Справа№938/225/21
Провадження № 2/938/119/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2021 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Джуса Р.В.,

за участю: секретаря судових засідань Мартищук Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 ,

до відповідача ОСОБА_2 ,

про зобов`язання відповідача не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою, площею 0,2783 га, що в присілку Флесівка с. Ільці Верховинського району Івано-Франківської області, шляхом звільнення цієї ділянки від огорожі, влаштованої проїзної дороги та приведення поверхневого родючого ґрунту в стан, придатний для використання за призначенням,

за участю сторін та їх представників:

від позивача: адвоката Лазоришина І.І.,

від відповідача: ОСОБА_3 , адвоката Бельмеги М.В.,

Обставини справи.

ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про зобов`язання відповідача не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою, площею 0,2783 га, що в присілку Флесівка с. Ільці Верховинського району Івано-Франківської області, шляхом звільнення цієї земельної ділянки від встановленої огорожі, самочинно влаштованої проїзної дороги та приведення поверхневого родючого ґрунту в стан, придатний для використання за призначенням.

Ухвалою суду від 29.04.2021 провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання на 26.05.2021.

Ухвалою суду від 26.05.2021 у зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи, наявність клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання, судом відкладено підготовче засідання на 29.06.2021.

Ухвалою суду від 29.06.2021 продовжено строк підготовчого засідання та відкладено підготовче засідання у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомлення ним про причини своєї неявки на 13.07.2021.

За клопотанням представника відповідача в підготовчому засіданні 13.07.2021 оголошено перерву до 22.07.2021.

Підготовче засідання 22.07.2021 відкладено на 18.08.2021 у зв`язку з неявкою відповідача та його представника.

Ухвалами суду від 18.08.2021, 16.09.2021 у зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи, судом було відкладено підготовче засідання на 16.09.2021 та на 05.10.2021 відповідно.

Ухвалою суду від 05.10.2021 у зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи, наявність клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання, судом відкладено підготовче засідання на 20.10.2021.

Підготовче засідання 20.10.2021 було відкладено на 11.11.2021 у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача та його представника.

Підготовче засідання 11.11.2021 відкладено на 17.11.2021 у зв`язку із зайнятістю судді в іншій справі.

Суд звертає увагу на те, що відкладаючи розгляд справи, суд керувався одним із основних принципів цивільного судочинства, який передбачає розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до ч.2 ст.121 ЦПК України, строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Судом також взято до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, застосовується українськими судами як джерело права.

Зокрема, згідно практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття «розумний строк» вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства»).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення «Бараона проти Португалії», 1987 рік, «Хосце проти Нідерландів», 1998 рік; «Бухкольц проти Німеччини», 1981 рік; «Бочан проти України», 2007 рік).

Як вбачається із матеріалів справи, у зв`язку із неодноразовою неявкою учасників справи в підготовчі судові засідання та подачею клопотань про відкладення розгляду справи, судом продовжувався строк підготовчого провадження, а розгляд справи неодноразово відкладався.

Таким чином, суд відкладаючи розгляд справи, врахував обставини справи, поведінку сторін, та застосував принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення процесуальних прав учасників судового процесу, принципів рівності та змагальності сторін.

Ухвалою від 17.11.2021 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 10.12.2021.

В судове засідання 10.12.2021 з`явилися представник позивача адвокат Лазоришин І.І., відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача адвокат Бельмега М.В.

В судовому засіданні 10.12.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач ОСОБА_1 посилається на те, що після смерті бабусі ОСОБА_4 вона успадкувала, зокрема земельну ділянку, площею 0,2783 га, що розташована за адресою с. Ільці присілок Флесівка Верховинського району Івано-Франківської області, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарств, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 11.05.2017. Однак, відповідач ОСОБА_2 чинить їй перешкоди в користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою, а саме використовує її для своїх потреб та самовільно облаштував через земельну ділянку проїзну дорогу до свого будинку. А тому вважає, що такі дії ОСОБА_2 фактично направлені на позбавлення її права власності на земельну ділянку, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача додатково пояснив, що земельна ділянка належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину. Відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою, до 2021 року не давав їй можливості косити сіно на земельній ділянці. Також відповідач влаштував через земельну ділянку, проїзну дорогу до житлового будинку своєї дочки та власного будинку. Дані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема актами обстеження від 15.06.2017 та 20.03.2017, заявами до Верховинської селищної ради, Верховинського РВП, Держінспекції. Крім того, він особисто разом із представником відповідача були присутні на земельній ділянці, де ним також було виявлено вигрібну яму облаштовану відповідачем. Просить позов задовольнити.

Правова позиція відповідача.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, відзиву на позов не подав.

В судовому засіданні відповідач та його представник надали усні пояснення в яких позовні вимоги не визнали вважають їх безпідставними. Відповідач зазначив, що він не заперечує право власності позивача на земельну ділянку. Однак жодної проїзної дороги на належній позивачу земельній ділянці, він самовільно не облаштовував, така була влаштована ще за життя та згоди спадкодавця ОСОБА_4 . Також наявна огорожа, яка проходить по цілому периметру земельної ділянки, огороджує земельну ділянку, що була у власності спадкодавця ОСОБА_4 . Огорожі між земельною ділянкою, що належить позивачу та його земельною ділянкою немає, як і немає огорожі між житловими будинками. Представник відповідача додатково зазначив, що позивачем жодними доказами не підтверджено розташування в межах належної їй земельної ділянки проїзної дороги, огорожі та септика. Просять в задоволенні позову відмовити.

Фактичні обставини встановлені судом.

11 травня 2017 року приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно з яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою с. Ільці присілок Флесівка Верховинського району Івано-Франківської області, набула право власності на спадщину, що складається з земельної ділянки площею 0,2783 га, розташованою за адресою с. Ільці присілок Флесівка Верховинського району Івано-Франківської області, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки :01:002:0844.

Оцінка суду.

Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження .

Як вбачається із позовної заяви, позивач звернулася з позовом до суду, оскільки вважає, що відповідач перешкоджає їй в користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою, площею 0,2783 га шляхом встановлення в межах площі земельної ділянки огорожі та самочинно влаштованої проїзної дороги.

У відповідності до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст.373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.

У разі порушення цього права власник має право на підставі ст. 391 ЦК України вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у постанові № 7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

З аналізу змісту вищенаведених норм вбачається, що право пред`явлення позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою виникає за наявності права приватної власності або права користування земельною ділянкою та наявності перешкоди у здійсненні права власності земельною ділянкою.

При цьому, у відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, вихід за межі заявлених предмету та підстав позову судом не допускається.

Одночасно, у відповідності до положень ст.76 ЦПК України доказування у цивільних справах здійснюється за допомогою визначених засобів доказування, зокрема письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Однак, в ході судового розгляду позивачем належними та допустимими доказами не доведено перед судом обставин на які вона посилається.

Так, судом в судовому засіданні безспірно встановлено, що у власності позивача ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.05.2017 перебуває земельна ділянка, площею 0,2783 га, що розташована за адресою с. Ільці присілок Флесівка Верховинського району Івано-Франківської області, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки :01:002:0844.

Позивач звертаючись з позовом до суду вказала, що відповідач використовує належну їй земельну ділянку для своїх потреб та самовільно облаштував через земельну ділянку проїзну дорогу до свого будинку. А тому вважає, що такі дії ОСОБА_2 фактично направлені на позбавлення її права власності на земельну ділянку, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

На підтвердження обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, а саме проходження в межах земельної ділянки під`їзної дороги та огорожі, позивач представила суду наступні докази, а саме: кадастровий план на земельну ділянку ОСОБА_4 , площею 0,2783 га; акт обстеження земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 і знаходиться в с.Ільці присілок Флесівка згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.06.2017; акт обстеження складений депутатом М.Потяк та членами комісії ОСОБА_5 , ОСОБА_6 від 20.03.2017; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.11.2014; заяву ОСОБА_1 від 12.06.2017 до Ільцівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області; заяву ОСОБА_7 як представника ОСОБА_1 від 16.11.2020 до Верховинської селищної ради; заяву ОСОБА_1 , яку представляє ОСОБА_8 до Ільцівської сільської ради від 15.08.2019; заяву про злочин ОСОБА_1 , яку представляє ОСОБА_8 до Верховинського ВП Косівського ВП ГУНП Івано-Франківської області від 15.08.2019; заяву ОСОБА_1 , яку представляє ОСОБА_8 до Державної інспекції сільського господарства в Івано-Франківській області від 15.08.2019; фотознімки, на яких зображені загальний вигляд вигрібної ями, проїзної дороги, огорожі, дров та будівельного сміття на території земельної ділянки.

Однак представлені позивачем докази, судом не можуть бути взяті до уваги, як такі що у встановленому законом порядку підтверджують проходження в межах належної позивачу ОСОБА_1 , земельної ділянки, площею 0,2783 га, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки :01:002:0844, що розташована за адресою: с. Ільці присілок Флесівка Верховинського району Івано-Франківської області, під`їзної дороги та огорожі, що самовільно облаштовані відповідачем, оскільки такі не містять відомостей про предмет доказування.

Зокрема, з акту обстеження земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 і знаходиться в с. Ільці присілок Флесівка згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.06.2017 вбачається, що комісія в складі сільського голови Джоголюка Василя Михайловича, голови земельної комісії ОСОБА_9 , членів земельної комісії ОСОБА_10 , ОСОБА_11 при обстеження земельної ділянки ОСОБА_1 виявили самовільно прокладену ОСОБА_2 дорогу до його присадибної ділянки, що спричинило пошкодження частини родючої поверхні земельної ділянки. Однак, даний акт обстеження не конкретизує, обстеження якої саме земельної ділянки, що перебуває у власності позивача, здійснювала комісія, а саме характеризуючі ознаки земельної ділянки, її площу та кадастровий номер, адресу розташування. Крім того, такий акт обстеження є не достовірним доказом та не може підтверджувати дійсні обставини справи на час розгляду справи, оскільки складений 15.06.2017.

Акт обстеження складений депутатом М.Потяк та членами комісії ОСОБА_5 , ОСОБА_6 від 20.03.2017; кадастровий план на земельну ділянку ОСОБА_4 , площею 0,2783 га; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.11.2014, суд також не бере до уваги, оскільки такі не стосуються предмета доказування та підтверджують обставини щодо ведення позивачем ОСОБА_1 особистого селянського господарства разом з ОСОБА_4 та перебування у власності спадкодавця ОСОБА_4 земельної ділянки, площею 0,2783 га.

Не можуть бути взяті судом до уваги також заява ОСОБА_1 від 12.06.2017 до Ільцівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області; заява ОСОБА_7 як представника ОСОБА_1 від 16.11.2020 до Верховинської селищної ради; заява ОСОБА_1 , яку представляє ОСОБА_8 до Ільцівської сільської ради від 15.08.2019; заява про злочин ОСОБА_1 , яку представляє ОСОБА_8 до Верховинського ВП Косівського ВП ГУНП Івано-Франківської області від 15.08.2019; заява ОСОБА_1 , яку представляє ОСОБА_8 до Державної інспекції сільського господарства в Івано-Франківській області від 15.08.2019, оскільки такі лише підтверджують факт звернення позивача та її представників до органу місцевого самоврядування, державних органів влади, правоохоронних органів із заявами про порушення прав позивача щодо користування земельними ділянками в присілку Флесівка с Ільці та не є доказами, які підтверджують обставини облаштування відповідачем під`їзної дороги та огорожі саме в межах належної позивачу земельної ділянки, площею 0,2783 га, кадастровий номер :01:002:0844.

Представлені позивачем фотознімки, на яких зображені загальний вигляд вигрібної ями, проїзної дороги, огорожі, дров, будівельного сміття та трьох різних будинків на території земельної ділянки, також не є належними доказами, що містять інформацію про предмет доказування, а саме самовільного облаштування відповідачем на земельній ділянці позивача кадастровий номер :01:002:0844, під`їзної дороги та огорожі.

Слід зазначити, що за змістом правил щодо належності, допустимості та достатності доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування та в своїй сукупності можуть переконати суд про наявність чи відсутність обставин справи, які входять в предмет доказування (ст.77, 80 ЦПК України) є, зокрема висновок експертизи, який може бути залучений до справи, як самою стороною у справі на її замовлення, так і за ухвалою суду по клопотанню сторони у справі.

Однак, таких доказів позивачем в матеріалах цивільної справи суду не представлено. Зокрема, з власної ініціативи експертне дослідження не замовлено, в інший доступний спосіб доказів із застосуванням певних спеціальних технічних знань, вимірювальних приладів тощо для доведення проходження в межах земельної ділянки позивача проїзної дороги та огорожі не здобуто та суду не подано.

Крім цього, в ході судового розгляду, судом неодноразово роз`яснювалося представнику позивача його право заявити перед судом клопотання про призначення у справі земельно-технічної експертизи на предмет встановлення проходження в межах земельної ділянки пезивача, проїзної дороги та огорожі влаштованої відповідачем, однак представник позивач будучи ознайомленим із наслідками непредставлення суду належних, достатніх та допустимих доказів, категорично відмовився від проведення експертизи з причин небажання нести витрати по її оплаті.

При цьому слід зазначити, що позовна заява не містить жодних обставин, що обґрунтовують позовні вимоги про усунення перешкод шляхом звільнення земельної ділянки від встановленої огорожі. Також заява позивача від 17.11.2021 щодо роз`яснення змісту позовної вимоги щодо звільнення земельної ділянки від самочинно влаштованої проїзної дороги та приведення поверхневого родючого ґрунту в стан, придатний для використання за призначенням у спосіб вилучення гравійно-піскової суміші, якою вкрита самочинно облаштована під`їзна дорога по спірній земельній ділянці, а також демонтаж бетонного обладнання (кілець) вигрібної ями чи септика, який знаходиться в межах площі земельної ділянки, є такою, що виходить за межі предмета позову, оскільки первинна редакція позовної заяви взагалі не містить вимог щодо демонтажу бетонного обладнання (кілець) вигрібної ями чи септика, як і не містить обґрунтування даних вимог в позовній заяві.

Таким чином, позивачем, жодних належних та допустимих доказів про те, що через земельну ділянку, яка належить їй на праві власності проходить під`їзна дорога та огорожа, суду не представлено. Не здобуто таких доказів і в судовому засіданні.

А тому, в задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх недоведеністю.

Судові витрати.

Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні позову, а тому судові витрати у справі у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України суд покладає на позивача.

Керуючись, ст.ст.12, 13, 76- 78, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання відповідача не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою, площею 0,2783 га, що в присілку Флесівка с. Ільці Верховинського району Івано-Франківської області, шляхом звільнення цієї ділянки від огорожі, влаштованої проїзної дороги та приведення поверхневого родючого ґрунту в стан, придатний для використання за призначенням, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: присілок Флесівка село Ільці Верховинського району Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий.

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: присілок Флесівка село Ільці Верховинського району Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повне рішення складено 16.12.2021.

Суддя Роман ДЖУС