Провадження № 2/235/354/21
Справа 235/8184/20
17 лютого 2021 року м. Покровськ
Красноармійський міськрайонний суд Донецької області
у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.
за участю секретаря Овчаренко В.В.,
розглянувши у відритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі договору дарування від 26.04.1996p. є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . З 12 лютого 2020 року в будинку була зареєстрована відповідач, з якою він родинних стосунків не має. Однак відповідачка жодного дня фактично не проживала в будинку, не цікавиться ним, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку немає. Перешкод в користуванні жилим приміщенням він відповідачу не чинив. На його усні прохання знятися з реєстрації відповідач не реагує.
На підставі наведеного просив визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав клопотання, в якому підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, не повідомила про причини неявки, у встановлений судом строк відзив на позов не подала.
Згідно ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини.
ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , який належить йому на підставі договору дарування від 26 квітня 1991 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори Кудіновою В.І., зареєстровано в реєстрі за № 1848 (а.с.6-7).
Право власності на вищезазначений будинок зареєстровано за ОСОБА_1 в КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Красноармійськ 14 травня 1997 року (а.с.7зв.).
Отже, позивач у встановленому законом порядку набув право власності на спірний будинок.
Факт відсутності відповідача в місці її постійного проживання без поважних причин понад один рік підтверджений актом КУ «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення», згідно якого за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 зареєстрована, однак фактично не мешкає за вказаною адресою, її місцезнаходження невідомо (а.с.14).
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч.1 ст.4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Відповідно до абз.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
За таких підстав, суд приходить до висновку, що права позивача порушено відповідачем, а тому підлягають судовому захисту шляхом визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на відповідача.
Відповідно до ст. ст.317 ч.1, 319 ч.1, 391 ч.1 ЦК України, ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст. ст.5, 19, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування судового збору 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його складання.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідачів, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.
Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Згідно п.3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-ІХ від 18.06.2020 року під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Суддя Г.В. Назаренко