ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 грудня 2021 року

м. Харків

справа № 632/1298/20

провадження № 22-ц/818/6327/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 04 серпня 2021 року, постановлене під головуванням судді Библіва С.В., в залі суду в місті Первомайський Харківської області (повний текст судового рішення складено 13 серпня 2021 року), -

в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок залиття квартири, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 21547,00 грн., моральну шкоду в розмірі 7000,00 грн.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 04 серпня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири в сумі 21547,00 грн., моральну шкоду в сумі 2000,00 грн. та судові витрати, а саме: витрати на проведення будівельно-технічного експертного дослідження в сумі 5652,00 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 500,00 грн., судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1081,02 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 04 серпня 2021 року та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що акт обстеження від 13 листопада 2019 року, на який посилається позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, не містить даних щодо повідомлення власника квартири- ОСОБА_2 щодо проведення обстеження та складення акту. В акті не зазначено причин неявки чи відомостей щодо її відмови від участі у проведенні обстеження або відмови від підпису, якщо таке мало місце. Обставини, викладені у вищевказаному акті, встановлено без обстеження квартири АДРЕСА_1 , без участі власника квартири. Крім того, судом першої інстанції помилково взято у якості доказу розміру спричиненої шкоди висновок експертного будівельно-технічного дослідження, складеного 24 грудня 2019 року, оскільки експерта не попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи часткового позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності вини відповідача у залитті квартири позивача. Сума збитків відповідачем не спростована. Підставою для стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди є те, що позивачем доведено порушення його прав ОСОБА_2 .

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено. що Позивач є власником квартири АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_3 (а.с. 5).

Квартира відповідача знаходиться поверхом вище від квартири, яка належить позивачу.

Актом обстеження від 13 листопада 2019 року у складі заступника начальника ВЕВ КП «Жилсервіс» Гриценко О.О., інженера ВЕВ ОСОБА_3 в присутності власника квартири АДРЕСА_2 встановлено, що причиною залиття квартири АДРЕСА_4 стало протікання із вище розташованої квартири АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 25752 від 24 грудня 2019 року розмір спричиненої матеріальної шкоди власнику квартири АДРЕСА_2 , внаслідок залиття за актом від 13 листопада 2019 року, станом на час складання висновку, становить 21547,00 грн. (а.с. 8-25).

Як на підставу позовних вимог, позивач посилався на те, що внаслідок залиття квартири йому завдано як матеріальну, так і моральну шкоду. ОСОБА_1 вказує, що йому завдано моральну шкоду, яка виражена у погіршенні його здоров`я, емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживанням з приводу залиття та пошкодження квартири. В результаті залиття в квартирі стояв затхлий запах, в результаті постійної сирості в квартирі він постійно погано себе почував, задихався, постійно боліла голова, захворів на респіраторне захворювання та був вимушений лікуватися довгий час.

У зв`язку з цим просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду, завдану залиттям його квартири в сумі 21547,00 грн., моральну шкоду в сумі 7000,00 грн. та судові витрати, а саме: витрати на проведення будівельно-технічного експертного дослідження в сумі 5652, 00 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 500,00 грн., судовий збір в сумі 1681,60 грн., витрати по сплаті послуг банку за проведення експертного дослідження в сумі 56,50 грн., витрати по сплаті послуг банку з перерахування судового збору в сумі 80,00 грн. та витрати за отримання витягу з державного реєстру щодо власника квартири АДРЕСА_1 в сумі 55,00 грн.

Статтею 179 ЖК України встановлено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. № 45, власник, наймач (орендар) квартири зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.

Власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла.

Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану майнову шкоду в деліктних (позадоговірних) відносинах передбачені ч. 1 ст. 1166 ЦК України.

Так відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем доведено належними та допустимими доказами факт залиття квартири АДРЕСА_4 внаслідок протікання з квартири АДРЕСА_1 , що належить відповідачу. Відповідачем не надано до суду доказів відсутності його вини у залитті квартири АДРЕСА_4 .

Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 25752 від 24 грудня 2019 року розмір спричиненої матеріальної шкоди власнику квартири АДРЕСА_2 , внаслідок залиття за актом від 13 листопада 2019 року, станом на час складання висновку, становить 21547,00 грн.

Доказів на спростування висновків, викладених в акті обстеження від 13 листопада 2019 року (а.с. 6), відповідачкою до суду не надано.

Сам факт відсутності останньої при складенні акту не є підставою для відмови у задоволенні позову.

За таких обставин, суд першої інстанції, встановивши факт залиття квартири АДРЕСА_4 , причину та розмір завданої шкоди майну ОСОБА_1 , врахувавши, що ОСОБА_2 не довела відсутність своєї вини у завданні шкоди, зробив обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог про відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 04 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова