Справа №642/5238/20
Провадження № 2/642/611/21
08 лютого 2021 року Ленінський районний суд м. Харковав складі:
головуючого судді- Бородіної О.В.,
за участю секретаря - Добронос Д.С.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
АТ КБ «Приватбанк» звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромю
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.07.2006 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклало з ОСОБА_1 договір № HAGARX12660176, яким надало кредит в сумі 3289 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку непогашеної заборгованості.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується його підписом у заяві позичальника. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.
Позивач стверджує, що відповідач станом на 02.07.2020 року має заборгованість в сумі 125002,59 грн, яка складається з наступного:
-903,84 грн. - заборгованість за кредитом;
- 473,58 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;
З вказаної суми відраховано суму, яка була задоволена судовим наказом Ленінського районного суду м. Харкова від 22.06.2007 року яким з відповідача стягнуто на користь Банку 4041,61 грн., з яких (2458,38 грн. - заборгованість за кредитом; 1027,02 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 420,96 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 135,25 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором.
- 52,62 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;
АТ КБ «Приватбанк», який є правонаступником ПАТ «Приват Банк» звернулись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 цих коштів.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20.10.2020 відкрито провадження у справі за вказаним позовом, та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи сповіщався належним чином, в позові прохав розглядати справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Копія ухвали про відкриття провадження по справі , копія позову та долучених до нього документів, направлялася відповідачеві ОСОБА_2 за місцем його реєстрації, в тому числі його було повідомлено про розгляд даної справи через оголошення на офіційному веб-сайті суду.
Відповідачем в установлений ч. 7 ст.178ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі„ЮніонАліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно з п. 1.7 Статуту АТ КБ «Приватбанк» рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» став правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк».
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем.
На підтвердження того, що між банком і ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту, позивачем приєднано до матеріалів справи заяву позичальника № HAGARX12660176 від 04.07.2006 року.
Як вбачається з заяви позичальника укладеної між ПАТ КБ «Приват банк» та ОСОБА_1 , останній отримав строковий кредит в розмірі 3289 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку непогашеної заборгованості. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з 20 по 25 число кожного місяця, позичальник щомісячно повинен сплачувати по 364 грн. 16 коп. Термін кредитного договору складає 12 місяці, та діє з 04.07.2006 року по 03 липня 2007 року включно.
Позивач посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого у нього станом на 02.07.2020 року має заборгованість в сумі 125002,59 грн, яка складається з наступного:
-903,84 грн. - заборгованість за кредитом;
- 473,58 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;
З вказаної суми відраховано суму, яка була задоволена судовим наказом Ленінського районного суду м. Харкова від 22.06.2007 року яким з відповідача стягнуто на користь Банку 4041,61 грн., з яких (2458,38 грн. - заборгованість за кредитом; 1027,02 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 420,96 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 135,25 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором).
- 52,62 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;
Позивач звернувся до суду із даним позовом і просив суд стягнути вказану суму різниці з відповідача.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Отже, після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється. Так, зобов`язання може бути належно виконане простроченим боржником і після спливу позовної давності. Згідно з частиною першою статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті).
Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.
Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.
У даній справі сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання.
Так, судом встановлено, що 04.07.2006 року сторони уклали договір, за умовами якого відповідач отримав строком на 12 місяців, тобто до 03.07.2007 року включно, кредитні кошти у національній валюті у розмірі 3289,00 грн., які зобов`язався повернути зі сплатою відсотків у розмірі 24 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Повернення кредиту та сплату відсотків відповідач мав здійснювати щомісячними платежами, надаючи позивачеві з 20 по 25 число кожного місяця кошти у сумі 364 грн. 16 коп. (щомісячний платіж) упродовж строку кредитування. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
Тобто, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного.
При цьому, позивач самостійно у своєму позові зазначив, що від суми заборгованості віднімається сума яка була задоволена судовим наказом Ленінського районного суду м. Харкова від 22.06.2007 року яким з відповідача стягнуто на користь Банку 4041,61 грн., з яких (2458,38 грн. - заборгованість за кредитом; 1027,02 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 420,96 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 135,25 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором), а тому борг, який позивач просить суд стягнути з відповідача зі сплати відсотків, комісії та пені дорівнює 122 515,52 грн.
За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 Цивільного кодексу України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Згідно положень статей 549, 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Проценти на неустойку не нараховуються.
Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання (стаття 617 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 1 ст.1048та ч. 1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.03.2018 по справі № 444/9519/12.
Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.
Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другоюстатті 1050 Цивільного кодексу України.
Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.
Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другоїстатті 625 Цивільного кодексу України, а не у вигляді стягнення процентів.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як встановлено судовим наказом Ленінського районного суду м. Харків від 22.06.2007 року за невиконання умов договору з ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість за кредитним договором № HAGARX12660176 від 04.07.2006 року, в тому числі заборгованість за тілом кредиту, за відсотками, пенею та комісією.
У ст.1050 ЦК України передбачено: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу.
За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, а не у вигляді стягнення відсотків.
Враховуючи, що позивач вже здійснив дії по стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором, оскільки у 2007 році кредитор використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, то з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти, пеню та комісію за кредитом припинилося.
Вимоги про стягнення коштів на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України позивачем не заявлено.
Суд враховує також правову позицію Верховного Суду у справі №175/4753/15-ц, де суд зазначив, що після закінчення строку дії кредитного договору проценти та пеня не нараховуються.
Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.
За таких обставин, та приймаючи до уваги, що раніше позивач звертався до суду про стягнення заборгованості з відповідача , яка була задоволена в повному обсязі, стягнуто з відповідача заборгованість за тілом кредиту, відсотками, комісією, пенею, позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" є безпідставною та не підлягає задоволенню.
Відповідно до положеньст.141 ЦПК Українине підлягають відшкодуванню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у разі відмови у позові.
Керуючись ст. ст.12,13,76-82,141,223, ч. 2 ст.247,259,263-265,268,280-282,352,354 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення..
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної чинності, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 18.02.2021 року.
Суддя О.В. Бородіна