СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/1605/21
Святошинський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Горбенко Н.О., при секретарі Савіцькій Л.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської місцевої прокуратури №6, третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 частини на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09 лютого 2001 року. У липні 2020 року вона дізналася з державного реєстру речових прав нерухоме майно, на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , накладено обмеження у вигляді арешту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 3701495, зареєстровано 07.09.2006 року Першою київською державною нотаріальною конторою, на підставі постанови б/н від 07.09.2006 року видано Прокуратурою Печерського району м. Києва.24 липня 2020 року вона отримала листа із Київської місцевої прокуратури № 6, відповідно якого повідомлялося, що Прокуратурою Печерського району м. Києва розслідувалась кримінальна справа № 56-1322 відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в ході досудового розслідування слідчим прокуратури Печерського району м. Києва Бакай А.В. було винесено постанову про накладення арешту на майно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а дата народження позивачки ІНФОРМАЦІЯ_2 . 15.07.2008 року кримінальна справа закрита, у зв`язку зі смертю підозрюваного. Питання зняття арешту майна не вирішене.
Тобто при накладені арешту на майно трапилася помилка. Як вбачається з постанови, інформація щодо права власності підозрюваної надавалась Київським міським бюро технічної інвентаризації, які допустили помилку, щодо не ідентифіковані підозрюваної по року народження та неправильно надали інформацію про її права власності на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивачка вважає що арешт під реєстраційним номером 3701495 накладений неправомірно, та порушуються її права як власника на вільне розпорядження належним їй майном, із зазначених підстав просить позов задовольнити, зняти арешт з майна.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про підтримання позовних вимог, просив їх задовольнити, справу розглядати без участі представника.
Відповідач у судове засідання не з`явилася повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористалася. Документів, що підтверджують поважність причин її відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.
Представник Першої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав на адресу заяву про розгляд справи без участі представника та просив прийняти рішення згідно діючого законодавства України.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно ст. ст.4,5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено, що слідчим прокурором Печерського району м. Києва Бакай А.В. від 07.09.2006 року було винесено постанову про накладення арешту на майно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно інформації про права власності наданої Київським міським бюро технічної інвентаризації, під час розслідування кримінальної справи № 56-1322 відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за ознаками злочину передбаченого ч.5 ст. 195 КК України.
Відповідно до листа Київської місцевої прокуратури № 6, вбачається, що 15.07.2008 році прийнято рішення про закриття кримінальної справи № 56-1322 у зв`язку зі смертю підозрюваного. 07.09.2006 р. на квартиру, 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , було накладено обтяження у виді арешту з номером запису обтяження 3701495. Підстава: постанова про накладення арешту, б/н 07.09.2006 р., Прокурора Печерського району міста Києва. Власник: ОСОБА_1 . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 09 лютого 2001 року, вбачається, що 1/3 частина квартири належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Встановити з яких підстав Київським міським бюро технічної інвентаризації було надана помилкова інформація щодо права власності підозрюваної ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час розгляду справи не уявляється можливим.
Згідно ст.15ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 ЦК України кожному надано право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір;про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.
Перешкодою на вільне розпорядження майном ОСОБА_1 як власника беззаперечно є накладений на майно арешт.
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Нормами частин 1 та 2ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном
Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 № 6 - вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім того, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Вимоги позивача, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15 травня 2013 року у справі №6-26цс13 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Враховуючи ті обставини, що позивачка є власником 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , на яке було помилково накладено обтяження у вигляді арешту майна, суд вважає можливим зняти вказане обтяження.
Керуючись ст.ст. 2,4,5,10-13,76-81,89,263-265,268,273, 280-282 суд,-
Позов ОСОБА_1 до Київської місцевої прокуратури № 6, третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна - задовольнити повністю.
Зняти арешт, зареєстрований 07.09.2006 року 16:24:57 за реєстровим номером 3701495 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора, на підставі постанови б/н від 07.09.2006 року виданою Прокуратурою Печерського району м. Києва на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , власник: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.О.Горбенко