Справа № 635/5470/20
Провадження по справі № 2/635/1404/2021
07 грудня 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
Головуючого судді Бобко Т.В.,
секретар судового засідання Полоз М.М.,
учасники справи:
відповідач ОСОБА_2 ,
третя особа ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача.
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила визнати останню такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що він є власником Ѕ частини вказаного будинку, власником іншої Ѕ частини будинку є ОСОБА_3 . З 16 березня 1982 року за вказаною адресою значиться зареєстрованою сестра позивача ОСОБА_2 , яка більше 10 років не проживає за своїм місце реєстрації. Позивач не підтримує зв`язку з відповідачем, її місце проживання їй не відоме, жодних перешкод в її проживанні за місцем реєстрації він не чинить.
Аргументи учасників справи.
Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позову не надала, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надійшло.
Третя особа ОСОБА_3 пояснень з приводу позову не надала, будь-яких заяв та клопотань від третьої особи не надійшло.
Рух справи.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 березня 2021 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 вересня 2021 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Участь у судовому засіданні сторін та інших учасників справи.
Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача ухвалити рішення у заочному порядку.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України шляхом виклику через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Третя особа у судове засідання не з`явилась, про день час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 74Є,2 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності в Ѕ частині ОСОБА_1 (на підставі договору дарування від 19 грудня 2006 року, посвідченого приватьним нотаріусом Харківського районного нотраіального округу Харківської області Цидибрага С.О. за реєстровим №6128) та в Ѕ частині ОСОБА_3 (на підставі рішення Харківського районного суду харківської області від 20 липня 2004 року, запис в реєстровій книзі БТІ №12 під реєстровим №1424 від 27 липня 2006 року, Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13343385 від 25 січня 2007 року), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №184315439 від 10 жовтня 2019 року та довідкою Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №642 від 13 листопада 2019 року
Як вбачається зі змісту домової книги щодо прописки осіб у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_2 з 16 березня 1982 року, що також підтверджується відомостями Південноміської ради Харківського району Харківської області №344 від 03 березня 2021 року.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є рідною сестрою позивача.
Зі змісту актів, складених депутатом Південноміської ради Харківського району Харківської областіБурлаковоою О.М. 04 вересня 2019 року, 22 серпня 2018 року, 22 січня 2014 року та 12 червня 2008 року в присутності двох свідків, які підписали вказані акти, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , яка є сестрою ОСОБА_1 , не проживає більше 10 років, її особистих речей в будинку немає, місце її проживання невідоме.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб.
Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Тобто, за змістом ст. 319 ЦК власник сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права.
Отже, правомочності власника та межі здійснення ним прав встановлені законом.
Разом із тим, як вбачається зі змісту ст. 319 ЦК, обмеження права власності не підлягають розширеному тлумаченню.
Закріплений у п. 1 ч. 2 ст. 319 ЦК принцип, відповідно до якого дії власника щодо його майна не повинні суперечити закону, є загальним універсальним обмеженням прав власника. Відсутність прямої заборони в законі надає власнику широке коло можливостей для здійснення права власності, в той час як заборона на здійснення певних дій є механізмом стримання власника.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
У ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є рідною сестрою позивача, тобто є членом сім`ї позивача.
Згідно ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей16,386,391 ЦК України.
Під час судового розгляду судом встановлено, що відповідач не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тривалий час, а саме більше 10 років по теперішній час, особистих речей її в будинку немає, місце її знаходження невідоме, перешкод у її проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачем свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено.
Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідача за вищевказаною адресою понад один рік, суду не надано.
Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджав відповідачу у користуванні спірним будинком в матеріалах справи також відсутні.
За положеннями ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено.
Щодо судових витрат
Згідно квитанції №19 від 22 серпня 2020 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 гривень.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 гривень.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач ОСОБА_4 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Харківським РВ УМВС України в харківській області 27 жовтня 2003 року, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .
Третя особа ОСОБА_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .
Повне рішення складено 16 грудня 2021 року.
Суддя Т.В. Бобко