Провадження № 2/161/4585/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Фурман Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Луцької міської ради про визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

26.10.2021 року позивач звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що з 01.06.2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від спільного шлюбу мають з відповідачем двох синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.12.2019 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Зазначає, що за добровільною згодою з батьком дітей, діти залишились проживати разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 . 30.01.2021 року вона вийшла заміж за ОСОБА_5 , і, перебуваючи з ним у шлюбних відносинах народила дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З моменту народження і по даний час дочка також за письмовою згодою батька прописана і проживає разом з нею та її чоловіком ОСОБА_5 спільно з синами від першого шлюбу у згаданій вище квартирі, за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що разом із чоловіком займається вихованням та піклуванням про дітей від обох шлюбів. До нового чоловіка діти відносяться дружньо, як до члена сім`ї. У свою чергу, бувший чоловік ОСОБА_2 інколи у вихідні дні забирає синів додому до своєї матері, у якої на даний час проживає. Власного житла відповідач не має. Зазначає, що відповідач ніби не заперечує щодо проживання дітей (синів) разом з нею, однак періодично погрожує їх забрати, хоч власної сім`ї, як і власного житла не має і проживає у квартирі у матері, де також проживає його сестра. На підставі наведеного, просила суд визначити місце проживання їх спільних з відповідачем дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , а також стягнути з відповідача судовий збір.

До початку проведення судового засідання позивачка подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає.

Представник третьої особи подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутності.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Як вбачається із рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.12.2019 року (справа № 161/12783/19), 10.12.2021 року було розірвано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 01 червня 2013 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №462. Дане рішення набрало законної сили 21.01.2020 року (а.с. 17-18).

Від шлюбу у сторін народилась діти ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с. 11-12).

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , 30.01.2021 року ОСОБА_2 уклала шлюб із ОСОБА_5 , який зареєстровано Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стаану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про що складено відповідний актовий запис № 7. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_10 ».

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_5 та ОСОБА_1 народилась спільна дитина дочка ОСОБА_6 (а.с.13).

Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_1 їх спільні з відповідачем діти ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають на постійній основі разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьківта самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, згідно вимог закону вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б насамперед інтересам неповнолітніх дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їх вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання.

Виходячи з роз`яснень п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

У п. 1 ст. 3 Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989 року (чинна для України з 27.09.1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (п. 1 ст. 18 цієї Конвенції ООН).

Як зазначено у п. 1 ст. 9 Конвенції ООН, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

У своєму рішенні у справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Принцип «найкращих інтересів дитини», що випливає також і з Декларації, є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії.

Виходячи з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, взявши до уваги заяву представника служби у справах дітей, який не заперечує щодо визначення місця проживання дітей разом із матір`ю, суд вважає, що місце проживання малолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , необхідно визначити разом із позивачкою ОСОБА_1 , оскільки на своє переконання, більш комфортним і зручним для дітей буде проживання разом із матір`ю.

Суд вважає, що зазначене буде відповідати принципу «забезпечення найкращих інтересів дітей», що є пріоритетним при вирішенні цієї справи.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Луцької міської ради про визначення місця проживання дітей є такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908 грн.

Керуючись ст. ст. 9, 12, 81, 263-265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 160-161 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Луцької міської ради про визначення місця проживання дітей задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з їх матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомо.

Третя особа: Служба у справах дітей Луцької міської ради, місцезнаходження: м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 21.

Рішення у повному обсязі складено 13 грудня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук