Справа № 200/1839/19
Провадження № 2/932/2255/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 листопада 2021 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Куцевола В.В.

при секретарі - Рибалці В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 04.02.2021 року звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. В обгрунтування позовних вимог позивач у позові посилається на те, що йому на підставі права власності належить будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу № 2-2734 від 28.03.1978 року. У вказаній квартирі крім позивача також зареєстрований її онук ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який по вказаній адресі не проживає з травня 2017 року, проте ОСОБА_2 залишається зареєстрованим за вказаною адресою, чим порушуються права позивача, як власника. Посилаючись на зазначене, позивач просить визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 та зняти ОСОБА_2 з реєстрації за вказаною адресою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2021 року суддя Куцевол В.В. визначений для розгляду даної справи.

Ухвалою від 02.02.2021 року суддею відкрито провадження у справі, визначено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 14.06.2021 року суддею закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті.

Позивач судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі за наявними у справі доказами та матеріалами, в якому підтримала позовні вимоги, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та провести дане судове засідання без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Дослідивши матеріали позовної заяви та докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.1-5 ст. 319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно до ч.1 ст. 391 ЦК України, в ласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу № 2-2734 від 28.03.1978 року та технічним паспортом на будинок, інвентаризаційна справа № 8051.

Відповідно до Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 09.07.2018 року у будинку АДРЕСА_1 зареєстровані позивач ОСОБА_1 , її син ОСОБА_3 , її невістка ОСОБА_4 та її онук відповідач по справі ОСОБА_2 , який зареєстрований у будинку з 2017 року.

Встановлено, що в будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 не проживає з травня 2017 року, не сплачує комунальні платежі, не приймає участі в утриманні житла, особистих речей в квартирі не має, квартирою не цікавиться, проте залишається зареєстрованою в цій квартирі.

21.10.2021 року до суду надано копію нотаріально засвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Камеко Т.П., заяви від 21.02.2018 року, у якій ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 просить зняти його з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до позовної заяви та додатків до неї, наразі місце проживання відповідача ОСОБА_2 невідоме, повістки направлені судом за місцем його реєстрації, повертались до суду, у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Відповідно до встановлених судом обставин підстави для користування спірним будинком, згідно із ч. 3 ст. 810 ЦК України і ст. 158 ЖК УРСР, на умовах договору у відповідача відсутні, а тому належить визнати, що мало місце користування відповідачем житлом на праві особистого сервітуту відповідно до ст. 405 ЦК України з наслідками, передбаченими ч. 4 ст. 156, ст. 162 ЖК УРСР.

Відтак, оскільки відповідач відсутній у спірній квартирі більше одного року і не користується нею, тому суд дійшов висновку, що сервітут ним не використовується без поважних причин більше встановленого законом строку, тому на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України сервітут припинився, а відповідача належить визнати таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 із зняттям її з реєстрації за вказаною адресою.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по справі сплачений судовий збір в сумі 768 грн.40 коп.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 141, 209, 265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Зняти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з реєстрації в будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати у сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя В.В. Куцевол