печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2021 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Вовк С. В.,

при секретарі судового засідання - Брачун О. О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Либідь-М», треті особи: приватний нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єщенко Дана Мирославівна, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Глод Андрій Русланович, про визнання недійсними акту приймання-передачі майна та договору купівлі-продажу квартири,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вказана справа.

Представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони розпоряджатись вказаним майном до набрання законної сили рішенням у справі.

Заява обґрунтовувалась тим, що існує необхідність нівелювання реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду по справі, своєчасне невжиття заходів може стати перешкодою для належного та повного захисту і відновлення порушених цивільних прав заявника, в зв`язку з тим, що вказане майно може бути відчужено надалі на користь третіх осіб, що призведе до докладання додаткових процесуальних зусиль позивачем, пов`язаних із формуванням нового суб`єктного процесуального складу або зміни підстави та предмету позову.

Крім того, у разі незастосування заходів забезпечення позову може бути нанесена шкода інтересам третіх осіб (покупців), оскільки у разі визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, а також акту прийому-передачі, на підставі яких відповідачу належить спірна квартира, усі подальші угоди, за якими вона буде відчужена будуть визнані недійсними і покупцям необхідно буде докласти значних зусиль для повернення коштів, сплачених за спірну квартиру.

Виходячи з цього, позивач вважає, що відповідачі, як власник квартири, може провести її відчуження, що значно ускладнить виконання можливого рішення суду.

Згідно з приписами частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої, частини другої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, відповідно до роз`яснень у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір, а невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру впливатиме на ефективність захисту та поновлення порушених прав позивача за гіпотетичним рішенням суду про задоволення вимог позову про визнання недійсними акту приймання-передачі майна та договору купівлі-продажу квартири.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви, а відтак заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Либідь-М» (адреса: 79017, Львівська обл., м. Львів, вул. Водогінна, буд. 2), треті особи: приватний нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єщенко Дана Мирославівна (адреса: 02000, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 103), приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Глод Андрій Русланович, про визнання недійсними акту приймання-передачі майна та договору купівлі-продажу квартири - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони розпоряджатись вказаним майном до набрання законної сили рішенням у справі.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень, її оскарження не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги на ухвали суду щодо забезпечення позову до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги, їх подання не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом.

Суддя С. В. Вовк