Справа № 562/2088/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

"10" грудня 2021 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

секретар судових засідань Парфенюк Т.А.,

учасники справи: позивач-відповідач ОСОБА_1 ,

його представник-адвокат Пархоменко В.О.,

позивач-відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Мізоцької селищної ради Рівненської області, про визначення місця проживання дитини з матір`ю, -

в с т а н о в и в :

У поданій заяві, виділеної ухвалою суду від 13 липня 2021 року з цивільної справи №562/1318/21 в окреме провадження, позивач ОСОБА_1 просить визначити місцем проживання малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком, мотивуючи тим, що проживання дитини з матір`ю буде шкодити його інтересам, оскільки дитина сама бажає проживати саме з батьком.

У поданій в суд 16 липня 2021 року заяві позивач ОСОБА_2 просить визначити місцем проживання малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю, мотивуючи тим, що проживання дитини з батьком не буде відповідати якнайкращому забезпеченню інтересів дитини та призведе до психологічного травмування сина, погіршення його стану здоров`я в цілому через агресивні методи виховання дітей.

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_1 заперечив наведені позивачем обставини фізичного домашнього насилля відносно ОСОБА_2 та дітей, щодо деспотичної поведінки і зневаги до дружини та дітей, вчинення економічного насилля, встановлення тотального контролю над молодшим сином. Також у відзиві зазначив, що відносини з дружиною не були ідеальними, але до останнього він намагався зберегти шлюб та незважаючи на погіршення стосунків із старшим сином продовжує усіма можливими способами брати участь у його матеріальному забезпеченні. Просить у задоволені позову ОСОБА_2 відмовити.

У відповіді на відзив позивач не погодилася з доводами відповідача з наведених у позові підстав та просить у задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

Ухвалою суду від 09 листопада 2021 року за клопотанням сторін позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 об`єднано в одне провадження.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги підтримали повністю та просять у позові ОСОБА_2 відмовити.

Позивач ОСОБА_2 свої позовні вимоги підтримала та просить у позові ОСОБА_1 відмовити.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило та згідно поданого клопотання просить справу розглянути без його участі, а подані висновки щодо визначення місця проживання дитини підтримує повністю.

Заслухавши пояснення сторін та показання свідків, з`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 08 січня 2004 року по 13 липня 2021 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо якого виник спір про місце його проживання з батьком чи матір`ю.

Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно положень частин 1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (ч.2 ст.160 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

З висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Мізоцької селищної ради Рівненського району Рівненської області, вбачається, що місцем проживання малолітнього ОСОБА_3 доцільно визначити з батьком.

Малолітня дитина ОСОБА_3 , думка якої була заслухана в порядку ст.171 СК України, в судовому засіданні пояснила, що бажає проживати саме з батьком, так як з ним відчуває себе комфортніше, спокійніше, а з мамою виникають суперечки та останні три місяці з нею не спілкується взагалі. При цьому батько не чинить йому перешкод у спілкуванні з мамою, має при собі весь час телефон, за яким може безперешкодно спілкуватися з мамою.

Обставини неспілкування з сином останні місяці ОСОБА_2 не заперечувала.

З актів обстеження умов проживання батьків вбачається, що матеріально-побутові умови та рівень комфорту, які можуть забезпечити дитині обоє батьків, істотно не відрізняються.

Будь-яких обставин, які б вказували, що за станом здоров`я дитина потребує особливого догляду, який могла б забезпечити лише мама, в судовому засіданні не встановлено.

А покликання ОСОБА_2 на те, що батько негативно впливає на дитину, її розвиток та здоров`я, не приділяє їй належну увагу, налаштовує сина проти матері і перешкоджає дитині бачитись з матір`ю в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження та спростовуються показаннями допитаних свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

У рішенні Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, рішення у справі «Olsson v/ Sweden (N2) від 27 листопада 1992 року, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

З урахуванням вищенаведеного, приймаючи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини та стан її здоров`я, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтований та підлягає задоволенню, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.258-273, 351 355 ЦПК України суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком задоволити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем його проживання.

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанціїпротягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Текст повного рішення виготовлено 16 грудня 2021 року.

Суддя: