Провадження № 2/947/3688/21
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Луняченка В.О.
при секретарі - Макаренко Г.В.,
05.07.2021 року АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування двокімнатною квартирою , загальною площею 159,3 кв. м, житловою площею 44,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Мотивуючи позовні вимоги тим, що АТ «Альфа- банк» є власником квартири АДРЕСА_1 . Місце мешкання відповідача зареєстроване у квартирі, що є власністю позивача, однак відповідач неправомірно займає нерухоме майно, яке належить позивачу. Реєстрація відповідача за даною адресою не дає змоги власнику в повній мірі реалізувати своє право власності, що призвело до звернення до суду з дійсним позовом.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О.
Ухвалою судді від 13.07.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача АТ «Альфа-Банк» надав до суду заяву про можливість розгляду справи за відсутністю представника позивача, в якій він позовні вимоги підтримав просить їх задовольнити та не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства за місцем його реєстрації та шляхом розміщення оголошення про виклик у судове засідання на офіційному веб-сайті Київського районного суду м.Одеси.
Учасники справи своїм правом бути присутнім у судових засіданнях розпорядилися на свій розсуд.
У визначені строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було.
Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так судом встановлено наступне.
Відповідно до п. 1 Передавального акта від 15.10.2019 року, внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «АЛЬФА-БАНК». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» а саме з 15.10.2019 року.
Згідно ч. 1 ст. 104 ЦК України, «Юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників».
Тобто, станом на дату подачі позову АТ «Альфа-Банк» є правонаступником прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк».
Так, Позивачу належить на праві приватної власності - двокімнатна квартира, загальною площею 159,3 кв.м, житловою площею 44,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
За Позивачем таке право було зареєстроване відповідно до договору іпотеки.
З матеріалів справи вбачається, що 04.04.2008 року між Позивачем та ТОВ "Чорномор`є Плюс" було укладено договір кредиту №08-660/066-302, відповідно до якого, Банк надає у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти.
В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором №08-660/066-302, ОСОБА_2 як «Іпотекодавець» передав в іпотеку: двокімнатну квартиру, загальною площею 159,3 кв.м, житловою площею 44,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Оскільки ТОВ "Чорномор`є Плюс" не належним чином виконував взяті на себе зобов`язання по кредитному договору - АТ «АЛЬФА-БАНК» звернув стягнення на Предмет іпотеки на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» (п 4.5.3. Іпотечного договору) та звернувся з відповідною заявою до державного реєстратора.
Правовою підставою для реєстрації права власності АТ «Альфа Банк» на нерухоме майно, є відповідне застереження Договору іпотеки від 04.04.2008 року, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
Відповідно до ч.3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду . виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (позасудовий спосіб стягнення).
За змістом ч.ч. 2,3 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя прирівнюється за своїми правовими наслідками до відповідного застереження в іпотечному договорі, а іпотечне застереження вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Частиною 1 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Таким чином, закон пов`язує виникнення права в іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки виключно у разі настання відкладальної обставини.
У відповідності до ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцями обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.
Державний реєстратор Сурай Д.Ю. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49706817 від 15.11.2019 року. Вказане підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копія якого міститься в матеріалах справи.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.04.2021 р. № 254676291, було зареєстровано право власності за АТ «Альфа-банк» правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», а саме на: двокімнатну квартиру, загальною площею 159,3 кв.м, житловою площею 44,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, законним власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є АТ «Альфа Банк».
Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Аналогічні норми закріплені у ст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном
Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади міста Одеса про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - власником якої є АТ «Альфа Банк», зареєстрований ОСОБА_1 , 1944 р.н., однак де на даний час він знаходиться позивачу невідомо, з реєстраційного обліку за даною адресою добровільно не знається.
Реєстрація відповідача за зазначеною адресою чинить перешкоди позивачу у користуванні соєю власністю. Позивач не в змозі реалізувати своє право власності в повному обсязі.
Факт реєстрації відповідача ОСОБА_1 , 1944 року народження за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується листом відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 27.07.2021 року.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Також суд зазначає, що згідно з наданими центром обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України від 26.11.2021 року громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 перетинав кордон України, а саме здійснив виїзд за її межі 09.01.2020 та теперішнього часу не повертався. Тобто з часу перетину державного кордону минуло більше одного року.
Тобто, судом встановлено, що позивач у визначеному законодавством порядку набув право власності на зазначене вище нерухоме майно на підставі відповідних правочинів.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач на разі дійсно зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , що належить АТ «Альф-Банк» на праві власності. Таким чином, факт реєстрації відповідача у зазначеній квартирі сам по собі підтверджує наявність перешкод для позивача у користуванні власністю, а тому позов є обґрунтований й підлягає задоволенню.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (ч.1,2 ст. 141 ЦПК ).
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 391, 405 ЦК України, ст. ст.12,13, 259, 263-268, 280-282,354 ЦПК України, суд-
Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН невідомий) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Рішення після набрання законної сили є підставою для зняття ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН невідомий) з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН невідомий) на користь Акціонерного товариства «Альфа - Банк» (, МФО 300346 п/р UA0000004 м.Київ, 03150 вул. В.Васильківська, 100 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 4540,00 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Луняченко В. О.