Справа № 180/1370/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомченко С.І.,

з секретарем судового засідання Меньшиковою А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 22 червня 2020 року о 10 годині 30 хвилин, відповідач - водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом автомобілем «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у м.Нікополь Дніпропетровської області, виїжджаючи на вул.Херсонську не надав дорогу транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП було спричинено матеріальну шкоду власнику автомобіля «Chevrolet Aveo». Оскільки відповідач не заперечував своєї вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, ними було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а саме: «Європротокол». Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», але виплату позивачу страхового відшкодування не здійснила, оскільки позивач на момент ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності володільця транспортного засобу. Транспортний засіб позивача був оглянутий незалежним експертом в галузі авто товарознавства, матеріальна шкода становить 39417,63 грн. Послуги експерта склали 2200,00 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 41617,63 грн. Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача йому була завдана моральна шкода, так як він відчував моральні страждання, оскільки протягом довгого періоду часу, а саме: він позбавлений можливості користуватися належним йому транспортним засобом за його призначенням. Спокій та нормальний сон позивача були порушені, оскільки він нервував з приводу наслідків дорожньо-транспортної події. Він вимушений був витрачати всій час та кошти для збору документів. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV) та Цивільним кодексом України.

За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з вимогами ч. 1, ч. 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У відповідності до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що 22 червня 2020 року о 10 годині 30 хвилин, відповідач - водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом автомобілем «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у м.Нікополь Дніпропетровської області, виїжджаючи на вул.Херсонську не надав дорогу транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП було спричинено матеріальну шкоду власнику автомобіля «Chevrolet Aveo».

Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду у формі Європротоколу від 22.06.2020 ОСОБА_2 є винною особою у настанні ДТП (а.с. 8).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011 внесені зміни та доповнення до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які дозволили учасникам дорожнього руху, у випадку ДТП, за наявності встановлених пунктом 33.2 статті 33 наведеного Закону обставин, спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол») та повідомили про ДТП уповноважений підрозділ Національної поліції.

Відповідно до пункту 33.2 статті 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що кореспондується з абзацом 3 пункту 2.11 Правил дорожнього руху України, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

На виконання умов Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплат страхового відшкодування», Моторним (транспортним) страховим бюро України було встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МСТБУ від 11.08.2011 №274/2011 Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до зазначеної Інструкції, у Європротоколі зазначаються фактична дата, час та місце настання дорожньо-транспортної пригоди, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Як вбачається з наявного європротоколу, він складений обома учасниками ДТП у частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб Б, не містить виправлень, у відповідних пунктах зазначено дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема ДТП, визначені обставини ДТП для пояснення цієї схеми, а також відсутні будь-які відмітки про наявність з боку сторін зауважень стосовно відомостей, які зазначені у даному Європротоколі.

Крім того, сам лише факт складання та підписання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу), вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин участі в ній.

Як вбачається з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, складеного у відповідності до зазначеної норми, водіями-учасниками події, відповідач ОСОБА_2 визнав себе винним у даній ДТП.

З огляду на вказане суд вважає, що вина відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди доведена належним та допустимим доказом. Будь-яких фактичних даних, які б ставили під сумнів добровільність складення даного повідомлення, відповідачем суду не надано.

Згідно листа №5/К/у від 30.06.2020 року наданого ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» виплату страхування на користь позивача компанія не здійснимла, оскільки позивач на дату ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відпрвідальності володільця транспортного засобу.

Згідно ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено в обов`язковому випадку проведення оцінки майна при визначенні збитків або розміру відшкодування.

Згідно з п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до п.8.3 Методики, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Відповідно до Висновку експерта №864 від 27.07.2020 року, складеного судовим експертом з автотоварознавчих експертиз печерицею Г.В., величина матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу - автомобіля «Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням втрати товарної вартості становить 39417,63 грн. (а.с.11-23).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, судом встановлено, що відповідач у справі ОСОБА_2 є винним у скоєнні ДТП, яка мала місце 22 червня 2020 року по вул.Херсокнській в м.Нікополь Дніпропетровської області, в результаті якої належний ОСОБА_1 автомобіль «Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 39417,63 грн. Ухвалюючи рішення у межах заявлених вимог, на підставі пред`явлених доказів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 39417,63 грн. підлягають задоволенню.

Статтями 23, 1167, 1168 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав винним діями іншої особи. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, і може відшкодовуватись грішми одноразово. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено судам, що розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Внаслідок ДТП позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях у зв`язку з переживанням нервового потрясіння, пов`язаного з пошкодженням майна, відшукуванням додаткового часу і додаткових зусиль для проведення оцінки збитків. Всі ці обставини порушили звичний спосіб життя позивача та потребували від нього додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності.

Таким чином, з урахуванням тривалості позбавлення можливості користування транспортним засобом, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя, та, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме: суд вважає доцільним стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн., що буде відповідати вимогам розумності і справедливості.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати зокрема: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи ОСОБА_1 було понесені судові витрати на проведення експертних послуг у розмірі 2200 грн., що підтверджується товарним чеком №864 про оплату наданих експертних послуг від 27 липня 2020 року (а.с.24), які в порядку ст. 133, 141 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ..

З гідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Тому, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840,80 грн. сплаченого судового збору при зверненні до суду (а.с.25).

На підставі викладеного, ст.ст. 23, 1167, 1166, 1168, 1187, 1192 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 4, 12, 13, 76-82, 95, 139, 141, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо - транспортної пригоди у розмірі 39417 гривень 63 копійки, витрати на оплату експертних послуг у розмірі 2200 гривень, а всього 41617 гривень 63 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 840 гривень 80 копійок.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Марганецький міський суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: С. І. Хомченко