Справа № 591/242/20
Провадження № 2/591/304/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання - Ханюкової-Липової І.А.

представника позивача - ОСОБА_1

представників відповідача - ОСОБА_2 , ОСОБА_11.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області (далі - управління) звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3 , який обґрунтовує тим, що Управління, виконуючи обов`язки, покладені на нього чинним законодавством, придбало автомобіль для особи з інвалідністю ОСОБА_4 з передачею права керування автомобілем ОСОБА_3 , сину особи з інвалідністю. Вартість автомобіля марки М1 ЗАЗ 110308-44, номер двигуна НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір червоний Марсала складає 36 325, 00 грн.

Автомобіль зареєстрований Сумським відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ УМВС України в Сумській області 02 грудня 2009 року за ОСОБА_4 з правом керування ОСОБА_3 . Зазначений транспортний засіб є власністю позивача та знаходиться на обліку управління.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. На момент смерті місце проживання ОСОБА_4 було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . Листом управління від 15 жовтня 2019 року повідомлено ОСОБА_3 про можливість отримання такого автомобіля після надання інформації про членів сім`ї померлого ОСОБА_4 , які були зареєстровані за місцем реєстрації особи з інвалідністю. Даних про членів сім`ї, які були зареєстровані разом з ОСОБА_4 на момент смерті, а також осіб з інвалідністю в сім`ї ОСОБА_4 , до управління відповідачем не було надано. Листом управління від 20 листопада 2019 року повідомлено ОСОБА_3 , про необхідність повернення спеціального легкового автомобіля у зв`язку з відсутністю заяви на переоформлення автомобіля та ненаданням відповідних документів. Тому управління вважає, що ОСОБА_3 користується зазначеним автомобілем без належної правової підстави.

Посилаючись на вказані обставини, просить суд витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 транспортний засіб марки М1 ЗАЗ 110308-44, номер двигуна НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір червоний Марсала на користь управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 січня 2020 року відкрите провадження у вказаній справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи з призначенням судового засідання 26 березня 2020 року о 15 год. 00 хв.

21 лютого 2020 року від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що дійсно, позивачем по справі був придбаний вказаний автомобіль для його батька, ОСОБА_4 на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року №999.

Автомобіль був зареєстрований Сумським відділом УДАІ УМВС України в Сумській області 02 грудня 2009 року за його батьком, ОСОБА_5 з правом керування ОСОБА_3 , відповідача по справі, оскільки , на протязі всього періоду життя вони мешкали разом, однією сім`єю і надавали догляд батьку, який він потребував, так як він був інвалідом І групи, і в силу свого стану здоров`я він не міг сам себе обслуговувати.

ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько помер. На момент його смерті, він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки у порядку спадкування він успадкував будинок і їх сім`я користувалася цим будинком, як дачею у літній період часу, оскільки там була земельна ділянка, яку вони обробляли.

Фактичним місцем мешкання його батька і їхньої сім`ї постійно було місце мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкали його батько, ОСОБА_4 , мати ОСОБА_6 та відповідач зі своєю сім`єю.

Зазначає, що батько був інвалідом І групи , він не мав можливості проживати один в силу свого стану здоров`я, бо не міг сам себе обслуговувати. Він і його мати постійно надавали батьку догляд, бо він потребував постійного догляду, надавали йому лікування, забезпечували його потреби, він довгий період часу знаходився на «Д» обліку у Сумському онкодиспансері, неодноразово були проведені оперативні втручання у зв`язку з його тяжкою хворобою.

Таким чином, батько постійно проживав з його сім`єю, за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується актом ТОВ «Житло-Сервіс-Інвест» про проживання особи без реєстрації за даною адресою від 20грудня 2019 року.

Вважає, що позовні вимоги позивача не можуть бути задоволені і автомобіль МІ ЗАЗ 110308-44 після смерті батька, ОСОБА_4 , інваліда І групи, строк експлуатації якого більше 10 років, повинен бути безоплатно переданий у власність члену його сім`ї, тобто йому, сину ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , оскільки він постійно був його членом сім`ї, вони постійно фактично проживали сумісно за адресою АДРЕСА_2 . Посилаючись на вказані обставини, просить суд в задоволенні позову відмовити (а.с. 42-43).

03 березня 2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказує на те, що у відзиві відповідач не погоджується з тим, що він зобов`язаний повернути автомобіль, оскільки його батько ОСОБА_4 фактично мешкав зі своєю сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується актом ТОВ «Житло-Сервіс-Інвест» від 20 грудня 2019 року. Однак, на момент смерті місце проживання ОСОБА_4 було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта ОСОБА_4 .

Відповідно до п.16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року №999, після смерті особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю автомобіль, строк експлуатації якого більше 10 років, може бути безоплатно переданий у власність члену її сім`ї ( за бажанням такого члена сім`ї), який на час смерті особи з інвалідністю були зареєстрвоані за місцем реєстрації особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю.

Автомобіль, строк експлуатації якого від 5 до 10 років, залишається безоплатно члену сім`ї, який на час смерті особи з інвалідністю був зареєстрований за місцем реєстрації особи з інвалідністю і середньомісячний сукупний дохід сім`ї якого за шість місяців, що передують дню смерті особи з інвалідністю, не перевищує прожиткового мінімуму для сім`ї. Середньомісячний сукупний дохід визначається відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої Мінсоцполітики.

На момент смерті місце проживання ОСОБА_4 було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, нормами чинного законодавства передбачено умови, за яких члени сім`ї особи мають право на залишення собі у власність автомобіля, наданого особі з інвалідністю. Такою обов`язковою умовою є місце реєстрації особи з інвалідністю.

Таким чином, ОСОБА_3 користується спірним автомобілем, який був отриманий особою з інвалідністю ОСОБА_4 (його батьком) з передачею права керування автомобілем його сину, без належної правової підстави.

Відповідно до абз. 16 п. 16 Порядку №999 автомобіль, отриманий особою з інвалідністю, законним представником недієздатної особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю, вилучається відповідними органами державної виконавчої служби за рішенням суду за поданням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду.

Відповідно до чинного законодавства автомобіль підлягає вилученню, оскільки його добровільно не повернуто. Вважає, що позовні вимоги Управління є обґрунтованими, та просить задовольнити їх у повному обсязі (а.с.46-47).

26 березня 2020 року протокольною ухвалою головуючого розгляд справи відкладено до 02 липня 2020 року, 16 год. 00 хв. в зв`язку з клопотанням представника позивача про відкладення.

02 липня 2020 року протокольною ухвалою суду по справі оголошено перерву до 11 вересня 2020 року 13 год. 00 хв. у зв`язку з закінченням робочого часу.

11 вересня 2020 року розгляд справи відкладено до 28 жовтня 2020 року, 15 год. 40 хв. у зв`язку з зайнятістю головуючого судді в розгляді кримінальної справи №587/734/20, провадження №1-кп/591/531/20.

28 жовтня 2020 року допитано свідка ОСОБА_7 , розгляд справи відкладено до 11 лютого 2021 року для виклику свідка.

В даному судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повному обсязі, представники відповідача заперечували проти задоволення позову допитано свідка ОСОБА_8 .

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Вислухавши думку осіб, які з`явилися в судове засідання, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідно до копії акту приймання-передачісерії НДЦ № 563968 від 14 жовтня 2009 року, підприємство-виробник - Закрите акціонерне товариство з іноземною інвестицією «Запорізький автомобілебудівний завод» передав, а організація - одержувач - Управління одержало автомобіль марки М1 ЗАЗ 110308-44, номер двигуна НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір червоний Марсала вартістю 36 325 грн. для ОСОБА_4 (а.с.14).

Автомобіль був зареєстрований Сумським відділом УДАІ УМВС України в Сумській області 02 грудня 2009 року за ОСОБА_9 з правом керування ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 16).

Згідно даних інвентарної картки №30 обліку об`єкта основних засобів транспортний засіб М1 ЗАЗ 110308-44, номер двигуна НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір червоний Марсала є власністю Управління та знаходиться на його обліку (а.с.17).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.18).

Відповідач ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є: батьком - ОСОБА_4 , матір`ю - ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.20).

Листом управління від 15 жовтня 2019 року повідомлено ОСОБА_3 про можливість отримання автомобіля М1 ЗАЗ 110308-44, реєстраційний номер НОМЕР_2 після надання інформації про членів сім`ї померлого ОСОБА_4 , які були зареєстровані за місцем реєстрації особи з інвалідністю (а.с.21).

Листом управління від 20 листопада 2019 року повідомлено ОСОБА_3 , про необхідність повернення спеціального легкового автомобіля у зв`язку з відсутністю заяви на переоформлення автомобіля та ненаданням відповідних документів (а.с.22).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною першою ст. 319 ЦК України встановлено права власника володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Згідно положень ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до частин першої та другої статті 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інвалідам і дітям-інвалідам надаються безоплатно або на пільгових умовах послуги з соціально-побутового і медичного обслуговування, технічні та інші засоби реабілітації (засоби для пересування, протезні вироби, сурдотехнічні засоби, мобільні телефони для письмового спілкування тощо), вироби медичного призначення (індивідуальні пристрої, протези очей, зубів, щелеп, окуляри, слухові та голосоутворювальні апарати, ендопротези, сечо - та калоприймачі тощо) на підставі індивідуальної програми реабілітації, автомобілі - за наявності відповідного медичного висновку.

Після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім`ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Технічні та інші засоби реабілітації можуть бути залишені у власності членів сім`ї померлого інваліда, дитини-інваліда в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 16 Порядку № 999 у редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин - на день смерті ОСОБА_4 , передбачено, що особі з інвалідністю, законному представнику недієздатної особи з інвалідністю чи дитини з інвалідністю автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, за її (його) бажанням може бути безоплатно переданий у власність після закінчення 10-річного строку експлуатації. Після смерті особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю такий автомобіль може бути безоплатно переданий у власність члену її сім`ї (за бажанням такого члена сім`ї), який на час смерті особи з інвалідністю були зареєстровані за місцем реєстрації особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю.

Відповідачем ОСОБА_3 надано суду докази щодо постійного проживання з померлим батьком ОСОБА_9 .

Так, відповідно до копії акту про проживання особи без реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс-Інвест» від 20 грудня 2019 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично проживав в кв. АДРЕСА_4 та зі слів власника квартири, за цією адресою проживав без реєстрації з 18 липня 2016 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 та брав участь у веденні спільного господарства. Інформацію, викладену в акті зі слів власника квартири та сусідів засвідчили члени комісії ОСОБА_8 , ОСОБА_7 (а.с.44).

Крім того, свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_10 в суді підтвердили, що відповідач ОСОБА_3 проживав разом зі своїм батьком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , та здійснював догляд за ним.

Вимогами статті 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Право на свободу пересування і вибору місця проживання в межах держави як невід`ємне право кожної людини закріплено також Загальною Декларацією прав людини 1948 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов`язки повинні визначатися виключно законом, а не іншими нормативними актами.

Рішенням Конституційного Суду України від 14 листопада 2001 року у справі № 15-рп/2001 скасовано інститут прописки та визначено, що вільне пересування і вибір місця проживання є суттєвою гарантією свободи особистості, умовою її професійного і духовного розвитку. Це право, як і інші права і свободи людини, є невідчужуваним, непорушним та не може зазнавати жодних обмежень, зокрема не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками місця мешкання.

Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальніустанови, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Визначено поняття реєстрація: це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження (частина друга статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання відповідача за місцем проживання його померлого батька не може бути доказом того, що він не проживав з ним, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно із статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що особа не проживала з членом сім`ї на час його смерті.

З огляду на встановлені під час судового розгляду обставини постійного проживання померлого ОСОБА_4 з відповідачем за адресою: АДРЕСА_2 , яка не є зареєстрованим місцем проживання цієї особи, у відповідача виникло право на залишення спірного автомобіля як члена сім`ї померлого інваліда.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 258- 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області, місцезнаходження: м. Суми, пл. Троїцька, 5, .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення виготовлене 18 лютого 2021 року.

Суддя А.П.Сидоренко