцінювати, як належний доказ, оскільки вказані документи не підтверджують наявність договірних правовідносин, та, окрім того, з даних документів взагалі неможливо встановити, кому, та на якій підставі позивачем здійснювався переказ коштів.

Стосовно вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідачки моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн., то прийшов до наступного.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду, та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення.

Відповідно до положень цивільного законодавства можливість відшкодування моральної шкоди за порушення договірних відносин передбачена окремими статтями ЦК України, зокрема ст. 611 ЦК України. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 не мала жодних зобов`язальних правовідносин з позивачем ОСОБА_1 , що з`ясовано в судовому засіданні та не спростовано позивачем, дані вимоги щодо стягнення моральної шкоди з відповідачки є безпідставними та неообгрунтованими.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позовні вимоги позивача не є доведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 12, 13, 78, 81, 141, 259, 263-265, 268, 274, 276, 280, 282, 284, 356 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України, Постановою Верховного Суду України від 22.08.2019 року, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.М. Медінцева 08.12.2021