ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7962/21 Справа № 200/2028/19 Суддя у 1-й інстанції - Кондрашов І. А. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Кравченко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 червня 2021 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2019 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу сторони уклали договір про участь у вихованні та утриманні дитини від 04.11.2015 року, відповідно до умов якого визначили місце проживання дитини разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , та визначили спосіб участі батька у вихованні сина, а саме: батько може проводити з сином ОСОБА_3 не менше ніж будь-які три доби на тиждень за місцем свого мешкання. При цьому батько самостійно забирає сина з помешкання матері у день, що попередньо узгоджений з нею, або в іншому місці за домовленістю сторін, та зобов`язується повернути сина у обумовлений час. Крім того, мати не заперечує, що позивач може проводити спільно з сином ОСОБА_3 протягом календарного року не менше ніж три тижні відпустки, канікул чи святкових днів, а саме не менше ніж два тижні (14 календарних днів) підряд та один тиждень (7 календарних днів) додатково. Батько у свою чергу взяв на себе зобов`язання сплачувати відповідачу кошти на утримання (аліменти) дитини в розмірі 5000, 00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також приймати участь у сплачуванні до 1200, 00 грн. щомісячно у разі відвідування дитиною навчального закладу, в тому числі приватного. Однак відповідач продовжує штучно створювати умови для втрати зв`язків дитини з батьком, перешкоджає їх вільному спілкуванню, в результаті чого позивач був позбавлений можливості спілкуватися з дитиною з 31.07.2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_5. Позивач вважає, що відсутність повноцінного спілкування з дитиною тривалий час завдає йому моральної шкоди, призводить до переживань, травмує його психіку та зумовлює докладати додаткових зусиль для організації свого життя, відстоювати в суді свою правоту. З наведених підстав просить суд стягнути зі ОСОБА_1 моральну шкоду, яку оцінює в 111 888, 00 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2021 рокупозовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 20 000гривень, 00 коп.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 299 гривень, 91 коп.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 червня 2021 року та постановити по суті позову нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 червня 2021 року до апеляційного суду від учасників справи не надходили.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, який укладено 16.03.2013року та зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 11, т.1).

Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 10,т.1).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.05.2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 12,т.1).

Між сторонами 04.11.2015року укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини ОСОБА_3 , який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Барабаш Ю.В., за реєстр. №2121, (а.с.13, т.1).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01.06.2016року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання факту порушення умов договору про участь у вихованні та утримання дитини від 04.11.2015 року, стягнення моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано факт порушення ОСОБА_1 умов п.п 2, 6, 13, 15, 17, 22 договору про участь у вихованні та утримання дитини від 04.11.2015 року.

Заборонено ОСОБА_1 порушувати умови договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 04.11.2015 року щодо режиму побачення дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_2 не менше ніж будь-які три доби на тиждень за місцем свого проживання, порушувати умови щодо спілкування батька з дитиною за допомогою мобільного зв`язку щодо виховання дитини з повагою до батька. У іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.09.2016року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - відділ опіки та піклування Дніпропетровської районної державної адміністрації про розірвання договору про участь у вихованні та утриманні дитини та стягнення аліментів - задоволено частково.

Визнано факт порушення ОСОБА_2 умов п.п.8,10 договору про участь у вихованні та утримання дитини від 04.11.2015 року.

Зобов`язано ОСОБА_2 передати невиплачені кошти на утримання дитини за період з моменту укладення договору та в подальшому щомісячно передавати кошти в безготівковій формі на картковий рахунок відкритий на ім`я матері ОСОБА_1 або дитини - ОСОБА_3 .

Заборонено ОСОБА_2 порушувати умови договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 04.11.2015 року щодо передачі коштів в безготівковій формі на картковий рахунок відкритий на ім`я матері ОСОБА_1 або дитини - ОСОБА_3 . У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.01.2017 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.09.2016 року в частині визнання факту порушення ОСОБА_2 умов п.п.8, 10 договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 04.11.2015 року; зобов`язання ОСОБА_2 передати невиплачені кошти на утримання дитини за період з моменту укладення договору та в подальшому щомісячно передавати кошти в безготівковій формі на картковий рахунок відкритий на ім`я матері ОСОБА_1 або дитини - ОСОБА_3 ; заборони ОСОБА_2 порушувати умови договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 04.11.2015 року щодо передачі коштів в безготівковій формі на картковий рахунок відкритий на ім`я матері ОСОБА_1 або дитини - ОСОБА_3 - скасовано.

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.09.2017року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа відділ опіки та піклування Дніпровської державної адміністрації Дніпропетровської області, Новокодацький відділ державної виконавчої служби м.Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області про визначення місця проживання дитини - задоволено.

Визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.07.2018 року скасовано заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.09.2017року та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа відділ опіки та піклування Дніпровської державної адміністрації Дніпропетровської області, Новокодацький відділ державної виконавчої служби м.Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області про визначення місця проживання дитини - відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 31.10.2019 року рішення Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області від 04.07.2019 року - залишено без змін.

Відповідно до вказаного договору сторони на підставі ст. ст. 109, 180, 181, 188, 189, 196 Сімейного кодексу України уклали його з метою визначення місця проживання дитини та способу участі батька у вихованні дитини та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, виплат аліментів на дитину, виплат аліментів на дружину.

Згідно п.1 Договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 04.11.2015 року сторони визначили місце проживання дитини разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, відповідно до умов Договору сторони взяли на себе взаємні обов`язки по виконанню наступних дій:

Згідно п.2 Договору мати - ОСОБА_1 не заперечує, що батько ОСОБА_2 , може проводити з сином ОСОБА_3 не менше ніж будь-які три доби на тиждень за місцем свого проживання. При цьому батько самостійно забирає сина з помешкання матері у день, що попередньо узгоджений з нею і, або в іншому місці за домовленістю сторін, та зобов`язується повернути сина у обумовлений час. Мати зобов`язана надати сину всі необхідні для проведення дозвільних днів з батьком речі (одяг, іграшки, підручники тощо).

Згідно п.3 Договору мати - ОСОБА_1 не заперечує що батько ОСОБА_2 , може проводити спільно з сином ОСОБА_3 протягом календарного року не менше ніж три тижні відпустки, канікул чи святкових днів, а саме не менше ніж два тижні (14 календарних днів) підряд, та один тиждень (7 календарних днів) додатково, але обов`язково з врахуванням інтересів дитини та без відриву від навчального процесу.

Згідно п.6 Договору сторони домовилися, що святкові дні дитина буде проводити по черзі з кожним із батьків за попередньою домовленістю останніх.

Згідно п.8 Договору батько зобов`язаний щомісячно сплачувати матері кошти на утримання (аліменти) на дитину в розмірі 5000 (п`яти тисяч) гривень до досягнення дитиною повноліття тобто до « ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно п.9,10 Договору у разі відвідування дитиною навчального закладу, в тому числі приватного батько зобов`язаний щомісячно приймати участь у сплачуванні коштів у розмірі до 1200 грн. У випадку, якщо відвідування навчального закладу коштує більше 1200 грн. на місяць, сторони домовляються щодо участі у сплачуванні окремо у цивільному порядку. Зазначені кошти повинні передаватись щомісячно в безготівковій формі на картковий рахунок матері або дитини, який знаходиться у розпорядженні матері або дитини. Строк переказу - не пізніше 10 (десятого) числа місяця, за який здійснюється оплата.

Згідно п.17 Договору сторони зобов`язуються не перешкоджати одне одному в реалізації прав передбачених і договором.

Згідно п.20 Договору цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до досягнення сином повноліття, тобто до « ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно п.24 Договору за згодою сторін в період дії договору зміни та доповнення до нього вносяться шляхом укладання додаткового договору, посвідченого нотаріально. Таким же шляхом цей договір бути розірвано. Одностороння відмова від виконання договору або одностороння зміна умов не допускається. При відсутності домовленості між сторонами питання зміни чи розірвання цього договору вирішується в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Одним із способів захисту сімейних прав та інтересів є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено СК України або договором.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 № 4 моральна шкода є громадсько - етичною категорією, яка оцінюється громадянським суспільством за нормами моралі, через створені суспільством громадські організації. Моральна шкода - втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Підстави для відшкодування моральної шкоди закріплені в СК України і мають вичерпний характер.

Згідно зі ст. 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 5 постанови №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов висновку, що зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 20000грн., оскільки відповідач порушувала умови Договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 04.11.2015 року в частині забезпечення побачень батька з дитиною не менше ніж будь-які три доби на тиждень за місцем проживання позивача, створювала перешкоди у його спілкуванні з дитиною, внаслідок чого позивач був тривалий час позбавлений можливості спілкування з дитиною й позивачу заподіяна моральна шкода внаслідок порушення його права на спілкування з дитиною.

Але з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у період з 05.11.2015 року по 11.01.2019 року належним чином виконував умови п.8 Договору в частині сплати аліментів на утримання дитини, що підтверджується квитанціями (а.с. 39-71).

Однак, з матеріалів справи вбачається, що саме в цей період відносно позивача ОСОБА_2 були ухвалені рішення про стягнення аліментів, а саме: рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 01.02.2018 року та рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.07.2019 року стягнуто аліменти за період з 04 листопада 2015 року до 10 серпня 2017 року та за період з 11 серпня 2017 року по 01 вересня 2018 року відповідно.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що квитанції які додані до позовної заяви та містяться в матеріалах справи на підтвердження позовних вимог, містять платника та отримувача по сплаті аліментів саме позивача ОСОБА_2 .

Отже, є очевидним, що ОСОБА_2 тривалий час не виконував свій обов`язок, покладені на нього договором про участь у вихованні та утриманні дитини від 04.11.2015 року щодо сплати аліментів, що, відповідно, спростовує висновок суду першої інстанції, який не відповідає дійсним обставинам справи.

Крім того, суд першої інстанції, взявши до уваги рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01.06.2016 року, яким визнано факт порушення відповідачем умов договору, на підставі ч.4 ст.82 ЦПК України визнає факт порушення ОСОБА_1 умов договору таким, що не підлягає доказуванню.

Однак, з таким висновком погодитись не можливо, оскільки в силу п.7 ст.82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду, тобто не є преюдиційною.

При розгляді справи, судом першої інстанції взяті до уваги(досліджено) тільки доводи позивача, а саме "листування з месенджеру "Viber" між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ", а доводи відповідача ОСОБА_1 , що позивач годинами розмовляє з сином по відеозв`язку, бачиться із сином за місцем роботи позивача, спілкується під час прогулянок містом, відвідував концерти з родиною, полювання, зимові та літні курорти, з початку 2019 року позивач взагалі не просив надавати йому сина, суд до уваги не взяв, належної правової оцінки не надав.

Крім того, суд першої інстанції зазначає, що у мотивувальній частині Постанови Апеляційного суду Дніпропетровській області від 31.07.2018 року зазначено, що встановлені Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01.06.2016 року по справі №175/1144/16 обставини можуть бути підставою тільки для відшкодування матеріальної та моральної шкоди, однак, вказаним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01.06.2016 року ОСОБА_2 відмовлено в стягненні моральної шкоди, а Постановою Апеляційного суду Дніпропетровській області від 31.07.2018 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визначення місця проживання. Предметом розгляду останньої були інші правовідносини. Отже, посилання суду першої інстанції на вказані рішення, як на підставу стягнення моральної шкоди є хибними.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 5 постанови №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Разом з тим, позивачем в ході розгляду справи не надано будь-яких доказів в підтвердження спричинення щодо нього відповідачем протиправних діянь, доказів глибокого хвилювання, депресивного стану, страждання або заподіяння йому страждань такими протиправними діями, причинного зв`язку між діянням та заподіяною шкодою, як і не наведено обґрунтування розміру моральної шкоди, а відтак, не доведено суду наявність заподіяної шкоди, у зв`язку з чим такі вимоги задоволенню не підлягають.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 червня 2021 року скасуванню. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2517,48грн.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 червня 2021 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2517,48грн.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова