ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 року

м. Харків

справа № 626/287/21

провадження № 22-ц/818/5153/21, 22-ц/818/5946/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 9 червня 2021 року та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Красноградського районного суду Харківської області від 30 серпня 2021 року у складі судді Дудченко В.О.,

УСТАНОВИВ:

05.02.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про ввідшкодування матеріальної шкоди у розмірі 9 368, 33 гривні та моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., а всього просила стягнути з відповідача 59 368,33 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 15.03.2020 приблизно о 08.30 год. у м. Краснограді Харківської області, біля входу на торгівельний майданчик ринку на третьому мікрорайоні, ОСОБА_2 наніс ОСОБА_1 тілесні ушкодження, які згідно з висновком судового медичного експерта № 12 - 23/26КР/20 від 04 серпня 2020 року по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. За даним фактом порушено кримінальне провадження № 0000161 за попередньою кваліфікацією ч.1 ст.125 КК України, а в подальшому кваліфікація була змінена на ч.2 ст.125 КК України. Вироком Красноградського районного суду Харківської області від 03 грудня 2020 року, який набрав законної сили, ОСОБА_2 визнаний винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. У зв`язку з нанесенням відповідачем вищезазначених тілесних ушкоджень ОСОБА_1 з 15.03.2020 по 20.03.2020 перебувала на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Красноградська центральна районна лікарня» з діагнозом ЗЧМТ. Струс головного мозку. Гостра реакція на стрес. Пошкодження ротаційної манжетки правого плечового суглобу. Синдром вегетативної дисфункції з лікворно - венозною дістензією, астено - невротичним та вести було - атактичним синдромом. Тривожно - депресивний розлад», що підтверджується медичною документацією на ім`я ОСОБА_1 із зазначенням часу перебування на лікуванні. В указаний період нею за призначенням лікарів були придбані за власний рахунок ліки та медичні препарати на загальну суму 3 499,23 гривні, а саме: 15.03.2020 - 569,25 грн.; 16.03.2020 - 706,05 грн.; 17.03.2020 - 594,50 грн.; 18.03.2020 - 382,30 грн.; 19.03.2020 - 177,65 грн.; 20.03.2020 - 1069,48 грн., що підтверджується лікарськими призначеннями ліків та медпрепаратів та чеками на придбання ліків. 28.07.2020, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я внаслідок перенесеної травми (періодичні сильні головні болі), вона проходила обстеження у консультаційно - діагностичному центрі «Телемедичні системи» у м. Харкові за наслідками якого їй було призначено лікування, перелічені ліки та медпрепарати, які необхідно придбати. За медичну консультацію нею сплачно 400,00 гривень, за обстеження (МРТ головного мозку) - 1350,00 гривень, що підтверджується: консультативним висновком від 28.07.20 з переліком призначених ліків та медичних препаратів, висновком медичних досліджень, а саме МРТ головного мозку, що підтверджується відповідними чеками про оплату консультації та обстежень. Після закінчення першого терміну лікування та виписки зі стаціонару позивачу було рекомендовано пройти, у випадку погіршення самопочуття, додаткові обстеження у вузьких спеціалістів з необхідним медичним обладнанням у м. Харкові. 03.08.2020 вона проходила повторне обстеження у консультаційно - діагностичному центрі «Телемедичні системи» у м. Харкові за наслідками якого їй було призначено лікування, перелічені ліки та медпрепарати, які необхідно придбати. ОСОБА_1 було проведено оплату за медичні обстеження та дослідження, придбані всі призначені за наслідками обстежень ліки та медичні препарати, проте чеки та квитанції про оплату саме за цей період лікування нею були втрачені, у зв`язку з чим зараз вона не може документально підтвердити їх розмір. 07.08.2020, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, вона знову госпіталізована до неврологічного відділення Комунального некомерційного підприємства «Красноградська центральна районна лікарня» з діагнозом «Дисцилькуляторна після травматична енцефалопатія з лікворною дістензією, фобічними та невротичними розладами, вестибулярними порушеннями». На стаціонарному лікуванні позивач перебувала до 18.08.2020. За цей за призначенням лікарів нею придбані за власний рахунок ліки та медичні препарати на загальну суму 4 119,10 гривень, що підтівержено випискою № 2933 із медичної документації на ім`я ОСОБА_1 із зазначенням часу перебування на лікуванні, лікарськими призначеннями ліків та медпрепаратів; чеками на придбання ліків. Внаслідок завданих побоїв відповідачем побоїв вона змушена двічі проходити стаціонарний курс лікування у Красноградській ЦРЛ, потім амбулаторно у сімейного лікаря, проходити цілий ряд медичних обстежень, що підтверджується медичною документацією, вказаною вище та долученою до позову. З часу нанесення травми і по сьогоднішній день її періодично мучать сильні головні болі, болі в правому плечі і вона змушена приймати обезболюючі ліки. Вищезазначене негативно вплинуло і продовжує впливати як на стан її здоров`я, так і на психологічний стан, змусило і змушує змінювати ритм та розпорядок її повсякденного життя. Крім фізичного болю та страждань від нанесених побоїв вона під час нападу зазнала надзвичайно сильного психологічного струсу, перенесла надзвичайно сильний страх, оскільки не розуміючи ні причину ні мотиви нападу на себе обґрунтовано боялася за своє здоров`я і навіть життя. Це пережите відчуття страху тривалий час не залишало її, заставляло нервувати, викликало почуття тривоги, негативно впливало на психологічний стан та самопочуття. У неї постійно було таке відчуття, що ОСОБА_2 постійно знаходиться десь позаду неї і зараз знову нападе та почне її бити. Вона не могла пройти і декілька метрів, щоб відчуття страху та тривоги не заставляло її повертатися назад, постійно озираючись навсібіч. Особливо таке відчуття загострювалося, коли їй доводилося йти у темну пору доби або навіть і вдень, але у безлюдному місці. Внаслідок такого стану їй довелося проходити обстеження у лікаря психіатра з діагнозом « Соматоформная вегетативная дисфункция с вегетативно - сосудистыми пароксизмами, тревожным, фобическим и неврастеническим синдромами», що підтверджується медичною документацією від 03.08.2020. З урахуванням вищевказаного оцінила завдану їй моральну шкоду в розмірі 50 000,00 гривень.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 9 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , на відшкодування завданої внаслідок скоєного злочину матеріальної шкоди 9 368, 33 гривень., та на відшкодування моральної шкоди 20000,00 гривень, а всього стягнуто 29368, 33 гривень.

Рішення суду мотивоване тим, що вироком Красноградського районного суду Харківської області від 03.12.2020 ОСОБА_2 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України. З вищевказаного вироку встановлено, що 15.03.2020 року приблизно о 8:30 годині, ОСОБА_2 перебуваючи на 3-му мікрорайоні м. Краснограда Харківської області, а саме біля входу на торговельний майданчик, в ході сварки, яка виникла на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, діючи з прямим умислом, направленим на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_1 , а саме на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання наніс потерпілій ОСОБА_1 один удар рукою в область голови, чим спричинив їй легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Обвинувачений винуватість у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю. Ступінь тяжкості отриманих тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_1 підтверджується медичними висновками №12-14/79-КР/20, який розпочато 17.06.2020, а закінчена 07.07.2020 та №12-23/26КР/20, яка розпочата 04.09.2020, а закінчена 05.10.2020, висновки яких ОСОБА_2 в судовому засіданні під час кримінального провадження не оспорював, тобто визнав їх. Останнім медичним висновком встановлено, що у ОСОБА_1 мали місце наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, пошкодження ротаційної манжетки правого плечового суглобу. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися від прямої дії тупих твердих предметів, можливо в строк та способом, на які вказує ОСОБА_1 . По ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вказаний висновок повністю відображає, як характер, локалізацію, так і ступінь тяжкості спричинених потерпілій ОСОБА_1 тілесних ушкоджень. ОСОБА_1 на підтвердження заподіяння її матеріальної шкоди у розмірі 9368,33 грн., завданої кримінальним правопорушенням, надала чеки та квитанції медичного обстеження та придбаних медикаментів. Тобто, у зв`язку з неправомірними діями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заподіяно матеріальної шкоди у розмірі 9368,33 грн, які підтверджені належними та допустимими доказами. З урахуванням характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачці моральних страждань та їх негативних наслідків, які виразилися в спричиненні їй легких тілесних ушкоджень, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, суд уважав, що стягненню з відповідача на відшкодування моральної шкоди підлягає 20000,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити рішення суду, зменшити розмір відшкодування матеріальної шкоди до 1 000 грн. та розмір моральної шкоди до 5 000 грн., стягнути судові витрати з позивача пропорційно розміру задоволених вимог. Посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в ході розгляду кримінальної справи по факту побиття ОСОБА_1 , встановлено, що він вдарив ОСОБА_1 по обличчю один раз, а саме, як зазначив суд - здійснив удар рукою по голові один раз. За таких обставин апелянт уважає, що суд дійшов помилкового висновку, що в вироку суду від 03.12.2020 встановлено що ОСОБА_2 наніс позивачці удар рукою по голові, який був ляпасом в голову і який міг викликати і струс мозку, пошкодження ротаційної манжетки правого плечового суглобу. Він погоджується, що можливо у позивачки був струс мозку та синдроми цим викликані, однак уважає, що інші ушкодження не доказані позивачем, та не могли мати місце при одному ударі по голові, що не враховано судом першої інстанції. Крім того зазначає, що позивачем надані суду товарні чеки, які є не фіскальними, на них відсутні підписи, печатки та реквізити, отже не можуть слугувати підтвердженням покупки ліків за призначенням її лікарів. Зауважує, що звісно лікування наслідків удару по голові має місце, однак судом встановлено обставини, які недоведені, а саме взаємозв`язок між лікуванням потерпілої майже через півроку після конфлікту, травмою правого плечового суглобу та ударом в голову, отже уважає, що правильним та доказаним є стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1 000 грн. Позивач просив суд призначити повторну експертизу та витребувати кримінальне провадження за вироком суду від 03.12.2020 з метою дослідження обставин спричинення ушкоджень потерпілій на підставі свідчень очевидців та з метою забезпечення можливості проведення додаткової судової експертизи, в якій суд відмовив йому. Зазначає, що ухвали про відмову в витребуванні доказів суд не виносив, однак зазначив в ухвалі суду про відмову в призначенні експертизи, що витребував та оглянув кримінальну справу, але виключно в частині, котра була необхідна для відмови в призначенні експертизи. Також суд в порушення норм ЦПК України дослідив матеріали кримінального провадження не переходячи до розгляду цивільної справи по суті, після чого виніс ухвалу суду про відмову в задоволенні клопотання про призначення експертизи. Крім цього, в порушення норм ЦПК України суд за власної ініціативи долучив до матеріалів справи докази, що в наступному були оцінені судом при задоволені позову, а саме ксерокопії рішень експерта. З урахуванням того, що конфлікт спровокувала потерпіла, та тривалість моральних страждань від його дій не перевищила строку необхідного для лікування легкого тілесного пошкодження, уважає що суд помилково визначив розмір завданої моральної шкоди 20000 грн. Не заперечує відшкодувати позивачці моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень.

Додатковим рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 30.08.2021, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 на відшкодування витрат понесених ним на надання правової допомоги в розмірі 5053 грн. 00 коп.

Додаткове рішення мотивоване тим, що Красноградським районним судом Харківської області було винесено рішення від 09.06.2021, позов ОСОБА_1 задоволено частково. При ухваленні зазначеного рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме витрат відповідача на надання йому правничої допомоги. При завершенні розгляду справи представником відповідача на підтвердження витрат на правову допомогу, що поніс відповідач надані: договір про надання правової допомоги № 19.02.21 від 19.02.2021 року, в якому відповідно до п.3 сторони попередньо узгодили вартість надання правової допомоги в розмірі 10000 грн, розрахунок вартості надання правової допомоги, де кінцева узгоджена вартість правової допомоги становить 10000 грн, акт виконаних робіт де кінцева узгоджена вартість правової допомоги становить 10000 грн, квитанцію до прибуткового касового ордеру, в якій зазначили та своїми підписами підтвердили факт виплати грошей в сумі 10000 грн за надання правової допомоги. Крім того представник відповідача у відзиві на позовну заяву повідомляв суд, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правову допомогу, що відповідач має понести в зв`язку з розглядом справи складає 10000 грн. Суд з урахуванням ст.. 137, 141 ЦПК України стягнув з позивача на користь відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог витрати на надання правової допомоги у розмірі 5053 грн.

Не погодившись з вищезазначеним додатковим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила додаткове рішення скасувати, у задоволенні заяви про розподіл судових витрат відмовити, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість рішення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що відповідно до ч. 2 ст. 134 ЦПК України, суд може відмовити у відшкодуванні судових витрат, за винятком сплаченої стороною судового збору. Уважає, що оскільки відповідач з першим документом, а саме відзивом на позов не надав попереднього розрахунку суми судових витрат та враховуючи що їй, як позивачу, завдана шкода внаслідок скоєння відповідачем кримінального правопорушення , яким завдано шкоди її здоров`ю, суд повинен був відмовити відповідачу у задоволенні його заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційних скаргах доводи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення суду підлягає частковому задовленню, а рішення суду від 09.06.2021 зміні в частині розміру стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення суду від 30.08.2021 належить залишити без задоволення.

Згідно зі статтею 263 Цивільного процесуального кодексу (надалі ЦПК) України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що вироком Красноградського районного суду Харківської області від 03.12.2020 року ОСОБА_2 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу на строк сімдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1190 (одну тисячу сто дев`яносто) гривень (а.с. 9).

ОСОБА_1 у вказаному кримінальному провадженні була визнана потерпілою, оскільки внаслідок злочинних дій відповідача їй завдано тілесних ушкоджень.

З вищезазначеного вироку встановлено, що 15.03.2020 року приблизно о 8:30 годині, ОСОБА_2 перебуваючи на 3-му мікрорайоні м. Краснограда Харківської області, а саме біля входу на торговельний майданчик, в ході сварки, яка виникла на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, діючи з прямим умислом, направленим на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_1 , а саме на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання наніс потерпілій ОСОБА_1 один удар рукою в область голови, чим спричинив їй легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений винуватість у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч.3 ст 349 КПК України, та пояснив, що 15.03.2020 року приблизно о 8:30 годині, він разом з дружиною перебував на 3-му мікрорайоні м.Краснограда Харківської області. Дружина після здійснення покупок сіла в автомобіль і повідомила його, що в неї відбувся конфлікт із ОСОБА_3 , яка її ображала. Коли вони рушили, то побачили ОСОБА_1 , він зупинився і підійшов до неї спитати, коли вона закінче ображати його дружину. ОСОБА_1 почала на нього кричати і тоді він наніс їй один удар рукою по голові, в скоєному щиро кається, більше не буде вмішуватися в їх конфлікти. Просив призначити покарання у виді штрафу, який обіцяє негайно сплатити.

Як вбачається з висновку експерта Комунального закладу Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи № 12-14/79-КР/20 від 17 червня 2020 року на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_1 , враховуючи дані медичної документації експерт прийшов до підсумку, що у неї встановлений діагноз: закрита черепно-мозкова травма, синдром вегетативної дисфункції з лікворною венозною дістензією, астено-невротичним та вестибуло-атаксичним синдромом, пошкодження ротаційної манжетки правого плечового суглобу. Встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень та відповіді на інші питання постанови будуть надані після надання медичної документації у повному обсязі( а.с. 58-60).

Висновком судово-медичного експерта № 12-23/26КР/20 від 04.08.2020 встановлено, що у ОСОБА_1 мали місце наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, пошкодження ротаційної манжетки правого плечового суглобу. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися від прямої дії тупих твердих предметів, можливо в строк та способом, на які вказує освідувана ОСОБА_1 . По ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а. с.61-63).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції відсутності взаємозв`язку між ударом по голові та пошкодженням правого плечового суглобу потерпілої ОСОБА_1 , з таких підстав.

Як вбачається зі змісту вироку Красноградського районного суду Харківської області від 03.12.2020 ОСОБА_2 винуватість у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч.3 ст 349 КПК України.

Відповідно до порядку ч.3 ст 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно ч.2 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на вищевикладене, ОСОБА_2 в рамках кримінального провадження не заперечував проти висновків експертів №12-14/79-КР/20 від 17.06.2020 та №12-23/26КР/20 від 04.08.2020, які були оглянуті судом першої інстанції, після витребування кримінальної справи в судовому засіданні.

Разом с тим, відповідач та його представник не скористався правом подати заперечення на ухвалу суду від 05.04.2021, якою було відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про призначення додаткової судово-медичної експертизи у дійсній справі. Клопотання про призначення зазначеної експертизи в суді апеляційної інстанції не заявляв.

Отже, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що ступінь тяжкості отриманих тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_1 підтверджується висновками експертів №12-14/79-КР/20 та №12-23/26КР/20.

Як вбачається з повного висновку експерта №12-23/26КР/20 від 04.08.2020, у ОСОБА_1 мали місце такі тілесні ушкодження як закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку та пошкодження ротаційної манжетки правого плечового суглобу.

Щодо припущень апелянта про відсутності зв`язку між ударом по голові та пошкодженням ротаційної манжетки правого плечового суглобу та позовних вимог щодо витрат на лікування та медичні обстеження, які були проведені через півроку після нанесення відповідачем пошкоджень здоров`ю позивача, які, на думку апелянта, не обумовлені характером заподіяних травм позивачу, суд відхиляє ці доводи, оскільки вони є лише суб`єктивною думкою відповідача, який не є фахівцем у галузі медицини та фармації.

Доводи апелянта про порушень процесуальних норм, а саме дослідження витребуваних ним матеріалів кримінальної справи до розгляду справи по суті, відхиляє з наступних підстав.

Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 08.02.2021, прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої скоєним кримінальним правопорушенням до розгляду і відкрити провадження по цивільній справі № 626/287/21. Призначено судове засідання по розгляду позовної заяви на 01.03.2021 о 10:30 в приміщенні Красноградського районного суду Харківської області. Справу призначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.

05.04.2021 в судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про витребування кримінального провадження по справі № 626/2465/20 для забезпечення проведення додаткової експертизи та проведення додаткової експертизи ( а.с. 49-52).

Як вбачається з протоколу судового засідання від 05.04.2021, суд першої інстанції задовольнив клопотання представника відповідача частково, та витребував вищезазначене кримінальне провадження, в іншій частині вказав про вирішення клопотання пізніше. ( а.с. 65-66).

Частиною 3 ст. 279 ЦПК України, встановлено, якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

За таких обставин судова колегія уважає, що судом першої інстанції витребування справи та її дослідження провадилось відповідно до норм процесуального права.

Судова колегія також відхиляє доводи апелянта, щодо порушення судом норм процесуального права під час долучення доказів.

Зі змісту апеляційної скарги, апелянт зазначає, що його представник 05.04.2021 в судовому засіданні просив суд витребувати матеріали кримінальної справи № 626/2465/20 для забезпечення проведення додаткової експертизи та проведення додаткової експертизи.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 05.04.2021, суд першої інстанції задовольнив клопотання представника відповідача та витребував вищезазначене кримінальне провадження, дослідивши та оголосивши експертизи, які знаходились в цих матеріалах. Заперечень щодо їх оголошення та дослідження від учасників процесу не надходило ( а.с. 65-66).

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції витребував вищезазначену кримінальну справу за клопотанням представника відповідача, дослідив матеріали цієї справи та долучив до цивільної справи копії висновків експертів, таким чином суд не збирав докази з власної ініціативи, а оцінив необхідність доказів витребуваних ним за клопотанням представника відповідача та долучив вже витребувані докази до матеріалів справи.

Згідно виписки №1212 Красноградської поліклініки, з 15.03.2020 по 20.03.2020 ОСОБА_1 , 1985 р.н., перебувала на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні з діагнозом : ЗЧМТ (15.03.2020), струс головного мозку, гостра реакція на стрес, пошкодження ротаційної манжетки правого плечового суглобу, синдром вегетативної дисфункції з лікворно - венозною дістензією, астено - невротичним та вестибуло - атактичним синдромом. Тривожно - депресивний розлад. Їй призначено лікування: реосорбілакт, магн.сульф.,односертон, витацертин, сертофен, натр.хл., лизин. есц., сибазон, манитол, армадин, еглонілл, нормовен, когнум, бетагистин. Рекомендовано нагляд у с/лікаря, невропатолога за місцем проживання, консультація травматолога в динамиці, проведення нейровіалізації головного мозку, цинаризин, бетагистин, нормо вен, есцитолаприл, когнум, при головних болях ібупрофен ( а.с. 10).

Відповідно до товарних чеків ФОП ОСОБА_4 № 07-Чк-0013168 та № 08-Чк-0011511 від 15.03.2020 на суму 356, 25 грн., придбано реосорбілакт, натр.хл.,., лизин. есц., сертофен, односертон, витацертин, системи ПК та шприці. Однак вищезазначені товарні чеки не містять печаток, підписів ФОП(а.с. 13).

Також позивачем надані чеки від 17.03.2020, 18.03.2020, 19.03.2020 та 20.03.2020 стосовно придбання бетагистина в сумі 56 грн., нормовену в сумі 43, 50 грн., реосорбілакту в сумі 115 грн., магн.сульф в сумі 2,5 грн., системи ПР в сумі 10 грн., витацертин в сумі 34, 50 грн., армадин в сумі 67, 00 грн., шприц в сумі 9,00 грн., конгум в сумі 94, 00 грн., нормо вен в сумі 85,00 грн., а всього ліків на загальну суму 516, 50 грн., інші чеки за період з 17.03.2020 по 20.03.2020 є нечитабельними або є ліками, які не були призначені лікарем, згідно виписки № 1212 ( а.с.14, 15 та зворотній бік а.с. 13).

Відповідно до консультативного висновка від 28.07.2020 за амбулаторною картою № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 проведений огляд невропатолога, діагноз: наслідки ЗЧМТ ( СМГ-15.03.2020) головного мозку, з виразним синдромом лікворної дисциркуляції та цефалгії. Вертеброгена цервикалгія на фоні нестабільності шейного відділу хребта з вираженим м`язково-тонічний синдромом. Астено-тревожний синдром. ДОА правого плечового суглобу з виявленням синовіїта. Рекомендовано: консультація психіатра, УЗІ правого плечового суглоба, УЗІ м`яких тканин + еластографія м`язок, госпіталізація в неврологічне відділення. Призначено ліки, консультація лікаря ЛФК, фізіотерапевта, носіння коміру Шанца ( а.с. 18).

Позивачем надані чеки від 28.07.2020 сна підтвердження платної консультації невропатолога в сумі 400 грн.( а.с. 17).

Крім того ОСОБА_1 надані результати магнітно-резонансної томографії головного мозку від 28.07.2020 та докази вартості зазначеного дослідження ( а.с. 20), однак призначення або направлення лікаря на його проходження суду не надано ( а.с. 19).

Згідно до консультативного висновка від 03.08.2020 за амбулаторною картою № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 повторно проведений огляд невропатолога, діагноз: наслідки ЗЧМТ ( СМГ-15.03.2020) головного мозку, з виразним синдромом лікворної дисциркуляції та цефалгії. Вертеброгена цервикалгія на фоні нестабільності шейного відділу хребта з вираженим м`язково-тонічний синдромом. Астено-тревожний синдром. Реактивний бурсіт подакромиальної поддельтової сумки, хронічний міофасціїт між лопаткових м`язів з формуванням тригерних зон. Рекомендовано госпіталізація в неврологічне відділення, лікування яке узгоджене з психіатром, консультація лікаря ЛФК, фізіотерапевта, носіння коміру Шанца, призначено ліки ( а.с. 21).

Відповідно до огляду психіатра від 03.08.2020 за амбулаторною картою № 255088, ОСОБА_1 поставлено діагноз: соматофорная вегетативна дисфункція с вегетативно-сосудистими пароксизмами, тривожним, фобічним та неврастенічним синдромами. Призначено ліки ( а.с. 27).

Позивачем надані фіскальні чеки від 03.08.2020 стосовно відвідування платної невропатолога ( повторної) в сумі 200 грн. та консультації психіатра в сумі 350 грн. ( а.с. 17).

Також позивачем надано УЗІ правого плечового суглоба, УЗІ м`яких тканин + еластографія м`язок від 03.08.2020, яке проведене за призначення лікарем від 28.07.2020 та оплачено, згідно фіскального чеку в сумі 620 грн. ( УЗІ м`яких тканин 200 грн., еластографія-130 грн., УЗІ суглоба -290 грн.) ( а.с. 17, 23-25).

Випискою № 2933 Красноградської поліклініки, зазначено, що з 07.08.2020 по 18.08.2020 підтверджується, що ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні з діагнозом : дисцилькуляторна після травматична енцефалопатія з лікворною дістензією, фобічним та невротичним розладами, вестибуляторними порушеннями, у зв`язку з чим призначено лікування: актовегін, стугерон, золопент, вестинорм, витацертин, пароксетин, актипрол, гідазепам. Дарсоваль голови. Рекомендовано нагляд у невропатолога. Ліки: тівортин аспартат, ессобел, адаптол, вестинорм ( а.с. 16).

Також позивачем наданий товарний чек від 07.08.2020, належно оформлений з зазначенням придбаних ліків, з яких за призначенням лікаря, згідно виписки № 2933 є актовегін на суму 460 грн. Крім того, надані фіскальні чеки за період з 07.08.2020 по 15.08.2020 стосовно придбання гідазепама в сумі 99, 80 грн., пароксетина в сумі 268 грн, витацетрина в сумі 252 ( 36, 00+ 36,00 + 36,00+ 36, 00+ 108) грн, актовегина-368 ( 184+92+92) грн, а всього ліків на загальну суму 987, 8 грн, інші чеки за період з 07.08.2020 по 15.08.2020 є з ліками, які не були призначені лікарем, згідно виписки № 2933 ( а.с.17 та зворотній бік а.с. 17)

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

П. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Для відшкодування шкоди за правилами ст.1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи; б) наявність шкоди; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки особи, яка завдала шкоду; г) вина особи, яка завдала шкоду. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для відшкодування завданої шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно - курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Зі змісту цієї норми вбачається, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, складається з втраченого заробітку (доходу), додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно - курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Тобто будь-які витрати, які стягуються на користь потерпілого на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я.

Специфіка шкоди, яка завдана здоров`ю, полягає також і в тому, що вона не може бути відшкодована в натурі та оцінена в грошовому еквіваленті. Саме тому об`єктом відшкодування буде не зазначена шкода, а лише майнові втрати, що зазнала фізична особа, внаслідок завдання цієї шкоди. До таких втрат законодавець відносить: а) заробіток (дохід), втрачений потерпілим внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності; б) додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Однак цей перелік є орієнтовним і у випадку, коли потерпілий має ще й інші втрати, які пов`язані з відповідним ушкодженням здоров`я, то він має право вимагати і їх відшкодування.

Відповідне тлумачення викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 311/2467/16-ц, провадження № 61-30575св18.

При цьому, пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

У п.п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

У рішенні від 12 липня 2007 року у справі «Stankov v. Bulgaria» Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка моральної шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

Чинне законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди, та при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

На підставі надвних позивачкою та досліджених в судовому засіданні доказів, судом правильно встановлено, що неправомірними діями ОСОБА_2 ОСОБА_1 завдані тілесні ушкодження, внаслідок чого позивачці завдано матеральну та моральну шкоду.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції своє рішення належним чином не обґрунтував, обмежившись лише вказівками на документальне підтвердження чеками на придбання ліків, медичних препаратів та медичних досліджень у період з 15.03.2020 по 18.08.2020. Зробивши висновок про доведеність розміру матеріальних збитків на суму 9 368, 33 грн, суд не перевірив належне оформлення товарних чеків та фіскальних чеків та відповідність придбаних позивачем ліків наданим позивачкою медичним висновкам та призначенням лікарів.

При цьому, з наданих позивачем копій чеків вбачається придбання ліків різного призначення, проте будь-яких належних доказів на підтвердження необхідності та доцільності застосування придбаних ліків відповідними рекомендаціями та призначеннями лікарів позивачкою не надано.

Судовою колегією встановлено, що позивачем надано належні докази, з урахуванням належно оформлених фіскальних чеків та товарних чеків за період з 15.03.2020 по 18.08.2020, та відповідності ліків, які зазначені в чеках, призначенням лікаря на суму 3 073, 80 грн.

Отже судова колегія погоджується з доводами апелянта, щодо не доведеності в повному обсязі розміру матеріальної шкоди завданої діями відповідача. Тому рішення суду в частині визначення розміру матеріальної шкоди підлягає зміні, а визначений судом розмір стягнення зменшенню до 3 073, 80 грн.

Частково задовольняючи вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що достатнім, з урахуванням ступеня вини відповідача, характеру та обсягу душевних страждань позивача є відшкодування у розмірі 20 000,00 грн.

Судова колегія погоджується з зазначним висновоком суду. Розмір моральної шкоди залежить від характеру вчиненого правопорушення, його тяжкості та наслідків, то визначення розміру такої шкоди повинно бути співмірним з вчиненим діянням.

Матеріали справи свідчать про те, що протиправною поведінкою ОСОБА_2 позивачу було завдано легкі тілесні ушкодження. Проте, зазначені ушкодження призвели до зміни ритму та розпорядку її повсякденного життя: необхідність відвідування лікарень, перебування на стаціонарному лікуванні та подальша реабілітація, завдання позивачу додаткових незручностей.

Тому судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про необгрунованість рішення суду в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 20 000 грн.

За результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 на додаткове рішення від 30 серпня 2021 року, судова колегія зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Статтею 264 ЦПК України визначені питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення, в тому числі - як розподілити між сторонами судові витрати (п.6 ч.1 цієї статті).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України).

Частинам 1, 2, 13 ст.141 ЦПК України встановлено,що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Інші судові витрати,пов`язані з розглядом справи,покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьоїстатті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунківтощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставіст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

При цьому, колегія суддів зауважує, що при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Як вбачається зі змісту відзиву представника відповідача на позов ОСОБА_1 по справі № 626/287/21, відповідач повідомив про попередній розрахунок витрат на правову допомогу, що відповідач має понести узв`язку із розглядом справи складає 10 000 грн. ( а.с. 39-46).

Відповідно до п. 3 Договору № 19.02.21 про надання правової допомоги, який укладений між адвокатом Невольченко О.О. та Мухортовим М.М. 19.02.2021, зазначено що обсяг і вартість наданої правової допомоги за цим договором визначається актами про виконання робіт, підписаних сторонами, котрі є належною підставою для проведення оплати наданої правової допомоги. Попередньо сторони обумовлюють вартість правової допомоги в розмірі 10 000 грн. ( а.с. 75).

Розрахунком вартості надання правової допомоги у справі № 626/287/21 проведено детальний розрахунок з найменуванням виду допомоги адвоката, затраченого часу та узгодженої вартості у гривнях, визначена кінцева вартість правової допомоги у розмірі 10 000 грн. ( а.с. 76).

Відповідно до акту виконаних робіт в справі № 626/287/21 зазначено перелік наданих юридичних послуг виконавцем з найменуванням видк допомоги, затраченого часу та узгодженої вартості в гривнях, визначена кінцева вартість правової допомоги у розмірі 10 000 грн. (а.с. 77).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 31.01.20 від 31.01.2020 ОСОБА_2 сплачено 10 000 грн. адвокату Невольніченко О.О. за надання правової допомоги в справі № 626/287/21 ( а.с.78).

З огляду на вищевикладене, судова коллегія уважає, що суд першої інстанції зробив вірний висновок про необхідність задоволення заяви представника відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Посилання ОСОБА_1 на ч.1 ст. 134 ЦПК України, судова колегія відхиляє, оскільки представником відповідача у відзиві на позовну заяву ( а.с. 39-46) був наданий попередній розрахунок суми витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення, та необхідність стягнути з ОСОБА_1 на користь відповідача витрат на надання йому правової допомоги пропорційно до задоволених позовних вимог.

Тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення залишає без задоволення.

Разом с тим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 382 ГПК України - у випадку скасування або зміни судового рішення постанова суду апеляційної інстанції має містити новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1, 6, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Красноградського районного суду Харківської області від 9 червня 2021 року змінено, підлягають перерозподілу судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу, що були стягнуті додатковим рішенням тогож суду від 30 серпня 202 року.

При ухваленні рішення суду з відповідача стягнуто судовий збір в розмірі 898 грн. 38 коп. та додатковим рішенням з позивача стягнуті витрати на надання правової допомоги пропорційно до задоволених позовних вимог, враховуючи зміну рішення першої інстанції та часткове задоволення вимог позивача ( 39 %) з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 547, 78 грн., та з позивача на користь відповідача ( 61 %) витрати на надання правової допомоги в розмірі 6 100 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Красноградського районного суду Харківської області від 30 серпня 2021 року залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 9 червня 2021 року задовольнити частково.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 9 червня 2021 року та додаткове рішення Красноградського районного суду Харківської області від 30 серпня 2021 року змінити в частині розміру стягнення матеріальної шкоди та розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на відшкодування завданої внаслідок скоєного злочину матеріальної шкоди 3 073 (три тисячі сімдесят три ) гривень 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 547 (п`ятсот сорок сім) гривень 52 коп. на отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 6 100 ( шіть тисяч сто ) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук