Провадження № 2/752/260/21
РІШЕННЯ

Іменем України

09.12.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про захист прав споживача, стягнення коштів за договором страхування, та відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

в липні 2017 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Конюшка Д.Б. звернувся до суду із позовом до відповідача ПрАт «СК «Уніка», в якому просив суд стягнути із відповідача на користь позивача несплачене страхове відшкодування в сумі 568591,00 грн., пеню в сумі 193227,47 грн., три відсотки річних в сумі 19955,00 грн., інфляційні втрати в сумі 87886,30 грн., а також моральну шкоду в сумі 50000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.10.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір добровільного страхування «Дім і все, що в нім» № 030103/5, у відповідності до умов якого позивач застрахував рухоме та нерухоме майно за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Новосілки, с-т «Золота Нива». За умовами договору страхова сума основних конструкцій житлового будинку становить 2500000,00 грн., а страхова сума щодо рухомого домашнього майна становить 250000,00 грн. 27.03.2016 року із застрахованим майном сталась страхова подія, а саме: внаслідок пожежі було пошкоджено та знищено застраховане майно, як нерухоме, так і рухоме. Позивач вказує, що за умовами договору у разі настання страхового випадку «Пожежа» у відповідача виник обов`язок зі сплати страхового відшкодування. Позивач вчасно повідомив відповідача про настання страхового випадку, на місце події були викликані компетентні органи, які зафіксували факт настання страхового випадку та дали події відповідну правову кваліфікацію. Позивач в повній мірі виконав взяті на себе зобов`язання за договором, подав відповідачу заяву на виплату страхового відшкодування та всі необхідні документи. Порушивши строки надання відповіді, відповідач лише 29.06.2016 року надав позивачу лист із відмовою у виплаті страхового відшкодування огляду на те, що позивачем були порушені правила пожежної безпеки, що підтверджується висновком експертного дослідження КМНДЕКЦ МВС України від 14.06.2016 р. № 30-ПТ, а також в зв`язку з тим, що своїми діями позивач створив перешкоду відповідачу у визначенні обставин, причин, характеру та розмірів збитків. Втім, позивач вважає зазначену відмову необґрунтованою та такою, що порушує його права. Так, зазначений висновок експертного дослідження не відповідає вимогам закону та обставинам події, та в ньому не дана належна оцінка актам державних органів, що розслідувало події, не надано їм належного аналізу. Крім того, страховиком було проведено огляд застрахованого пошкодженого майна, та жодних претензій під час огляду висловлено не було. З огляду на викладене, відмова страховика є неправомірною та подія, яка сталась із застрахованим майном позивача є страховим випадком, а відтак наявні підстави для стягнення на користь позивача матеріального збитку за пошкодження нерухомого майна в сумі 399708,00 грн. за мінусом франшизи в сумі 1000,00 грн., а також матеріального збитку за пошкодження рухомого майна в сумі 171883,00 грн. за мінусом франшизи в сумі 1000,00 грн. Крім того, позивач вказує, що з огляду на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором, та невиплати позивачу належного страхового відшкодування відповідач має сплатити на користь позивача штрафні санкції, а саме: пеню в сумі 193227,47 грн., три відсотки річних в сумі 19955,00 грн., інфляційні втрати в сумі 87886,30 грн. Також позивач вказує, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору йому була завдана моральна шкода, яка ним оцінена в сумі 50000,00 грн., і яка має бути відшкодована на його користь відповідачем. Посилаючись на викладене, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав із даним позовом.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11.09.2017 року, у справі було відкрито провадження.

В листопаді 2017 року до суду від представника відповідача надійшло заперечення на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позовних відмовити, посилаючись на те, що 29.03.2016 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про виплату страхового відшкодування. На виконання умов договору (п. 9.3.2) відповідачем було залучено незалежних експертів для встановлення причин пожежі, що мала місце 27.03.2016 р. Відповідно до висновку експертного дослідження КМНДЕКЦ МВС України від 14.06.2016 р. № 30-ПТ, було встановлено, що причиною виникнення пожежі в господарській будівлі стало займання дерев`яних елементів покрівлі внаслідок їх теплового самозаймання в результаті дії тепла, отриманого від металевого димоходу печі на твердому паливі під час її експлуатації, який було влаштовано із порушенням п.п.2.6 п. 2 розділу IV Правил пожежної безпеки в України та вимог п.6.8.12 ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування», та саме вказані порушення перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з причиною виникнення пожежі. Пунктом 7.1.7 умов договору, страховиком не відшкодовується збитки страхувальника, що настали внаслідок порушення страхувальником встановлених законом чи іншими нормативними актами правил і норм безпеки. Таким чином, подія (пожежа), яка сталась 27.03.2016 року, внаслідок якої було пошкоджено майно, підпадає під виключення зі страхових випадків, в зв`язку з чим відповідачем було прийнято правомірне рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування позивачу. Крім того, на момент повторного огляду майна було виявлено, що позивачем проводились демонтажні роботи, які всупереч умовам договору не були попередньо погоджені зі страховиком, чим було змінено обстановку на місці події, а тому відповідач вказує, що своїми діями позивач намагався створити страховику перешкоди у визначенні причин, характеру та розмірів збитків, чим порушив обов`язок, передбачений п. 10.1.4 умов договору. Відповідач зазначає, що позивач було правомірно відмовлено у виплаті страхового відшкодування, та за результатами розгляду скарг позивача Нацкомфінпослуг порушень в діях відповідача не встановив. Посилаючись на викладене, відповідач вказував на відсутність підстав для стягнення зі страхової компанії страхового відшкодування, штрафних санкцій та моральної шкоди.

В зв`язку із закінченням у судді Мирошниченко О.В. строку повноважень, на підставі розпорядження керівника апарату суду № 1528 від 04.07.2018 року, справу було повторно автоматично розподілено та визначено головуючого суддю Шкірая М.І.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. від 10.07.2018 року, справу було прийнято до провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

В зв`язку зі звільненням судді Шкірая М.І. , на підставі розпорядження керівника апарату суду № 733 від 17.08.2020 року, справу було повторно автоматично розподілено та визначено головуючого суддю Чередніченко Н.П.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.11.2021 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених в позові підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, посилаючись на заперечення , які містяться в матеріалах справи .

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за наступних підстав.

Правовідносини, що склалися між сторонами носять договірний характер та регулюються нормами цивільного законодавства України, Законом України «Про страхування».

Судом встановлено, що 06.10.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір добровільного страхування «Дім і все, що в нім» № 030103/5.

У відповідності до умов п.1, 2, 3, 4, 5 договору страхування сторонами договору є страховик ПрАТ «СК «УНІКА» та страхувальник (вигадонабувач) ОСОБА_1 .

Предметом Договору є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим за даним договором майном та понесенням додаткових витрат при настанні страхового випадку а саме: двоповерховим будинком з внутрішнім опорядженням та рухомим майном, парканом та банею за адресою: АДРЕСА_1 .

Строк дії договору становить з 01.11.2015 р. по 31.10.2016 р.

Згідно п.12 договору страхування сторонами обумовлено, що страховим випадком є факт понесення збитків внаслідок пошкодження, знищення чи втрати Застрахованого майна в результаті наступних подій (страхових ризиків) в рамках встановлених програм страхування, а саме: за програмою «Комфорт», про що мається позначка в договорі, котра включає до своїх умов також й умови програми «Стандарт».

Згідно п.12.1.1 договору страхування за програмою «Стандарт» включені страхові випадки, а саме вогневі ризики: пожежа, в. т.ч. підпал, вибух, удар блискавки.

Аналізуючи п.6.1 договору страхування за категорією застрахованого майна, разом по майну страхова сума відшкодування становить 3750000 грн. за ринковою вартістю.

У відповідності до п. 13, 15 договору страхування, страховий платіж становить 5575,00 грн.

У відповідності до п. 4 умов договору добровільного страхування визначені страхові випадки та програми страхування, що узгоджуються з умовами самого договору страхування та розширюють поняття, наводячи їх тлумачення.

Так, у відповідності до п.4.1.4 умов договору добровільного страхування згідно програми страхування «Стандарт» визначено, що пожежа, в тому числі підпал - процес горіння з відкритим полум`ям або без нього (тління) поза місцями, що спеціально призначені для його розведення та підтримання, який може розповсюджуватися спонтанно та довільно.

Згідно п.5.1 умов договору добровільного страхування, страхова сума - грошова сума, в межах якої Страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування при настанні страхового випадку, що передбачений договором.

Згідно п. 6.1.3 умов договору добровільного страхування ринкова вартість - вартість, за яку можливе відчуження застрахованого майна на ринку подібного майна на дату укладення договору, за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Згідно із п. 7 умов договору добровільного страхування, виключення із страхового випадку в обмеження страхування, а тому числі п.7.1.7 страховиком в будь-якому випадку не відшкодовуються будь-які збитки Страхувальника, що настали в наслідок порушення Страхувальником встановлених законом чи іншим нормативними актами, в тому числі відомчими та/або внутрішніми нормативними документами правил і норм безпеки чи інших аналогічних норм, в тому числі техніки безпеки, вимог і мір пожежної безпеки.

Згідно із п. 9.2.5 умов договору добровільного страхування, страхувальник зобов`язаний використовувати застраховане майно за призначенням, з дотриманням вимог протипожежної безпеки, умов зберігання та правил експлуатації.

Згідно із п.10.1.6 умов договору добровільного страхування, у разі настання випадку, який має ознаки страхового, Страхувальник надає Страховику можливість безперешкодно розслідувати причини і обставини події, яка сталась.

Згідно п.12.1.8 умов договору добровільного страхування встановлено, що невиконання або неналежне виконання Страхувальником своїх обов`язків за договором є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Судом встановлено, що 27.03.2016 року в господарчій будівлі за адресою АДРЕСА_1 сталась пожежа, яка була зафіксована актом про пожежу від 27.03.2016 року.

Відповідно до звіту про причини виникнення пожежі Вишгородського РВ ГУ ДСНС України в Київській області від 27.03.2016 року, було встановлено, що ймовірною причиною пожежі могло послужити - перенакалення димаря пічного опалення.

27.03.2016 року до ЄРДР були внесені відомості з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 270 КК України за фактом пожежі в господарчій будівлі на ділянці № 26 ст. «Золота Нива» с. Новосілки Вишгородського району Київської області.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 29.03.2016 року про виплату страхового відшкодування.

Відповідач ПрАТ «СК «УНІКА» листом від 29.06.2016 року відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що позивачем були порушені правила пожежної безпеки, що підтверджується висновком експертного дослідження КМНДЕКЦ МВС України від 14.06.2016 р. № 30-ПТ, а також в зв`язку з тим, що позивачем створено перешкоди у визначенні обставин, характеру та розміру збитків, оскільки на момент огляду майна 01.04.2016 року було виявлено, що позивачем проводились демонтажні роботи, які всупереч умовам договору не були попередньо погоджені зі страховиком, чим було змінено обстановку на місці події.

Відповідно до висновку експертного дослідження Київського міського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 14.06.2016 року № 30-ПТ, було встановлено, що в причинно-наслідковому зв`язку з причиною виникнення пожежі, що виникла в господарчій будівлі ОСОБА_1 , розташованої на території садового товариства «Золота Нива» Новосілівської с/р Вишгородського району Київської області знаходяться невиконання підпункту п.п.2.6 п. 2 розділу IV Правил пожежної безпеки в України та вимог п.6.8.12 ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування».

Крім того, в матеріалах справи наявний висновок експертного дослідження ПП «Пліч-опліч» від 17.05.2016 року, відповідно до якого експертом було встановлено, що на момент виникнення пожежі в господарській будівлі ОСОБА_1 , розташованої на території садового товариства «Золота Нива» Новосілівської с/р Вишгородського району Київської області влаштування димаря не відповідало вимогам п.п.2.6 п. 2 розділу IV: печі та інші опалювальні прилади повинні мати протипожежні розділки (відступки) від горючих конструкцій, що відповідають вимогам ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування». Також експертом зазначено про те, що в причинно-наслідковому зв`язку з причиною виникнення пожежі, що виникла в господарчій будівлі ОСОБА_1 , розташованої на території садового товариства «Золота Нива» Новосілівської с/р Вишгородського району Київської області знаходяться невиконання підпункту п.п.2.6 п. 2 розділу IV Правил пожежної безпеки в України та вимог п.6.8.12 ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування».

В ході розгляду справи стороною позивача вказувалось на те, що зазначені висновки не відповідають вимогам закону, проведені однобічно, без з`ясування та аналізу всіх документів за фактом пожежі, які оформлялись компетентними органами, однак, доказів на спростування висновків експертів та/або доказів, які б переконливо свідчили про невідповідність зазначених висновків експертів стороною позивача не наведено, а судом не встановлено.

В обґрунтування позовних вимог стороною позивача зазначалось про те, що страховою компанією неправомірно було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, пожежа, яка сталась є страховим випадком, позивачем були дотримані вимоги умов договору, а відтак наявні підстави для стягнення із відповідача суми невиплаченого страхового відшкодування, штрафних санкцій та моральної шкоди.

Сторона відповідача, заперечуючи проти позовних вимог, вказувала на правомірність відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки, причиною пожежі стало облаштування димаря в будівлі із порушення протипожежних вимог, що виключає дану подію за умовами договору зі страхових випадків, а відтак відсутні підстави і для виплати страхового відшкодування.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, та заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що у відповідності до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У відповідності до ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

У відповідності до ст. 981 ЦК України, договір страхування укладається в письмовій формі.

У відповідності до ст. 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 Закону України «Про страхування»: договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про страхування» , предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані: з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування).

У відповідності до ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Як вже зазначалось вище між сторонами було укладено договір добровільного страхування майна, за умовами якого страховик зобов`язався виплатити страхувальнику страхове відшкодування при настанні страхового випадку, зокрема, і в зв`язку із пожежею.

27.03.2016 року в господарчій будівлі ОСОБА_1 , розташованої на території садового товариства «Золота Нива» Новосілівської с/р Вишгородського району Київської області виникла пожежа, внаслідок якої були завдані збитки позивачу.

За умовами договору сторони узгодили те, що виключення із страхового випадку в обмеження страхування, а тому числі п.7.1.7 страховиком в будь-якому випадку не відшкодовуються будь-які збитки страхувальника, що настали в наслідок порушення страхувальником встановлених законом чи іншим нормативними актами, в тому числі відомчими та/або внутрішніми нормативними документами правил і норм безпеки чи інших аналогічних норм, в тому числі техніки безпеки, вимог і мір пожежної безпеки.

Із висновків експертних досліджень, які були надані відповідачем на обґрунтування заперечень на позов, та належними доказами зі сторони позивача не спростовані, - було встановлено, що в причинно-наслідковому зв`язку із причиною виникнення пожежі, що виникла в господарчій будівлі ОСОБА_1 , розташованої на території садового товариства «Золота Нива» Новосілівської с/р Вишгородського району Київської області знаходяться невиконання підпункту п.п.2.6 п. 2 розділу IV Правил пожежної безпеки в України та вимог п.6.8.12 ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування».

Аналізуючи надані докази судом було встановлено, що позивачем в господарчій будівлі не було дотримано техніки безпеки, вимог і мір пожежної безпеки при облаштуванні димоходу печі на твердотопливному паливі, під час експлуатації якого виникло займання дерев`яних елементів покрівлі внаслідок їх теплового самозаймання в результаті дії тепла, а відтак посилання страховика на наявність підстав вважати, що подія, яка відбулась 27.03.2016 року не є страховим випадком за умовами договору є слушними та такими, що повністю підтверджено наявними у справі доказами.

В ході розгляду справи стороною позивача не доведено, а судом не встановлено наявність страхового випадку, що тягне за собою обов`язок відповідача сплатити позивачу суму страхового відшкодування за договором.

Суд приймає до уваги доводи сторони відповідача щодо факту порушення позивачем правил пожежної безпеки, що призвело до пожежі, а відтак за умовами укладеного договору подія, яка відбулась 27.03.2016 року не є страховим випадком.

Посилання сторони позивача на те, що після події 27.03.2016 року ГУ ДСНС України у Київській області (лист від 06.04.2016 р. № 205) та Вишгородським ВП ГУ НП в Київській області (лист від 18.04.2016 р. № 626вих) вказали про не виявлення порушень правил пожежної безпеки, а відтак відмова страховика є безпідставною, судом до уваги не приймається, оскільки, зазначені листи за відсутності, зокрема, достатніх доказів наведеному, не є переконливими та такими, що вказують на дійсну відсутність порушень пожежної безпеки, а також в ході проведення розслідування страховиком були встановлені зазначені порушення, що підтверджено належними та відповідним висновками експертних установ.

Суд відмічає, що інші наведені позивачем доводи в обґрунтування своїх позовних вимог не спростовують наведених висновків суду.

Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, в зв`язку із порушенням позивачем правил пожежної безпеки при будівництві господарської будівлі, що за умовами договору виключає обов`язок відшкодування збитків відповідачем, а відтак законні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача страхового відшкодування відсутні, в зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Крім того, з огляду на те, що суд прийшов до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення страхового відшкодування, судом не встановлено неправомірної відмови страховика у виплаті страхового відшкодування, а відтак відсутні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та моральної шкоди, оскільки, зазначені вимоги є похідними від первісної позовної вимоги.

В порядку ст.ст. 133, 141 ЦПК України, судові витрати у справі слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 204, 207, 509, 526, 626, 628, 629, 638, 979, 980, 981, 982, 983, 988, 990 ЦК, Законом України «Про страхування», ст.ст. 2, 5, 12, 10-13, 19,76-81, 141, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про захист прав споживача, стягнення коштів за договором страхування, та відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Судові витрати у справі залишити за ОСОБА_1 по фактично понесеним.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Голосіївський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Н.П. Чередніченко