Справа № 182/4550/20
Провадження № 2/0182/540/2021
18.02.2021 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої - судді Багрової А.Г.,
за участю секретаря судового засідання - Снєгульської В.М.,
розглянув у м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом адвоката Томіна Олександра Олександровича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
Заяви по суті справи:
Адвокат Томін О.О. звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.
Свої вимоги мотивує тим, що 05.06.2019 року ОСОБА_1 дав у борг ОСОБА_2 кошти на власні потреби у сумі 107 000,00 грн. з кінцевим терміном їх повернення до 05.07.2019 року, про що ОСОБА_2 написав боргову розписку.
Відповідач відзив на позов до суду не подав.
У судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи за їхньої відсутності, у якій він на задоволенні позову наполягав (а.с.55).
Відповідачеві про наявність справи у суді відомо. Відзив на позов він суду не подавав. Справа тричі призначалася до розгляду з викликом сторін: 11.11.2020 року, 17.12.2020 року та 18.02.2020 року, однак ОСОБА_2 жодного разу не з`явився.
10.11.2020 року від відповідача електронною поштою надійшла заява про відкладення розгляду справи на період карантину, у зв`язку з його діагнозом «цукровий діабет 1 типу». Зазначає, що проживає у м. Києві та йому рекомендовано перебувати за місцем проживання, оскільки за статистикою хворі на цукровий діабет знаходяться у зоні ризику через знижений імунітет та сильно схильні до корона вірусної хвороби (а.с.59). Розгляд справи було відкладено на 17.12.2020 року.
17.12.2020 року суддя перебувала на лікарняному.
Аналогічна за змістом заява про відкладення розгляду справи надійшла електронною поштою суду 18.02.2021 року. Крім цього, ОСОБА_2 зазначає, що на даний час перебуває на реабілітації в інституті ендокринології, про що ним будуть надані відповідні документи після виписки (а.с.77).
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 10.09.2020 року відкрито провадження, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про розгляд справи без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов та витребувано у позивача оригінал розписки (а.с.33).
12.10.2020 року постановлено розглядати справу у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.45).
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.02.2021 року вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення) (а.с.78).
Судом встановлено.
Між сторонами виникли правовідносини стосовно стягнення з відповідача боргу.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11.11.2015 року у справі № 6-1967цс15.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Судом встановлено, що 05.06.2019 року ОСОБА_1 дав ОСОБА_2 на власні потреби кошти в сумі 107 000,00 грн. про що відповідач написав боргову розписку. За умовами зазначеної розписки ОСОБА_2 зобов`язався повернути ОСОБА_1 суму позики до 05 липня або на першу вимогу. Розмір процентів розпискою не передбачено (а.с.35).
Оригінал вказаної розписки був оглянутий судом та міститься в матеріалах справи (а.с.35).
Оскільки позивач передав відповідачеві гроші, а останній, у свою чергу, зобов`язався їх повернути із визначенням конкретного строку, суд вважає, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично був укладений договір позики.
05.07.2019 року закінчився строк повернення боргу, проте відповідач умови розписки не виконав та кошти у встановлений строк не повернув, чим порушив права позивача.
07.02.2020 року ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 була направлена письмова вимога про повернення позики в найкоротші строки, але не пізніше семи днів з дня отримання цієї вимоги (а.с.13)
Жодних доказів на підтвердження факту повернення коштів ОСОБА_1 ОСОБА_2 , який обізнаний з позовом, за час розгляду справи в суді не надав.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, за період з 06.07.2019 року по 03.08.2020 року відсотки за користування коштами складають 14 293,57 грн., 3 відсотки річних - 3468,65 грн., інфляційні збитки - 2257,70 грн. (а.с.3-4).
Оскільки ОСОБА_2 не повернув ОСОБА_1 кошти за борговою розпискою, суд дійшов висновку, що сума боргу з урахуванням відсотків за користування, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період прострочення в межах позовних вимог повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача примусово.
Крім того, з відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню підтверджені судові витрати на судовий збір у сумі 1270,21 грн. (а.с.1).
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12,13,18,76,81,141,263-265,280 ЦПК України, ст.ст. 625,1046,1047,1048,1050 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1270 (одна тисяча двісті сімдесят) грн. 21 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його повного складення.
Повний текст рішення складено 18.02.2021 року.
Дані про учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;
представник позивача - адвокат Томін Олександр Олександрович на підставі ордеру серії КС № 638724 від 03.08.2020 року, адреса: АДРЕСА_2 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 7836/10 від 05.06.2019 року (а.с.36-37);
відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .
Суддя: А. Г. Багрова