ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/274/21 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

з участю секретаря - Іванюта О.М.

сторін:

представника апелянта ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/13271/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2020 року, ухвалене суддею Позняком В.М., у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про встановлення порядку користування квартирою,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 листопада 2020 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , третя особа управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про встановлення порядку користування квартирою задоволено.

Визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 . Виділено в користування ОСОБА_5 кімнату, позначену в плані цифрою 8 площею 15.3 кв.м. Залишено в користуванні ОСОБА_7 та ОСОБА_6 житлові кімнати, позначені в плані цифрами 2 площею 10.8 кв.м., цифрою 3 площею 12.6 кв.м. та цифрою 7 площею 7.8 кв.м. Допоміжні приміщення - кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, лоджію залишено в спільному користуванні ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 840.80 грн. судового збору.

19 листопада 2020 року представником позивача адвокатом Боднар О.В. подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, а саме про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2020 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_6 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката позивача є не співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та ціною позову. Зазначає, що справа не є справою значної складності. Її розгляд здійснювався в розумні (короткі ) строки, а тому заявлений розмір витрат на правову допомогу є завищеним та не співмірним.

У зв`язку з викладеним просить додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні клопотання позивача про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

У лютому 2021 року представник позивача адвокат Боднар О.В. подала до суду відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивований тим, що відповідач прямо не вказує на конкретні розрахунки позивача щодо розміру судових витрат, з якими не погоджується, не заперечує їх обсяг та обґрунтованість, а лише вживає загальні твердження та вказує, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката позивача є не співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт. Вважає, що твердження відповідача ОСОБА_6 про те, що розмір витрат позивача на правову допомогу є завищеним та не співмірним із складністю справи є всього лише є його суб`єктивним, оціночним судженням, яке не може бути підставою для скасування оспорюваного судового рішення.

В судовому засіданні представник апелянта адвокат Майка М.Б. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Представник позивача адвокат Боднар О.В. проти апеляційної скарги заперечила та просила рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

06 липня 2020 року між ОСОБА_8 та адвокатським об`єднанням «Твій Адвокат» укладено договір № 26 про надання правової допомоги, за умовами якого останнє зобов`язалось надати правову допомогу позивачу в даній справі, а замовник зобов`язаний оплатити надані послуги в порядку та строки, обумовлені в указаному договорі (а.с.70).

17 листопада 2020 року через засоби поштового зв`язку представником позивача адвокатом Боднар О.В. подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, а саме про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень.

На підтвердження понесених витрат представник позивача надала суду:

- копію Договору про надання правової допомоги №26 від 06 липня 2020 року;

- копію Акту виконаних робіт (до Договору про надання правничої допомоги №26 від 06 липня 2020 року) від 16 листопада 2020 року, згідно якого вартість вищевказаних робіт складає 10 000 гривень за надану правничу допомогу в обсязі, зазначеному в Акті.

- оригінал банківської квитанції про оплату за надання правничої допомоги в розмірі 10 000 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У справі, яка переглядається апеляційний судом, представником позивача адвокатом Боднар О.В. на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано належним чином завірені копії Договору про надання правової допомоги №26 від 06 липня 2020 року, Акту виконаних робіт від 16 листопада 2020 року (до Договору про надання правничої допомоги №26 від 06 липня 2020року), згідно якого вартість вищевказаних робіт складає 10 000 гривень за надану правничу допомогу в обсязі, зазначеному в Акті, оригінал банківської квитанції про оплату за надання правничої допомоги в розмірі 10 000 грн.

Відповідачем подано заперечення щодо стягнення судових витрат, згідно яких він вважає заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не співмірний із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та ціною позову. З цих підстав, просив суд в задоволенні заяви відмовити, а у випадку наявності підстав для задоволення клопотання, просив клопотання задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 100 гривень витрат на правову допомогу.

Відповідно до п.4.3 Договору про надання правової допомоги №26 від 06 липня 2020 року, за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню «Твій адвокат» гонорар у розмірі 10 000 гривень (а.с.70).

Згідно квитанції №0.0..1 від 16 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_8 за надання правничої допомоги (згідно Договору про надання правової допомоги №26 від 06 липня 2020 року) оплатила Адвокатському об`єднанню «Твій адвокат» 10 000 гривень.

Як вбачається із Акту виконаних робіт від 16 листопада 2020 року, в якому детально описано обсяг виконаних робіт, адвокат Боднар О.В. у зв`язку із наданням правової допомоги ОСОБА_5 у справі надала наступні роботи: 4 консультації тривалістю по 1 годині, здійснила аналіз судової практики та підготувала правову позицію для ведення справи (2 години), провела позивачу роз`яснення її процесуальних прав та обов`язків перед першим судовим засіданням (1 година), здійснила підготовку позовної заяви та додатків до неї (5 годин), здійснювала підготовку адвокатського запиту, заяви про приєднання доказів та відповіді на відзив (разом 5 годин), взяла участь у трьох судових засіданнях (разом 3 години).

Таким чином витрати позивача ОСОБА_5 на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, а оскаржуване судове рішення прийняте Тернопільським міськрайонним судом на підставі повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, їх доведеності, відповідністю висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи та із дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Доводи апелянта про те, що розмір витрат позивача на правову допомогу є завищеним та не співмірним із складністю справи, апеляційний суд відхиляє, оскільки відповідач не навів доказів нерозумності цих витрат, їх неспівмірності зі складністю справи та її значенням для позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що загальна сума витрат на адвокатські послуги, передбачена договором, становить 10 000 грн. не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи заяву про стягнення судових витрат, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 15 лютого 2021 року.

Головуючий

Судді