Справа № 194/219/21
Номер провадження 2-з/194/6/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року м. Тернівка

Суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області Соколова Ю.І., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 2262 від 18 грудня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., яким запропоновано стягнути з нього на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором у сумі 41343,80 грн.

В обґрунтування заяви зазначає, що у лютому 2021 року за місцем його роботи було отримано постанову приватного виконавця Табінського О.В. від 08 січня 2021 року за ВП № 64049180 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Також, з даної постанови він дізнався про наявність виконавчого напису № 2262 від 18 грудня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. про стягнення з нього на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованість у сумі 41343,80 грн., згідно кредитного договору від 29 січня 2018 року, укладеного з АТ «Укрсиббанк». Він вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався тільки сумою заборгованості, наданою відповідачем по справі без надання її математичного обґрунтування, що не може бути доказом безспірності грошових вимог позивача до нього. На даний час ним подана заява до приватного виконавця на приватного нотаріуса щодо надання йому документів, які підтверджують безспірне стягнення з нього заборгованості за кредитним договором від 29 січня 2018 року. На даний час відповіді не отримав.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтю 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У відповідності з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У заяві позивача про забезпечення позову вказано як причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, так і обґрунтовано необхідність їх вжиття, як це передбачено ст. 151 ЦПК України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову має запобіжний характер і спрямоване на забезпечення можливості виконання ймовірного рішення суду та на недопущення порушень прав осіб, інтересів яких стосується спір.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке вона заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Пунктом 4 вищезазначеної Постанови роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позов, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи із вказаного виду забезпечення позову підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Виходячи з доказів, наданих ОСОБА_1 на підтвердження своєї заяви, пересвідчившись в тому, що між сторонами дійсно виник спірщодо виконавчого напису № 2262 від 18 грудня 2020 року, з приводу чого відкрито виконавче провадження № 64049180 від 08 січня 2021 року з примусового виконання, та в разі не вжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання майбутнього рішення суду, та загроза перешкоди ефективного захисту, а саме: стягнення заборгованості з заробітної плати до ухвалення судом рішення по справі, яке повинно буде надано суду на протязі десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, з`ясувавши обсяг майбутніх позовних вимог, дослідивши надані документи, а також відповідність і співмірність способу забезпечення позову, який просить застосувати ОСОБА_1 в порядку забезпечення позову, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України, уразі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-150, 153 ЦПК України, судді, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 2262, вчиненого 18 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною, (юридична адреса: АДРЕСА_1 )про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості в розмірі 41343,80 грн. по виконавчому провадженню № 64049180, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським Олегом Володимировичем (юридична адреса: м. Київ, вул. Старосільська, ІУ, офіс 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.І. Соколова