Справа № 709/115/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року смт Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі судді Чубая В.В., розглянувши у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

До Чорнобаївського районного суду Черкаської області надійшла заява ОСОБА_1 (далі - заявник) про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначалося, що в провадженні Чорнобаївського районного суду Черкаської області перебуває цивільна справа за позовом заявника до ПрАТ «Чорнобаївський завод продтоварів» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу у розмірі 567435,10 гривень. Заявнику стало відомо про намір одного із засновників вказаного товариства його продати, про що на платформі онлайн-оголошень розміщено відповідне оголошення. Невжиття заходів забезпечення позову, що полягають у накладенні арешту на комплекс будівель та земельну ділянку, на якій вони розташовані, забороні іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна, накладенні арешту на корпоративні права з забороною державним реєстраторам та нотаріусам вносити зміни, пов`язані зі зміною засновників (учасників) товариства, зміною місцезнаходження, внесення будь-яких інших змін в статутні документи товариства, а також вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаної юридичної особи, на думку заявника, може призвести до відчуження всього підприємства та його майна і, як наслідок, утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Проаналізувавши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд встановив таке.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї статті Кодексу встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином обов`язковою умовою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обґрунтованих підстав вважати, що їх невжиття утруднить чи взагалі унеможливить виконання рішення суду у майбутньому, ускладнить ефективний захист, унеможливить поновлення порушених прав позивача.

Разом з тим заява про забезпечення позову не містить достатніх відомостей та посилань на докази, які б свідчили про наявність обґрунтованих підстав вважати, що не накладення арешту на комплекс будівель та земельну ділянку, на якій він розташований, не встановлення заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна, не накладення арешту на корпоративні права з забороною державним реєстраторам та нотаріусам вносити зміни пов`язані зі зміною засновників (учасників) товариства, зміною місцезнаходження, внесення будь-яких інших змін в статутні документи товариства, а також вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаної юридичної особи, перешкоджатиме ефективному захисту порушених прав позивача чи їх поновленню.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Згідно з п.п. 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня

2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Пунктом 4 ч. 1 ст. 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного судочинства, зокрема щодо свободи підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Тому втручання державних органів у господарську діяльність підприємств не допускається.

Вирішуючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд враховує те, що накладення арешту на майно товариства відповідно до заявлених вимог, може призвести до обмеження можливості користуватися та розпоряджатися йому власним майном, що по своїй суті є втручанням у діяльність підприємства, стосується інтересів невизначеного кола осіб, які перебувають, зокрема, у трудових відносинах з відповідачем. Те саме стосується накладення арешту на корпоративні права.

За результатами розгляду заяви, аналізу доводів заявника, доказів, наданих в обґрунтування заяви про забезпечення позову, суд вважає, що заявником не наведено жодних об`єктивних даних та не надано відповідних доказів, які б свідчили про те, що відповідач вчиняє дії для відчуження належного йому нерухомого майна саме з метою уникнення виконання рішення суду, тобто не доведено співмірність заходу забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення чи неможливість захисту прав за відсутності заходів забезпечення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Таким чином заявником не доведено те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для забезпечення позову, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 259, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасником справи до або через відповідний суд.

Суддя В.В. Чубай