Справа № 236/4952/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" грудня 2021 р. м. Лиман

Суддя Краснолиманського міського суду Донецької області, Саржевська І.В., дослідивши позовну заяву ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИЛА:

07.12.2021 до суду звернувся представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Воронов Артем Ігорович, з позовом до Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Ознайомившись з позовною заявою, поданою позивачем, та документами, доданими до неї, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст. ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Предмет позову - це матеріальний зміст позовних вимог. Він проявляється в матеріально-правовій заінтересованості позивача. Іншими словами, це те матеріальне благо, яке позивач бажає отримати.

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимогою процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги. Таким чином, під предметом позову розуміється певно матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Однак, позивачем обставини, які підтверджують факт прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , нічим не підтверджені.

Окрім того, спеціальний закон, який установлює правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру, є Закон України «Про Державний земельний кадастр».

Відповідно до ст. 1 цього Закону державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ст. 6 цього Закону).

За нормами ст. 9 цього Закону внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

В порушення зазначеної норми, позивач, заявляючи в прохальній частині позову вимогу про визнання права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій ОСОБА_2 на підставі Державного акту, не підтверджує підстави присвоєння кадастрових номерів цій земельній ділянки та не зазначає місце її розташування.

Крім того, додані до позовної заяви копії письмових доказів виготовлені неналежним чином із частковим відображенням змісту оригіналу документу (копія заповіту).

Зазначені обставини унеможливлюють визначитися з питанням щодо наявності спірних правовідносин та у своїй сукупності, з наданих позивачем доказів вирішити питання щодо відкриття провадження.

Як наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За змістом рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011у справі 1-9/2011 вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, вказаних вище протягом семи днів з дня отримання позивачем копії наявної ухвали.

Крім того, вважаю за необхідне попередити позивача, що в разі не усунення порушень закону, допущенних при подачі позовної заяви до встановленого законом строку, позовна заява буде вважатися не поданою, та повернута позивачу.

Керуючись ст. ст.175,177,185 України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом залишити без руху.

Надати позивачу строк сім днів з дня отримання позивачем копії цієї ухвали судді для усунення зазначених недоліків.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч.3 ст. 185 ЦПК України).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -