Справа № 276/803/21
Провадження по справі №2/276/821/21
10 грудня 2021 року смт. Хорошів
Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Збаражського А.М., за участю секретаря судового засідання Ігнатенко О.М., розглянувши в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами,
14.05.2021 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою відповідно до якої просить: 1) припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , що стягуються на підставі рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 30.03.2015 року, на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючий з 17.03.2015 року до повноліття ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; 2) звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами, що стягуються на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 123184 грн. 64 коп.
В позовній заяві зазначає, що рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 30.03.2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.03.2015 року до повноліття ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 року Хорошівським ВДВС ГТУЮ у Житомирській області відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 276/377/15-ц про стягнення вказаних аліментів. Після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження він добросовісно сплачував аліменти. З 2018 року проживав окремо, мати дітей, ОСОБА_2 вихованням дітей не займалась, зловживала спиртними напоями, вела асоціальний спосіб життя. Аліменти, які він сплачував на утримання дітей використовувала не за призначенням, витрачала їх на спиртні напої, придбання цигарок, у зв`язку із чим одяг, їжу шкільне приладдя позивач купував сам і передавав дітям. Діти проживали в жахливих умовах, були голодні, брудні, відповідач залишала дітей самих в холодному будинку. Тому, з серпня 2018 року діти почали проживати разом із позивачем у будинку його матері в АДРЕСА_1 і повністю знаходяться на його утриманні та вихованні. Також, позивач звернувся до органу опіки та піклування Новоборівської селищної ради та отримав висновок від 26.05.2020 року, відповідно до якого орган опіки і піклування вважає за доцільним проживання дітей разом із позивачем. На даний час відповідач і надалі зловживає спиртними напоями, веде асоціальний спосіб життя, жодного разу не навідалась до дітей, не вітає їх з новорічними святами, днем народження, не цікавиться про них взагалі. Після того, як діти стали проживати із позивачем і перебувати на його повному утриманні, вважає, що відповідач втратила право на стягнення аліментів, у зв`язку із чим звертається до суду із вказаним позовом.
Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 17.06.2021 року, відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву.
Позивач в судове засідання не з`явився, 10.12.2021 року подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, крім того не заперечує щодо заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення (а.сп.45).
Відповідач, ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, відповідно до пунктів 1, 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 (а.сп.33) та поштовим повідомленням з відміткою «адресат відсутній» (а.сп.37) в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подавала.
Відповідач не скористалась своїми процесуальними правами, передбаченими статями 12, 13, 76, 83, 84, 191 ЦПК України, не надала до суду заперечення щодо вимог позивача та доказів на їх спростування.
Згідно частини 1 статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на викладене, керуючись положеннями статей 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.
Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
На підставі статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалось.
Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, дослідивши докази у справі, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.
Як вбачається із матеріалів справи, сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 виданим 23.03.2010 року та серії НОМЕР_2 виданим 23.032010 року (а.сп.7,8).
Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 30.03.2015 року, яке набрало законної сили 10.04.2015 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.03.2015 року до повноліття ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.сп.12).

ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів з січня 2018 року по лютий 2021 року, згідно виконавчого листа № 276/377/15-ц від 07.11.2016 року у розмірі 123184,64 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості по сплаті аліментів від 16.03.2021 року № 2-24/1819 (а.сп.17).

Діти, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають без реєстрації разом із своїм батьком ОСОБА_1 в його матері ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 та знаходяться на його утриманні, що підтверджується довідками виконкому Новоборівської селищної ради Житомирської області від 09.02.2021 року за № 02/63, від 01.06.2020 року за №№02/440, 02/442 (а.с.9-11).

Орган опіки та піклування Новоборівської селищної ради Житомирської області у своєму висновку від 26.05.2020 року, вважає можливим проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , разом із батьком, оскільки мати дітей ОСОБА_2 вихованням дітей не займається, не виконує належним чином батьківські обов`язки стосовно дітей, вживає спиртні напої, веде асоціальний спосіб життя. Позивач ОСОБА_1 характеризується позитивно, займається вихованням дітей, створив належні умови для проживання дітей, забезпечує харчуванням, одягом та всім необхідним для їх розвитку. (а.сп.13).

Відповідно до копії довідки-характеристики виконавчого комітету Новоборівської селищної ради від 20.05.2020 року № 02/23, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживав без реєстрації з матір`ю в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 . У зв`язку з ремонтом будинку тимчасово проживає у матері в с. Ягодинка, займається доглядом та вихованням дітей (а.сп.17).

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 навчаються у Новоборівському ліцеї імені Василя Лунька з 1 класу. Мають навчальні досягнення середнього та достатнього рівня. Діти ввічливі добрі толерантні. На даний час ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та їх батько проживають в селі Ягодинка. Батько і бабуся відповідально ставляться до виховання дітей і піклуються про їх здоров`я, підтримують зв`язок із соціальним педагогом та класним керівником, пропуски навчальних занять без поважних причин відсутні. Мати участі у вихованні дітей не приймає, що підтверджується копіями характеристик ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.сп.15,16).

Як вбачається із довідки виконкому Новоборівської селищної ради Житомирської області від 03.12.2021 року № 02/559, ОСОБА_1 дійсно проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 . Його діти: дочка, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з серпня 2018 року проживають разом з батьком за вищевказаною адресою та знаходять на його утриманні (а.сп.44).

Довідкою виданою реєстраційним відділом ЦНАП при виконавчому органі Новоборівської селищної ради Житомирської області від 03.12.2021 року № 567/08-10 підтверджується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , але з серпня 2018 року за вищевказаною адресою фактично не проживає (а.сп.43).

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частини 1 статті 3 Конвенції «Про права дитини» та ч. ч. 7, 8 статті 7 СК України усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Згідно статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з обставиною, що має істотне значення.

Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо). Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд (постанова Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №307/1186/17).

Відповідно до статті 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Згідно частини четвертої статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.

Вирішуючи спір у справі в частині позовних вимог про звільнення від сплати аліментів, суд виходить із того, що у серпні 2018 року настали певні обставини, тобто фактичне проживання дітей з особою, яка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання цих же дітей на користь особи, з якою діти на час ухвалення рішення про стягнення аліментів проживали, і настання цих обставин впливає на припинення ОСОБА_1 сплати періодичних платежів (аліментів) на утримання дітей.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 520/21069/18.

Судом встановлено, що діти з серпня 2018 року проживають разом із батьком, який займається їх утриманням і вихованням, та створив всі умови для повноцінного розвитку дітей. Відтак змінилися обставини, за яких позивач повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а тому суд вважає, що є всі підстави для звільнення позивача від заборгованості за аліментами, починаючи з серпня 2018 року.

Згідно розрахунку заборгованості, з 01.01.2018 по лютий 2021 позивачу нараховувалися аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд враховує, що відповідно до доданих позивачем довідок з серпня 2018 року діти проживають разом із батьком. Таким чином, з січня 2018 року по липень 2018 року з позивача правомірно стягувались аліменти на дітей. Водночас з серпня 2018 року діти проживали з батьком та знаходились на його повному утриманні.

Отже, розмір заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 , з серпня 2018 становить 114532,24 грн. (123184,64 - 8652,40) грн. Суд вважає за можливе звільнити позивача від сплати аліментів на вказану суму.

З огляду на наведене, враховуючи обставини справи, суд вважає, що позивачем належними і допустимими доказами доведено підстави припинення стягнення з нього аліментів на утримання дітей у зв`язку зі зміною обставин, а саме, що діти з серпня 2018 року проживають разом із ним та знаходиться на його утриманні, тому суд приходить до висновку, що стягнення аліментів слід припинити з часу звернення позивача до суду, тобто з 14.05.2021 року.

Керуючись статтями 2, 12, 13, 76-79, 81, 89, 174, 178, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 277-279, 280, 281, 352, 354 ЦПК України, статтями 7, 179, 180, 197, 273 СК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами, задовольнити частково.

Припинити з 14 травня 2021 року стягнення аліментів з ОСОБА_1 , що стягуються на підставі рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 30 березня 2015 року, на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючий з 17.03.2015 року до повноліття ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Звільнити з серпня 2018 року ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами, що стягуються на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 114532,24 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ; фактично проживає: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя А.М. Збаражський