Справа № 510/415/21
Провадження №2/510//908/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 грудня 2021 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка ОСОБА_3 у судові засідання, які призначалися на 11.10.2021р., 11.11.2021р., 09.12.2021р., будучи належним чином сповіщена, не явилася, про причину неявки суд не сповістила, відзиву на позов не надала, була попереджена, що на підставі ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки, справа буде розглянута у її відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , діюча від імені та в інтересах позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі.

Згідно із ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія домової книги; копія свідоцтва про право власності на житло від 26.07.1993р. №550; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_6 - на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 ; копія технічного паспорту на квартиру; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_7 - помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія заповіту від 23.10.2015р., оформленого на ім`я ОСОБА_1 ; копія витягу про реєстрацію заповіту в Спадковому реєстрі; копія довідки виконкому Ренійської міської ради від 23.01.2020р. про склад сім`ї ОСОБА_6 на день її смерті; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_8 - померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія свідоцтва про народження позивача; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.03.2021р.; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості нерухомості від 05.03.2021р.; копія свідоцтва про народження ОСОБА_9 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_10 ; відповідь завідувачки Ренійської районної держнотконтори від 17.09.2021р.; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 16.09.2021р. (спадкова справа після смерті ОСОБА_8 не заводилась).

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі є сином ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та спадкоємцем за заповітом ОСОБА_8 . Відповідачки у справі - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 являються онуками батьків позивача, а відповідачка ОСОБА_2 - є жінкою, яка допомагала позивачу доглядати за його матір`ю до її смерті.

За життя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 належало наступне майно (кожному з них по Ѕ частині):

-квартира АДРЕСА_1 .

На випадок смерті ОСОБА_7 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на вищезазначене майно (на Ѕ його частину). Спадщину прийняла його дружина, оскільки вона понесла всі витрати на поховання чоловіка, виконала необхідні поминальні обряди, прийняла в розпорядження квартиру в цілому, продовжила мешкати в ній, від спадщини не відмовилася. Отже, дружина померлого прийняла спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 в порядку ст. 549 ЦК України 1963р.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла. За життя вона розпорядилася належним їй майном, 23.10.2015р. склала заповіт на ім`я позивача (сина). Таким чином, після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на належне їй майно (всю квартиру).

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за заповітом. Проте, навіть у випадку своєчасного звернення, оформити спадщину було б неможливо у зв`язку із тим, що в нього були відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів, крім того, нерухомість (після її прийняття у спадщину) не була зареєстрована ОСОБА_8 у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Останні роки перед смертю ОСОБА_8 позивач мешкав разом із нею, доглядав за матір`ю, як син. Відповідачка ОСОБА_2 допомагала позивачу доглядати за його матір`ю, однак, після її смерті вона на спадщину не претендує. Відповідачка ОСОБА_9 на спадщину не претендує також, не заперечує, щоб спадщину оформив позивач - її батько. Відповідачка ОСОБА_10 спадщину після смерті бабусі не прийняла.

У нинішній час, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказану нерухомість, про що 05.03.2021р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Квартиру неможливо оформити, як спадщину, оскільки свого часу ця нерухомість не була переоформлена ОСОБА_8 в порядку спадкування після смерті її чоловіка та не внесена власницею до державного реєстру нерухомості.

Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) правовстановлюючого документу проставляється відповідна відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса.

Отже, після смерті ОСОБА_8 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на квартиру, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, ОСОБА_8 після смерті свого чоловіка прийняла спадщину за законом в порядку ст. 549 ЦК України 1963р., а позивач прийняв спадщину за заповітом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлої ОСОБА_8 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачі на неї не претендують.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 п.4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки спадкодавець помер у 2003р., спадкові відносини виникли у той час, то підлягають застосуванню положення ЦК УРСР 1963р.

Згідно із вимогами ст. 548 ЦК УРСР 1963р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Ст. 549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Після смерті ОСОБА_7 за прийняттям спадщини в установлений законом строк ніхто не звертався, однак, ОСОБА_8 , як спадкоємиця першої черги за законом, після смерті чоловіка прийняла її фактично, в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963р.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Як передбачено ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту

відкриття спадщини.

За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном ; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини ОСОБА_8 не звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою для прийняття спадщини, проте вона прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємиці першої черги, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання технічних документів на нерухомість, мешкання у спадковій квартирі, догляд за її збереженням, проведення ремонту та ін.).

Таким чином, ОСОБА_8 прийняла спадщину (на Ѕ частину нерухомості, що належала за життя її чоловікові) в порядку ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою. Однак, він спільно мешкав разом із спадкодавцем до його смерті. Як зазначив позивач, після смерті матері у нього були відсутні правовстановлюючі документи на квартиру. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач також не має можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих документів на нерухомість, мешкання у квартирі, розпорядження щодо її цільового використовування тощо).

Таким чином, позивач прийняв спадщину за заповітом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї. Обставини спільного мешкання позивача із ОСОБА_8 підтверджуються даними довідки виконкому Ренійської міської ради від 23.01.2020р. про склад сім`ї на день її смерті. Крім того, про дійсне волевиявлення ОСОБА_8 свідчить і заповіт, оформлений на ім`я позивача.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на квартиру з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 258, 259, 264 - 265, 268, 280-289, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР 1963р., ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1233-1235, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за заповітом право власності на:

-квартиру АДРЕСА_1 (загальною площею 48,60 кв.м., житловою площею 29,20 кв.м., допоміжною площею 19,40 кв.м.),

що належала ОСОБА_8 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 (у тому числі і Ѕ частина квартири, що рахується оформленою на ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Заочне рішення може бути переглянуте Ренійським районним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст. 284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Вячеслав ДУДНИК