УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Усатової І.А.,

при секретарі Омелько Г.Т.,

розглянув заяву представника позивача про забезпечення позову цивільній справі за позовом Алоіс Даллмайр Каффе ОГ до ОСОБА_2 , Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" про визнання недійсним свідоцтва України на торговельну марку та зобов`язання вчинити дії -,

В С Т А Н О В И В:

Юридична особа Алоіс Даллмайр Каффе ОГ звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з вимогами до ОСОБА_2 , Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» про визнання недійсним свідоцтва України на торговельну марку повністю, зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить визнати недійсним повністю свідоцтво України на торговельну марку № НОМЕР_1 від 25.09.2018 р. («Оспорювана ТМ»), яке було видано ОСОБА_2 , а також зобов`язати вчинити Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» відповідну публікацію в офіційному бюлетені Національного органу інтелектуальної власності та внести відповідні відомості до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки.

Представником позивача було подано заяву про забезпечення позову шляхом:

-заборони ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до набрання законної сили судовим рішенням у справі у будь-який спосіб передавати повністю чи частково право власності на торговельну марку за свідоцтвом України № НОМЕР_1 , надавати будь-якій особі дозвіл (ліцензію) на використання торговельної марки за свідоцтвом України № НОМЕР_1 , в тому числі на підставі ліцензійного договору, а також укладати з будь-якими особами будь-які інші договори щодо розпорядження майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку за свідоцтвом України № НОМЕР_1 , а також відмовлятися повністю чи частково від свідоцтва України № НОМЕР_1 на торговельну марку;

-заборони Державному підприємству "Український інститут інтелектуальної власності" (вул. Глазунова, буд. 1, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код юридичної особи: 31032378) до набрання законної сили судовим рішенням у справі приймати рішення про внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки щодо передання виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельну марку за свідоцтвом України № НОМЕР_1 іншим особам та щодо припинення дії свідоцтва України № НОМЕР_1 у зв`язку із повною або частковою відмовою від нього власником зазначеного свідоцтва, вносити відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки та здійснювати пов`язані з цим публікації в офіційному бюлетені Національного органу інтелектуальної власності.

Позивач вважає, що існує реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позивач стверджує, що власник ОСОБА_2 як власник торговельної марки за свідоцтвом України № НОМЕР_1 може у будь-який момент:

-відмовитися від свідоцтва № НОМЕР_1 на торговельну марку, що, в свою чергу, зробить неможливим виконання рішення суду, якщо воно буде прийнято на користь позивача;

-передати будь-якій особі право власності на торговельну марку за свідоцтвом № НОМЕР_1 повністю або частково на підставі договору, і в свою чергу така передача прав торговельну марку на користь третіх призведе до необхідності залучення до участі у справі осіб, прав та інтересів яких стосується вирішення даного спору, неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову в зв`язку із наявністю нових власників торговельної марки;

-зумовити необхідність звернення позивача з іншими позовами для захисту його порушених прав.

Окрім того, позивач вважає, що у разі передачі права власності (виключних майнових прав інтелектуальної власності) на торговельну марку за свідоцтвом України № НОМЕР_1 юридичній особі - наслідком буде зміна підвідомчості цього судового спору, оскільки зміниться суб`єктний склад сторін, і спір стане підсудний господарському суду, що унеможливіть розгляд цієї судової справи в Солом`янському районному суді міста Києва.

Також, у випадку відсутності судової заборони відповідачу ОСОБА_2 розпоряджатися майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку за свідоцтвом України № НОМЕР_1 , відповідач ОСОБА_2 шляхом укладення ліцензійних або інших договорів щодо розпорядження майновими правами інтелектуальної власності на вказану торговельну марку може збільшити коло осіб, чиїх прав буде стосуватись рішення у справі, і ці особи матимуть право на участь у справі та оскарження рішень, що призведе до штучного ускладнення та затягування процесу при розгляді даної справи судом та при виконанні судового рішення.

Враховуючи те, що до повноважень Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» входить внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки щодо припинення дії свідоцтва України на торговельну у зв`язку із повною або частковою відмовою від нього власником, а також щодо повної чи часткової передачі виключних майнових прав інтелектуальної власності чи реєстрації ліцензійних угод, Позивач вважає за необхідне просити суд заборонити Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» провадити дії щодо внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки щодо торговельної марки за свідоцтвом України № НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 Цивільного процесуального кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, а заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст.ст. 495, 1107, 1113, 1114 Цивільного кодексу України, положень ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" власник свідоцтва має право в будь-який час передати належні йому виключні майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку іншій особі шляхом укладення договору про передання виключних майнових прав інтелектуальної власності та подальшої державної реєстрації факту передання таких прав, а також має право дати будь-якій особі дозвіл (видати ліцензію) на використання торговельної марки на підставі ліцензійного договору.

Окрім того, відповідно до ст. 18 Закону «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» власник свідоцтва в будь-який час може відмовитись від свідоцтва на торговельну марку повністю або частково на підставі заяви, поданої до Національного органу інтелектуальної власності. Зазначена відмова набирає чинності від дати публікації відомостей про це в офіційному бюлетені Національного органу інтелектуальної власності.

Предметом розгляду справи № 760/24895/20 є вимоги позивача про визнання недійсним свідоцтва України № НОМЕР_1 від 25.09.2018 р. на торговельну марку ОСОБА_2 повністю, а також зобов`язання Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені Національного органу інтелектуальної власності та внести відповідні відомості до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки, оскільки вказаний обов`язок покладено чинним законодавством на Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності».

Суд погоджується із тим, що запропоновані позивачем заходи забезпечення позову співвідносяться з предметом позову, існує конкретний зв`язок між заходами забезпечення позову і предметом позову, і такі заходи спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, не призводячи при цьому до суттєвого обмеження прав відповідачів чи інших осіб.

Керуючись ст. 149, 150, 153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву - задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до набрання законної сили судовим рішенням у справі у будь-який спосіб передавати повністю чи частково право власності на торговельну марку за свідоцтвом України № НОМЕР_1 , надавати будь-якій особі дозвіл (ліцензію) на використання торговельної марки за свідоцтвом України № НОМЕР_1 , в тому числі на підставі ліцензійного договору, а також укладати з будь-якими особами будь-які інші договори щодо розпорядження майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку за свідоцтвом України № НОМЕР_1 , а також відмовлятися повністю чи частково від свідоцтва України № НОМЕР_1 на торговельну марку.

Заборонити Державному підприємству "Український інститут інтелектуальної власності" (вул. Глазунова, буд. 1, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код юридичної особи: 31032378) до набрання законної сили судовим рішенням у справі приймати рішення про внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки щодо передання виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельну марку за свідоцтвом України № НОМЕР_1 іншим особам та щодо припинення дії свідоцтва України № НОМЕР_1 у зв`язку із повною або частковою відмовою від нього власником зазначеного свідоцтва, вносити відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки та здійснювати пов`язані з цим публікації в офіційному бюлетені Національного органу інтелектуальної власності.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Позивач: Алоіс Даллмайр Каффе ОГ ( Alois Dallmayr Kaffee oHG), Дінерштрасе 14-15, 80331 Мюнхен, Німеччина, (Dienerstrasse 14-15, 80331 Munich, Germany ), адреса для листування: Адвокатське бюро "Мамуня Ай Пі", вул. Васильківська, буд. 14, БЦ "Стенд", офіс 309А, поштова скринька 13, м. Київ, 03040;

Відповідач-1: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий;

Відповідач-2: Державне підприємство "Український інститут інтелектуальної власності", вул. Глазунова, буд. 1, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код юридичної особи: 31032378.

Суддя: Усатова І.А.