"08" грудня 2021 р. Справа № 363/2476/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

8 грудня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Сергієнко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Вишгороді у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження цивільну справу за позовною заявою фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2021 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, в обґрунтування якої зазначає, що 21 серпня

2017 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежна страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фідем Трейдінг ЛТД» (далі ТОВ «Фідем Трейдінг ЛТД») було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6807486 відповідно до умов якого, ПрАТ «УПСК» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «MAN», державний номерний знак НОМЕР_1 , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.

6 червня 2018 року о 09:50 у місті Вишгороді по вул. Кургузова, 11, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «MAN», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Renault Kengo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Renault Kengo», державний номерний знак НОМЕР_2 , було завдано механічних пошкоджень, власнику вказаного автомобіля матеріального збитку. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 2 липня

2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Власник пошкодженого транспортного засобу «Renault Kengo», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_3 звернулася до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АК/6807486. На підставі страхового акту №ОЦ/123/15018/0258 від 8 серпня 2018 року ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 2981,99 гривень.

1 жовтня 2020 року між ПрАТ «УПСК» та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПрАТ «УПСК» відступає, а ФОП ОСОБА_1 отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих ПрАТ «УПСК» по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. Таким чином, позивач отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у виді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АК/6807486 від 21 серпня 2017 року. На підставі вищевказаного, позивач просить стягнути з відповідача завдані збитки у порядку регресу у розмірі 2981,99 гривень, судовий збір та витрати на правому допомогу у розмірі

1000 гривень.

Після виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження. Розгляд справи призначено

9 вересня 2021 року.

У судове засідання, призначене на 9 вересня 2021 року сторони не з`явилися, при цьому, 8 вересня 2021 року системою «Електронний суд» до суду від позивача надійшло клопотання/заява про розгляд справи без участі позивача та його представника у зв`язку з тим, що представник позивача через завантаженість справами та територіальну віддаленість суду не мають можливості прибути в судове засідання. Підтримують позовну заяву у повному обсязі та просять задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують.

У зв`язку з відсутністю доказів належного повідомлення відповідача про місце і час розгляду справи, судове засіданні було відкладено на 3 листопада 2021 року.

3 листопада 2021 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з розглядом слідчим суддею клопотань слідчих відділення розслідування злочинів загально-кримінальної спрямованості. Наступне судове засідання призначено 8 грудня 2021 року, про що повідомлено сторін. При цьому, системою «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та його представника.

У судове засідання, призначене 8 грудня 2021 року учасники провадження не з`явилися. Позивачем за допомогою системи «Електронний суд» подано клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. Позовну заяву підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач до суду не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом надсилання за місцем реєстрації копії ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви з додатками та судових повісток про виклик до суду, та відповідно до зворотного повідомлення, яке містяться у матеріалах справи, судова кореспонденція адресатом було отримано 31 серпня 2021 року, повітка про виклик до суду на 3 листопада 2021 року відповідачем не було отримано із зазначенням «за закінченням терміну зберігання». Також, про розгляд справи відповідач був повідомлений шляхом розміщенням на офіційному вебсайті Вишгородського районного суду Київської області оголошення про його виклик до суду на 3 листопада та 8 грудня 2021 року. Приймаючи рішення про розгляд справи у відсутності відповідача суд, враховує положення частини першої статті 223 ЦПК України, відповідно до якої неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а також те, що відповідач достовірно знав, що справа розглядається Вишгородським районним судом Київської області, станом розгляду справи не цікавився, причини неявки суду не повідомив, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався, правом надати відзив на позовну заяву не скористався.

Враховуючи згоду представника позивача, на підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої

статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, 21 серпня 2017 року між ПрАТ «УПСК» та ТОВ «Фідем Трейдінг ЛТД» було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6807486.

Предметом вказаного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням, зокрема, транспортного засобу «MAN», державний номерний знак НОМЕР_1 .

6 червня 2018 року о 09:50 у місті Вишгороді по вул. Кургузова, 11, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «MAN», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Renault Kengo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Renault Kengo», державний номерний знак НОМЕР_2 , було завдано механічних пошкоджень.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 2 липня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Згідно із частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

6 червня 2018 року власник пошкодженого транспортного засобу «Renault Kengo», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_3 звернулася до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АК/6807486 від 21 серпня 2017 року.

Згідно страхового акту №ОЦ/123/15018/0258 від 8 серпня 2018 року вартість відновлюваного ремонту, без урахування фізичного зносу деталей, без ПДВ, склала

3981,99 гривень. На підставі умов Договору страхування, з врахуванням безумовної франшизи (1000 гривень) становить 2981,99 гривень.

Відповідно до платіжного доручення №2314 від 8 серпня 2018 року ПрАТ «УПСК» виплачено страхове відшкодування ОСОБА_3 у розмірі 2981,99 гривень.

21 січня 2021 року ПрАТ «УПСК» було направлено на адресу відповідача претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, проте відповіді позивачем не було отримано, а шкода до цього часу не була відшкодована.

Відповідно до статі 933 ЦК України передбачено перехід до страховика прав до страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме: «Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток».

Згідно частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Так, 1 жовтня 2020 року між ПрАТ «УПСК» та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПрАТ «УПСК» відступає, а ФОП ОСОБА_1 отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих ПрАТ «УПСК» по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору, у тому числі за договором страхування № АК/6807486 від 21 серпня 2017 року.

Враховуючи вищевказане до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 у порядку регресу збитків завданих в результаті пошкодження автомобіля «Renault Kengo», державний номерний знак НОМЕР_2 , який відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6807486 від 21 серпня 2017 року був застрахований у ПрАТ «УПСК», яка виплатила в свою чергу ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі

2981,99 гривень.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати у виді судового збору у розмірі 908 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, суд дійшов такого.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частинами першої четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до пункту 1 частини другої, частини восьмої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Також, у пунктах 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано до суду Договір про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30 січня 2019 року, Додаткову угоду № 0258 до Договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30 січня 2019 року, Акт здачі - прийняття робіт (надання послуг) до договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30 січня 2019 року на суму 1000,00 гривень та платіжне доручення

№ Р24А879696416А38775 від 12 травня 2021 року на суму 1000,00 гривень про оплату послуг з надання правової допомоги.

Враховуючи вищевказане, у суду є всі наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 1000,00 гривень.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача збитків у порядку регресу у розмірі 2981,99 гривень, а також відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати у виді судового збору у розмірі 908,00 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 гривень.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280, 352, 354 ЦПК України, статтями 1166, 1187, 1191, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 завдані збитки у порядку регресу у розмірі 2981 (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят одну) гривню 99 копійок .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом

30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14 грудня 2021 року.

Позивач: Фізична-особа підприємець ОСОБА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя О.П. Лукач