Справа № 450/159/18 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/811/3276/19 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
Проваджеення № 22-ц/811/3272/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні відповідача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , представниці позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 липня 2019 року та на додаткове рішення цього ж суду в складі судді Кукси Д.А. від 22 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Пустомитівської державної нотаріальної контори, третя особа на стороні позивача орган опіки та піклування Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и л а :

рішенням Пустомитівського районного суду м. Львова від 30 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_5 - задоволено. Визнано недійсним та скасовано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане на ім`я ОСОБА_1 , 10.03.2006 року державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Підгірняк Н.С., зареєстроване в реєстрі за № 1271 на житловий будинок АДРЕСА_1 . Визнано незаконним та скасовано державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10633409. Визнано недійсним Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.05.2006 року № 10633409. Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на житловий будинок АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 778, 60 грн. судового збору. Стягнуто з Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в дохід держави 778, 60 грн. судового збору. Стягнуто з Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» в дохід держави 778, 60 грн. судового збору. Стягнуто з Пустомитівської державної нотаріальної контори в дохід держави 778, 60 грн. судового збору.

Додатковим рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 серпня 2019 року заяву представника позивача ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 витрати на правничу допомогу у розмірі 5882, 91 (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят дві гривні 91 коп.) грн. Стягнуто з Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області

на користь ОСОБА_5 витрати на правничу допомогу у розмірі 5882, 91 (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят дві гривні 91 коп.) грн.

Стягнуто з Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» на користь ОСОБА_5 витрати на правничу допомогу у розмірі 5882, 91 (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят дві гривні 91 коп.) грн.

Стягнуто з Пустомитівської державної нотаріальної контори на користь ОСОБА_5 витрати на правничу допомогу у розмірі 5882, 91 (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят дві гривні 91 коп.) грн.

Рішення Пустомитівського районного суду м. Львова від 30 липня 2019 року оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційні скарзі просить рішення скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. Вважає зазначене рішення необгрунтованим та незаконним. Вказує, що право позивача ОСОБА_3 на позов, який судом був задоволений, пов`язане та виникає на підставі факту прийняття спадщини її ( ОСОБА_3 ) матір`ю ( ОСОБА_6 ) спадщини ОСОБА_7 (баба позивача ОСОБА_3 по материнській лінії). Оскільки, згідно ч. 1 ст. 529 ЦК України 1963 року ОСОБА_3 не є спадкоємцем ОСОБА_7 , як померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Та могла б здійснити спадкування лише у випадку, якщо на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не було б в живих ОСОБА_6 . Не погоджується з висновками суду за результатами оцінки доказів, оскільки згідно Довідки № 1187 від 14.02. 2006 року, видана виконавчим комітетом Солонківської сільської ради Пустомитівського району, ОСОБА_1 проживав разом з ОСОБА_7 до дня її смерті. Зазначає, що незаконність чи факт підроблення Довідки № 1187 від 14.02.2006 року, яка видана виконавчим комітетом Солонківської сільської ради Пустомитівського району не встановлено. Така довідка в повній мірі є допустимим доказам прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_7 за заповітом (п. 113 Інструкції). Крім того, судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що рішенням № 98 від 14.10. 2005 року «Про оформлення права власності на індивідуальний житловий будинок» вирішено оформити право власності на будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 . Зазначене рішення прийнято органом місцевого самоврядування після смерті ОСОБА_7 , проте таке не скасоване. Зважаючи на чинність цього рішення органу місцевого самоврядування можна прийти до таких висновків: рішення органу місцевого самоврядування та свідоцтво про право власності видане на підставі такого рішення лише посвідчує право власності ОСОБА_7 , яке існувало раніше, тому по суті не суперечить матеріалам справи. Проте існування такого рішення, яке є чинним, вказує на те, що орган місцевого самоврядування у 2005 році не визнав ОСОБА_6 головою домогосподарства чи власником спірного будинку. Із сукупного аналізу встановлених та зазначених вище обставин в сукупності із нормами закону, ОСОБА_6 спадщини після смерті ОСОБА_7 не приймала. Відтак, у склад спадщини ОСОБА_6 не увійшли майнові права ОСОБА_7 , зокрема право власності на спірний житловий будинок. Також зазначає, що інформація відображена в Довідці № 1187 від 14.02.2006 року, видана виконавчим комітетом Солонківської сільської ради Пустомитівського району перед судом не спростована належними та допустимими доказами. Що є беззаперечним підтвердженням факту прийняття спадщини ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_7 , а тому для нотаріуса та суду немає значення час звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Крім того вказує, що згідно довідки № 1665 від 03.09.2019 року, видана ТзОВ ТБ «Фаєрмур», згідно технічного паспорта за станом на 16.05. 2006 року, інвентаризаційна вартість майна становила 100 113 грн., після проведення капітального ремонту дійсна вартість нерухомого майна становить 629 183, 00 грн. З урахуванням того, що ОСОБА_8 постійно проживав у спірному будинку, вказане майно змінило свою вартість внаслідок капітального ремонту здійсненого саме ОСОБА_8 . Згідно довідки № 216-1172 від 13.09. 2019 року, видана ПАТ «Львівобленерго» Пустомитівський район електричних мереж за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано особовий рахунок № НОМЕР_1 (НОМЕР_9) на побутового споживача електричної енергії - ОСОБА_1 . Згідно даних Пустомитівського РЕМ ПрАТ «Львівобленерго», в період з 2003 року по 2008 рік, за вищевказаною адресою було проведено: 20.10.2003 року - відключення від електромережі через заборгованість, припинення електропостачання; 05.10.2007 року - підключення до електромережі, відновлення електропостачання. Згідно паспорта позивача ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 , виданий 14.03. 2006 року Пустомитівським РВ УМВСУ у Львівській області, остання зареєструвала своє місце проживання по АДРЕСА_1 14.03. 2006 року. Таким чином, відомості викладені у Довідці № 2841 від 09.08. 2017 року, видана Солонківською сільською радою не відповідають дійсності, оскільки з 20.10. 2013 року по 05.10. 2017 року будинок не був придатним для проживання, так як не був забезпечений електричною енергією. Тому, ч. 3 ст. 1268 ЦК України до правовідносин щодо спадкування ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_6 застосуванню не підлягає, оскільки належних та допустимих доказів фактичного вступу в спадщину спадкоємцем шляхом спільного проживання суду не надано. Також звертає увагу, що відповідач ОСОБА_1 постійно з 2004 року здійснює утримання спірного будинку, зробив капітальний ремонт, привів господарство в порядок. Про те, що спірний будинок належить йому ( ОСОБА_8 ) було загально відомо. Вказує, щостороною позивачем не доведено, що в опікуна позивача чи опікунської ради існували якійсь труднощі в тому, щоб витребувати у сільської ради інформацію про реєстрацію права власності офіційно. З урахуванням того, що відповідач ОСОБА_8 протягом тринадцяти років, володів та користувався спірним будинок на підставі законних правовстановлючих документів, рішення суду першої інстанції порушує принцип стабільності правовідносин з приводу здійснення права власності та породжує спори, щодо відокремлення покращень стягнення коштів використаних на утримання спірного будинку, які в подальшому можуть бути стягнуті лише за рахунок майна позивача.

Також, ОСОБА_1 оскаржив додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 серпня 2019 року.

В апеляційній скарзі просить додаткове рішення скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. Вважає додаткове рішення про вирішення питання щодо судових витрат підлягає скасуванню, оскільки позов ОСОБА_3 не обґрунтований, судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимого ст. 141 ЦПК України.

В судове засідання представники Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Пустомитівської державної нотаріальної контори, органу опіки та піклування Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області не з`явилися, однак колегія суддів вважала за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі належним чином повідомлялися про час та місце судового розгляду, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також те, що від Пустомитівської державної нотаріальної контори до суду надійшли письмові пояснення по суті справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та його представника на підтримання апеляційних скарг, представниці позивачки - в заперечення скарг, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзиву на неї, відповіді на відзив, позовної заяви в порядку ст. 49 ЦПК України, апеляційних скарг, відзиву, а також усних та письмових заяв та пояснень учасників справи у судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 548, 549, ч.1 ст. 554, ч.1 ст. 529 ЦК УРСР, ст.ст. 256,257, ч.1 ст. 261, ст.ст. 1220, 1218, ч.1 ст. 1258, ч.1 ст. 1261, ч.3,4 ст. 1268, ст. 1301 ЦК України, п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5 ст. 81, ч.4 ст. 82, ст.89, ч.ч. 1,6 ст. 141 ЦПК України, ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», та задовольняючи позов виходив з того, що за час свого життя з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно, ОСОБА_7 , окрім іншого, набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 29.02.1995 року.В день смерті ОСОБА_7 , окрім іншого, увійшло право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , що стверджується погосподарськими книгами, згідно яких остання являлася головою домогосподарства.За життя ОСОБА_7 своїм майном розпорядилась, склавши заповіт 21.11.1993 року, нотаріально посвідчений секретарем виконкому Солонківської сільської ради Гук Іванною Йосипівною. Згідно вказаного заповіту, все своє майно де б воно не було із чого б воно не складалося, і взагалі все, що буде належати їй на день смерті і нащо вона матиме право згідно закону, заповіла своєму онукові ОСОБА_1 .Відповідно до погосподарської книги, особового рахунку НОМЕР_4 , буд. АДРЕСА_2 , за період з 1991 року по 1995 рік, головою сім`ї записано ОСОБА_9 , а членами сім`ї окрім інших значиться ОСОБА_1 , правнук. Відповідно до погосподарської книги, особового рахунку НОМЕР_5 , буд. АДРЕСА_2 , за період з 1996 року по 2000 рік, головою сім`ї записано ОСОБА_10 , а членами сім`ї окрім інших значиться ОСОБА_1 , син.Відповідно до погосподарської книги особового рахунку АДРЕСА_3 , за період з січня 1991 року по грудень 1995 року, головою сім`ї записана ОСОБА_7 , членами сім`ї значаться син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та внучка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .Згідно погосподарської книги особового рахунку АДРЕСА_3 , за період з січня 1991 року по грудень 1995 року, головою сім`ї записана ОСОБА_7 , членами сім`ї значаться син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та внучка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .Суд встановив, що ОСОБА_7 , на день смерті проживала в буд. АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_1 з нею не проживав, а проживав житловому буд. АДРЕСА_2 .На день смерті ОСОБА_7 , відповідачу ОСОБА_1 було 11 років, відповідно до положень статті 14 ЦК УРСР угоди від його імені могла укладати його мати, батько у тому числі, в інтересах сина мала право звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_7 .Суд встановив, що після смерті ОСОБА_7 , батьки в інтересах сина ОСОБА_1 із заявами до нотаріуса про прийняття спадщини не зверталися.З заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_7 , відповідач ОСОБА_1 , звернувся лише 10.03.2006 року.10.03.2006 року державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори, за заявою ОСОБА_1 заведено спадкову справу, після смерті ОСОБА_7 .10.03.2006 року державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Підгірняк Н.С., ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_7 .Тому враховуючи, що після досягнення повноліття та набуття повної цивільної дієздатності у 2001 році, ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини лише 10 березні 2006 року, до суду із заява про продовження строку прийняття спадщини, останній не звертався, та те, що на момент смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємець її майна за заповітом, ОСОБА_1 разом з нею не проживав, тобто не вчинив дій, які свідчать про прийняття ним спадщини, у нотаріуса були відсутні правові підстави, для видачі свідоцтва про право на спадщину.У зв`язку з наведеним, свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане на ім`я ОСОБА_1 , 10.03.2006 року державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Підгірняк Н.С., зареєстроване в реєстрі за № 1271 на житловий будинок АДРЕСА_1 , суд визнав недійсним та скасував.Суд встановив, що на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_1 , зареєстрував право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.05.2006 року № 10633409.З врахуванням того, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстровано на підставі свідоцтва про право на спадщину, яке визнано судом недійсним, тому суд визнав незаконною та скасував державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_8 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10633409 та визнав недійсним Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.05.2006 року № 10633409. Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_7 , є її донька ОСОБА_6 , факт родинних відноси стверджується погосподарськими книгами, та сторонами вказаний факт не заперечується. Відповідно до довідки Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 2842 від 09.07.2017 року, ОСОБА_6 , 1963 року народження постійно проживала та була зареєстрована разом із матір`ю ОСОБА_7 , 1928 року народження, в житловому будинку АДРЕСА_1 . Відповідно до погосподарської книги особового рахунку АДРЕСА_3 , за період з січня 1991 року по грудень 1995 року, головою сім`ї записана ОСОБА_7 , членами сім`ї значаться син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та внучка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Тому з врахуванням наведеного, суд встановив, що ОСОБА_6 , в силу вимог ст. 548 ЦК УРСР, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла, ОСОБА_6 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 виданим 26.07.2005 року. В день смерті ОСОБА_6 , у відповідності до вимог ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина після смерті останньої. Згідно вимог ст. 1218 ЦК України у склад спадщини ОСОБА_6 , увійшло, окрім іншого, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , яке вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_7 , однак за життя не встигла зареєструвати право власності. За життя спадкодавець ОСОБА_6 своєю власністю на випадок смерті не розпорядилася, а тому відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкування після її смерті відбувається за законом почергово.Позивач ОСОБА_3 - дочка спадкодавця, факт родинних відносин стверджується домогосподарською книгою та сторонами не заперечується.Відповідно до довідки Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 2841 від 09.07.2017 року, ОСОБА_3 1987 року народження, була зареєстрована та проживала, в житловому будинку АДРЕСА_1 .Відповідно до погосподарської книги особового рахунку АДРЕСА_4 , за період з 2001 року по 2005 року, головою домогосподарства записано ОСОБА_1 , членами сім`ї значаться тітка ОСОБА_6 та двоюрідна сестра ОСОБА_3 . Суд встановив, що у відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України позивач ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_6 , оскільки на момент смерті спадкодавця проживала разом з нею в житловому будинку АДРЕСА_1 . Також суд зазначив, що ОСОБА_3 , є інвалідом з дитинства І групи, що стверджується довідкою МСЕК серії ЛВА 1 № 401544 . Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.09.2017 року, яке не оскаржувалось та набрало законної сили, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 визнано недієздатною та встановлено над нею опіку. Призначено ОСОБА_3 , опікуна ОСОБА_5 . Рішенням встановлено, що з дитинства ОСОБА_3 хворіла на психічні розлади, в зв`язку з чим її було визнано інвалідом першої групи "А" з дитинства з потребою постійної сторонньої допомоги безтерміново, що підтверджується довідкою психіатричної МСЕК серії ЛВА-1 № 401544 від 30.10.2008 року.Таким чином покликання відповідача ОСОБА_1 , що ОСОБА_3 на момент смерті матері, з нею не проживала, не відповідає дійсності, оскільки вона потребувала стороннього догляду. Також сторонами в судовому засіданні визнано, що ОСОБА_6 до дня смерті була опікуном та опікувалась позивачем ОСОБА_3 .За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набула право власності на спадкове майно; те, що позивач являється спадкоємцями за законом першої черги, яка вчинили дії для прийняття спадщини; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що спадкодавець за життя не встигла зареєструвати своє право на спадкове майно, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Щодо заяви сторони відповідача ОСОБА_1 , що позивачем пропущений строк позовної давності звернення до суду для захисту свого права, з підстав, що оскільки після смерті матері ОСОБА_6 позивач чи її опікун ОСОБА_12 , зобов`язані були звернутися до нотаріуса до спливу шести місяців, 25.01.2006 року, із заявою для видачі свідоцтва про право на спадщину. Однак такі дії ними не були вчиненні. Також позивач зобов`язана була утримувати спірний будинок, цікавитися ним, а отже об`єктивну можливість знати про порушення свого права. Суд встановив, що позивач хворіє стійким хронічним психічним розладом з раннього дитячого віку, і не може розуміти значення свої дій і керувати ними. На підставі рішення опікунської ради Солонківської сільської ради № 97 від 21.10.2005 року, ОСОБА_13 призначено опікуном ОСОБА_3 . Тому суд встановив, що позивач з об`єктивних причин, не могла дізнатися про порушення свого права та реєстрацію права власності за відповідачем. Сторона позивача вважала, що вона успадкувала спадкове майно, оскільки вчинила всі для того дії, а саме на момент смерті спадкодавця проживала разом з нею, тому вважалась такою, що прийняла спадщину. Суд встановив, що про порушення свого права позивач дізналась у 2016 році, коли Солонківська сільська рада видала довідку № 3457 від 23.11.2016 року, згідно якої головою домогосподарства будинковолодіння АДРЕСА_2 , являвся ОСОБА_1 . Із вказаним позовом, позивач звернулась до суду 10.01.2018 року, в межах трьохрічного строку визначеного ст. 257 ЦК України. З врахуванням наведених мотивів, позовні вимоги ОСОБА_3 в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_5 , суд задоволив у повному обсязі. Позивач ОСОБА_3 являється інвалідом 1 групи з дитинства, її визнано судом недієздатною, законним представником якої являється ОСОБА_5 , тому останні звільнені від сплати судового збору. Тому з врахуванням наведеного, судовий збір суд стягнув з відповідачів в дохід держави по 778, 60 грн. з кожного.

Із змісту оскаржуваного додаткового рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 серпня 2019 року вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема на ч.ч.1,3 ст. 133, ч.ч. 1, 3, 4, 5, 6 ст. 137, п.1 ч.2 ст. 141, ч.8 ст. 141, ч.3 ст. 142 ЦПК України, п.4 ст.1 ч.3 ст. 27, ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. 901 ЦК України, постанову Веховного Суду від 12.06.2018 року у справі №462/9002/14-ц, та задовольняючи частково заяву про ухвалення додаткового рішення, виходив з того, що 30.07.2019 року Пустомитівським районним судом Львівської області ухвалено рішення по цивільній справі №450/159/18 за позовом ОСОБА_3 в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Пустомитівська державна нотаріальна контора, третя особа на стороні позивача орган опіки та піклування Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання незаконним та скасування Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним Витягу про реєстрацію права власності та визнання права власності в порядку спадкування, яким позовні вимоги задоволено. 06.08.2019 року представник позивача подала заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки судом не вирішено питання розподілу понесених позивачем судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу. Суд встановив, що при зверненні до суду з позовної заявою, представником позивача до позовної заяви було долучено попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, а 25.04.2019 року долучено докази понесення позивачем судових витрат. Таким чином представник позивача, подавала докази про понесення судових витрат в строки визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Захист інтересів позивача здійснювала адвокат Кожан-Юрдига Олександра Ярославівна, що стверджується договором про надання адвокатських послуг укладеного між законним представником позивача ОСОБА_5 та адвокатом Кожан-Юрдига Олександрою Ярославівною від 14.07.2017 року та додатковим договором про надання адвокатських послуг від 18.12.2017 року; ордером на надання правової допомоги серії ЛВ № 074544 від 15.01.2018 року. Стороною позивача до матеріалів цивільної справи долучено розрахунок суми судових витрат від 02.08.29 року; акт здачі приймання робіт (надання професійної правничої допомоги) № АП - 01/01/18 від 21.08.2017 року, з якого слідує, що виконавцем (адвокатом) були проведенні такі роботи: попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин 14.07.2017 року (1 год.) - 400, 00 грн.; вироблення правової позиції щодо підготовки позову та вивчення судової практики і роз`яснень, та правових висновків суду касаційної інстанції - 20.07.2017 року та 21.07.2017 року (3 год.) - 1200, 00 грн.; позасудова робота із збирання доказів: складання адвокатського запиту в Пустомитівську державну нотаріальну контру 24.07.2017 року (1 год.) - 400, 00 гр.; складання адвокатського запиту в Солонківську сільську раду 10.08.2017року (1 год.) - 400, 00 грн. на загальну суму 2 400, 00 грн. Акт здачі приймання робіт (надання професійної правничої допомоги) № АП - 02/01/18 від 25.01.2018 року, з якого слідує, що виконавцем (адвокатом) були проведенні такі роботи: складання тексту позовної заяви до Пустомитівського районного суду Львівської області 12.01.2018 року (4 год.), 13.01.2018 року (5 год.) 15.01.2018 року (2 год.), разом 11 год. Х 400, 00 грн. = 4 400, 00 грн.; складання клопотання до Пустомитівського районного суду Львівської області про витребування доказів 15.01.2018 року (3,5 год.) 1400, 00 00 грн. на загальну суму 5 800, 00 грн. ЗгідноАкту здачі приймання робіт (надання професійної правничої допомоги) № АП - 01/05/18 від 31.08.2018 року, виконавцем (адвокатом) були проведенні такі роботи: складання до Пустомитівського районного суду Львівської області клопотання про долучення доказів по справі 30.04.2018 року (1 год.) 1 400, 00 грн.; участь у судовому засідання 02.05.2018 року 600, 00 грн.; підготовка і складання тексту відповіді на відзив ОСОБА_1 30.05.2018 року (3 год.), 31.05.2018 року (3, 5 год.), разом 6, 5 год. х 400 = 2 600, 00 грн.; позасудова робота із збирання доказі: складання і направлення адвокатського запиту в Пустомитівський районний сектор ДМС України 31.05.2018 року (1 год.) - 400, 00 грн. на загальну суму 4 400, 00 грн.Акт здачі приймання робіт (надання професійної правничої допомоги) № АП - 02/07/18 від 23.07.2018 року, з якого слідує, що виконавцем (адвокатом) були проведенні такі роботи: позасудова робота із збирання доказів: складання і направлення адвокатського запиту в виконавчий комітет Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області 01.06.2018 року (1 год.) 400, 00 грн.; вивчення нормативної бази і складання клопотання до Пустомитівського районного суду Львівської області про витребування доказів від Солонківської сільської ради 12.06.2018 року (4 год.) 1 600, 00 грн.; складання заперечення на заяву про застосування наслідків пропуску позовної давності 12.06.2018 року (3 год.) 1200, 00 грн.; участь в судовому засіданні 13.06.2018 року 600, 00 грн.; складання та подання клопотання про витребування доказів з Пустомитівської державної нотаріальної контори 08.07.2018 року (1 год.) 400, 00 грн.; участь в судовому засіданні 09.07.2018 року 600, 00 гр. на загальну суму 4 800, 00 грн.Акт здачі приймання робіт (надання професійної правничої допомоги) № АП - 06/10/18 від 24.10.2018 року, з якого слідує, що виконавцем (адвокатом) були проведенні такі роботи: позасудова робота із збирання доказів: складання і направлення адвокатського запиту в виконавчий комітет Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області 28.09.2018 року (0, 5 год. ) 200, 00 грн.; участь в судовому засіданні 13.09.2018 року 600, 00 грн.; складання тексту позовної заяви в порядку ст. 49 ЦПК України 22.10.2018 року (2 год.), 23.10.2018 року (5 год.) 2 800, 00 грн.; участь в судовому засіданні 24.10.2018 року 600,00 грн. на загальну суму 4 200, 00 грн.Акт здачі приймання робіт (надання професійної правничої допомоги) № АП - 02/04/19 від 23.04.2019 року, з якого слідує, що виконавцем (адвокатом) були проведенні такі роботи: участь в судовому засіданні 20.03.2019 року - 600, 00 грн.; участь в судовому засіданні 22.04.2019 року - 600, 00 грн.; складання тексту клопотання про доручення доказів понесення судовий витрат 22.04.2019 року (3 год.) 1200, 00 грн. на загальну суму 2 400, 00 грн.Акт здачі приймання робіт (надання професійної правничої допомоги) № АП - 02/06/19 від 18.06.2019 року, з якого слідує, що виконавцем (адвокатом) були проведенні такі роботи : участь в судовому засіданні 14.06.2019 року - 600, 00 грн.; згідно п. 4.5. Договору про надання правової допомоги від 14.07.2017 р. Замовник відшкодовує друкарські, копіювальні послуги пов`язані із поданням Пустомитівському районному суду, друк та направлення відповідачу клопотань, заяв, пояснень, відповідей на відзив, письмових доказів тощо за період 24.07.2017 р. - 18.06.2019 р. - 300 грн.; вартість поштових послуг за направлення відповідачу клопотань, заяв, пояснень, відповідей на відзив, письмових доказів тощо за період 24.07.2017 р. - 18.06.2019 р. - 231,65 грн. згідно чеків Укрпошти.; згідно п. 4.5. Договору про надання правової допомоги від 14.07.2017 р. Замовник відшкодовує транспортні витрати адвоката пов`язані із виконанням цього доручення за участь в судових засіданнях у розмірі 250 грн. (доставка власним автотранспортом адвоката зі Львова до Пустомитівського районного суду й назад до м. Львова пов`язана зі станом здоров`я адвоката, який є інвалідом 2 групи з дитинства з ураженням опорно-рухового апарату і не може пересуватися громадським транспортом). Транспортні витрати пов`язані із доставкою адвоката на судові засідання: 13.06.2018р.; 09.07.2018р.; 13.09.2018р.; 24.10.2018р.; 20.03.2019р; 22.04.2019р.; 14.06.2019р.; = 7 х 250 = 1750 грн. на загальну суму 2881, 65 грн.Акт здачі приймання робіт (надання професійної правничої допомоги) № АП - 04/07/19 від 30.07.2019 року, з якого слідує, що виконавцем (адвокатом) були проведенні такі роботи : участь в судовому засіданні 30.07.2019 року - 600, 00 грн.; гонорар за позитивне рішення суду 8000, 00 грн. (згадано п. 4.5 Договору про надання правової допомоги від 14.07.2017 року); транспортні витрати пов`язані із доставкою адвоката на судове засідання 30.07.2019 року на загальну суму 8850, 00 грн.Відповідно до розрахунку наданого стороною позивача, загальна сума понесених позивачем витрат 33 531, 65 грн.Суд встановив, що позивач за вищенаведені послуги сплатив адвокату Кожан-Юрдига Олександрі Ярославівні, що стверджується квитанціями наявними в матеріалах справи.З врахування наведеного суд прийшов до висновку, що понесені витрати стороною позивача на правничу допомогу, підлягають стягненню, однак за виключенням понесених витрат на транспортні витрати пов`язані із доставкою адвоката в судові засіданні та гонорару адвоката за позитивне рішення. Одночасно додаткова винагорода адвокату за досягнення позитивного рішення у справі, то за своїм змістом і правовою природою така винагорода не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні статтей 632, 903 ЦК України та статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а є платою за сам результат (позитивне рішення), досягнення якого відповідно до умов договору не ставиться в залежність від фактично наданих послуг. Тому враховуючи вищенаведене, витрати на правничу допомогу суд стягнув з відповідачів по 5 882, 91 грн. з кожного на користь законного представника позивача. ( 23 531, 64 : 4 = 5 882, 91 грн.)

Колегія суддів вважає, що такі висновки відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону та підстав для скасування оскаржуваних судових рішень колегія суддів не вбачає.

16.01.2018р. законний представник - опікун ОСОБА_5 та представник Кожан-Юрдига О.Я. в інтересах ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_1 , Солонківської об`єднаної територіальної громади як правонаступника Виконавчого комітету Солонківської сільської ради, ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Пустомитівської державної нотаріальної контори, третя особа: орган опіки та піклування Солонківської об`єднаної територіальної громади Пустомитівського р-ну Львівської області, у якому з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просили:

- визнати незаконним та скасувати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане на ім`я ОСОБА_1 , 10.03.2006 року державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Підгірняк Н.С., зареєстроване в реєстрі за № 1271 на житловий будинок АДРЕСА_1 ;

- визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10633409 та визнати недійсним Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.05.2006 року № 10633409;

- визнати право власності в порядку спадкування на спадкове майно - житловий будинок АДРЕСА_1 в цілому за ОСОБА_3 , 1987 р.н.

В обґрунтування позову зазначили, що позивач є спадкоємцем майна після смерті матері ОСОБА_6 , а саме житлового будинку АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок ОСОБА_6 успадкувала після смерті матері, ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_6 прийняла спадщину у відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР, оскільки на момент смерті матері проживала та була зареєстрована разом з нею. ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_6 , на момент її смерті разом з нею проживала позивачка, яка являється її донькою. Позивач являється такою, що прийняла спадщину після смерті матері, у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦПК України, оскільки проживала разом з нею на момент смерті. ОСОБА_7 за час життя склала заповіт, згідно якого заповіла майно своєму онукові ОСОБА_1 . На момент смерті ОСОБА_7 , відповідач ОСОБА_1 разом із спадкодавцем не проживав, протягом шести місяців останній до нотаріуса із заявою про прийняття із спадщиною не звернувся. 10.03.2006 року державним нотаріусом Пустомитіської державної нотаріальної контори Банахевич В.Р. було видане свідоцтво про право на спадщину на підставі заповіту. В подальшому виконавчим комітетом Солонківської сільської ради Пустомитівського р-ну Львівської обл., прийнято рішення № 98 від 14 жовтня 2005 року «Про оформлення права власності на індивідуальні житлові будинки» згідно з яким вирішено оформити право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на гр. ОСОБА_7 . Незаконність даного рішення вбачається в тому, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , тобто за 10 років до прийняття вищевказаного рішення Відповідачем -2. Відтак, цивільні права ОСОБА_7 , в тому числі і на оформлення права власності на нерухоме майно, припинилися у момент її смерті. В подальшому, Відповідач-3 незаконно, всупереч діючому на той час законодавству України прийняв Рішення реєстратора від 22.12.2005 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_7 . При цьому в самому рішенні зазначається, що реєстратором відповідача-3 БТІ та ЕО ОСОБА_14 «розглянуто заяву ОСОБА_7 ». Цілком зрозуміло, що реєстратор ОСОБА_14 не міг розглянути заяву фізичної особи, яка померла 10 років назад. В подальшому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на підставі якого Відповідач-3 - ОКП та ЕО здійснив державну реєстрацію права власності на спірний житловий будинок за ОСОБА_1 , про що 15.05.2006р. було видано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 10633409. За вказаних обставин видане відповідачу-1 ОСОБА_1 Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно - житловий будинок АДРЕСА_1 є недійсним та проведення державні реєстрація права власності за ним є незаконною та підлягає скасуванню. Про порушення свого права позивач дізналась, із матеріалів позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, оскільки їй стало відомо, що спірний житловий будинок зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_8 . Тому зазначають, що строк позовної давності до суду нею не пропущено.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для прийдбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР, передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину : 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК УРСР, в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Згідно з роз`яснень, викладених у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним лише за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано (а також вбачається із ряду копій погосподарських книг господарства, що було розташоване за адресою АДРЕСА_1 ), - ОСОБА_7 була власником житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав до робітничого двору.

21 листопада 1993 року ОСОБА_7 склала заповіт, згідно якого все її майно, де б воно не було із чого б воно не складалося і взагалі все, що буде належати їй на день її смерті на що матиме вона матиме право згідно закону заповіла своєму онукові ОСОБА_1 , відповідачу по справі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 29.02.1995 року.

У день смерті ОСОБА_7 у спадкове майно такої увійшов житловий будинок АДРЕСА_1 , що стверджується погосподарськими книгами, згідно яких остання була головою цього робітничого двору.

Відповідно до погосподарської книги особового рахунку НОМЕР_8 буд. АДРЕСА_1 , за період з січня 1991 року по грудень 1995 року, головою сім`ї записана ОСОБА_7 , членами сім`ї значаться син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( мати позивачки по справі) та внучка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (позивачка по справі) (Т.1 а.с.162).

Згідно копії погосподарської книги, особового рахунку НОМЕР_4 , буд. АДРЕСА_2 , за період з 1991 року по 1995 рік, головою сім`ї записано ОСОБА_9 , а членами сім`ї окрім інших значиться ОСОБА_1 , правнук (відповідач по справі). Відповідно до погосподарської книги, особового рахунку АДРЕСА_5 , за період з 1996 року по 2000 рік, головою сім`ї записано ОСОБА_10 , а членами сім`ї окрім інших значиться ОСОБА_1 , син (відповідач по справі). (Т.1 а.с.133-135).

Відтак, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_7 , на день смерть проживала в буд. АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_1 з нею не проживав, а проживав житловому буд. АДРЕСА_2 з матір`ю.

Крім цього, на день смерті ОСОБА_1 виповнилося 11 років та самостійно поза волею батьків він обирати місце проживання не міг. Також, факт проживання на час смерті бабці у одинадцятирічному віці разом з нею (без інших дорослих осіб у даному будинку, на чому наполягала сторона відповідача) і вступу в управління і володіння майном померлої бабці, спростовується і такою очевидною обставино, що одинадцятирічна малолітня дитина не взмозі після смерті бабці самостійно вступити в управління та володіння майном померлої особи, оскільки лише теоретично може себе забезпечувати матеріально та проживати самостійно без допомоги дорослих осіб тим більше, зважаючи на проживання у тому ж населеному пункті матері, яка не була позбавлена батьківських прав.

Відповідно до положень статті 14 ЦК УРСР угоди та інші юридично значимі дії від імені відповідача (зважаючи на його малолітній вік) на час смерті бабці могла укладати його мати. У тому числі мати, в інтересах сина мала право звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_7 . Однак будь-які докази цього - відсутні. Спадкова справа після смерті бабці відповідача у шестимісячний строк після її смерті не заводилася.

Тому, судом правильно встановлено, що після смерті ОСОБА_7 , мати (батько на той час помер, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 ) в інтересах сина ОСОБА_1 із заявами до нотаріуса про прийняття спадщини не зверталася.

З заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_7 , відповідач ОСОБА_1 , звернувся лише 10.03.2006 року.

10.03.2006 року державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори, за заявою ОСОБА_1 заведено спадкову справу, після смерті ОСОБА_7 .

10.03.2006 року державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Підгірняк Н.С., ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_7 .

На підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_1 , зареєстрував право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.05.2006 року № 10633409.

Відтак, судом вірно враховано, щопісля досягнення повноліття та набуття повної цивільної дієздатності у 2001 році, ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини лише 10 березня 2006 року; до суду із заявами про продовження строку прийняття спадщини, останній не звертався; та те, що на момент смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємець її майна за заповітом, ОСОБА_1 разом з нею не проживав та проживати не міг, та не вчинив дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини, - тому у нотаріуса були відсутні правові підстави, для видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відтак свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане на ім`я ОСОБА_1 , 10.03.2006 року державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Підгірняк Н.С., зареєстроване в реєстрі за № 1271 на житловий будинок АДРЕСА_1 підлягає визнанню недійсним та скасуванню.

Також, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що у зв`язку з тим, що свідоцтво про право на спадщину визнано судом недійсним, слід визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10633409 та визнати недійсним Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.05.2006 року № 10633409.

Окрім цього, судом вірно встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_7 , є її донька ОСОБА_6 , факт родинних відноси стверджується погосподарськими книгами, та сторонами вказаний факт не заперечується.

Відповідно до довідки Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 2842 від 09.07.2017 року, ОСОБА_6 , 1963 року народження постійно проживала та була зареєстрована разом із матір`ю ОСОБА_7 , 1928 року народження, в житловому будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до погосподарської книги особового рахунку АДРЕСА_3 , за період з січня 1991 року по грудень 1995 року, головою сім`ї записана ОСОБА_7 , членами сім`ї значаться син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та внучка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відтак, судом вірно встановлено, що ОСОБА_6 , в силу вимог ст.548 ЦК УРСР, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 , оскільки залишившись єдиною повнолітньою особою, спадкоємцем першої черги у спірному будинку, після смерті матері вступила в управління та володіння спадковим майном померлої, взяла у користування її речі домашньої обстановки і вжитку, що є очевидним зважаючи на факт їх спільного проживання та подальшого проживання там ОСОБА_6 з позивачкою.

ІНФОРМАЦІЯ_6 , в с.Солонка Пустомитівського району Львівської області, померла, ОСОБА_6 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 виданим 26.07.2005 року.

Після серті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 , яке вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_7 , однак за життя не встигла зареєструвати право власності.

За життя спадкодавець ОСОБА_6 своєю власністю на випадок смерті не розпорядилася, а тому відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкування після її смерті відбувається за законом почергово.

Позивач ОСОБА_3 - донька спадкодавця, факт родинних відносин стверджується по господарськими книгами господарства, що на АДРЕСА_1 , рішенням від 26.09.2017 року у справі №450/1711/17 та сторонами не заперечується.

Згідно довідки Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 2841 від 09.07.2017 року, ОСОБА_3 1987 року народження, була зареєстрована та постійно проживала, в житловому будинку АДРЕСА_1 разом з мамою та фактичною опікункою ОСОБА_6 .

Тому, судом вірно встановлено, що у відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України позивачка ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_6 , оскільки на момент смерті спадкодавця проживала разом з нею в житловому будинку АДРЕСА_1 .

Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , є інвалідом з дитинства І групи, що стверджується довідкою МСЕК серії ЛВА 1 № 401544 . Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.09.2017 року, яке не оскаржувалось на набрало законної сили, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 визнано недієздатною та встановлено над нею опіку. Призначено ОСОБА_3 , опікуна ОСОБА_5 . Рішенням встановлено, що з дитинства ОСОБА_3 хворіла на психічні розлади, в зв`язку з чим її було визнано інвалідом першої групи "А" з дитинства з потребою постійної сторонньої допомоги безтерміново, що підтверджується довідкою психіатричної МСЕК серії ЛВА-1 № 401544 від 30.10.2008 року.

Зважаючи на вказане вона також не могла не проживати з матір`ю та фактичною її опікункою на час її смерті.

Також, сторонами в судовому засіданні визнано, що ОСОБА_6 до дня смерті була опікункою та опікувалась позивачкою ОСОБА_3 .

Дійсно, згідно довідки Солонківської сільської ради №1187 від 14.02.06 року ОСОБА_1 проживав разом з бабцею ОСОБА_7 до дня її смерті, однак судом першої інстанції правильно не взято до уваги вказану довідку, оскільки така суперечить ряду інших доказів про які йшлося, зокрема погосподарським книгам на будинки на АДРЕСА_1 та на АДРЕСА_2 де членом двору був відповідач, Акту обстеження матеріально побутових умов жительки с. Солонка, Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_6 від 12.12.1998 року та ін.. (Т.1 а.с. 47).

Крім цього, відповідачем жодним чином не доведено факту проживання та вступу в управління та володіння спірним майном померлої баби ОСОБА_15 у віці 11 років та проживання саме з нею, а не з матір`ю та іншими членами сім`ї, що суперечить іншим доказам, про що знову ж йшлося.

Вказаним, також, і спростовуються пояснення нотаріуса Підгірняк Н.С., якою жодним чином не підтверджено факту прийняття спадщини відповідачем після смерті бабці, зважаючи на наведене вище.

Що стосується доводів відповідача про пропуск позивачкою строку позовної давності, то судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачка хворіє стійким хронічним психічним розладом з раннього дитячого віку, не може розуміти значення свої дій і керувати ними. На підставі рішення опікунської ради Солонківської сільської ради № 97 від 21.10.2005 року, ОСОБА_12 призначено піклувальником над ОСОБА_3 .

Відтак, позивачка з об`єктивних причин, не могла дізнатися про порушення свого права та реєстрацію права власності за відповідачем. Крім цього, після оформлення свого права власності відповідач про таке позивачці чи її опікунам не заявляв.

Сторона позивача вважала, що вона успадкувала спадкове майно, оскільки вчинила всі для того дії, а саме на момент смерті спадкодавця проживала разом з нею, тому вважалась такою, що прийняла спадщину. Окрім цього, судом першої інстанції було вірно встановлено, що про порушення свого права позивачка фактично дізналась у 2016 році, коли Солонківська сільська рада видала довідку № 3457 від 23.11.2016 року, згідно якої головою домогосподарства будинковолодіння АДРЕСА_2 , був ОСОБА_1 . Із вказаним позовом, позивач звернулась до суду 10.01.2018 року, в межах трирічного строку визначеного ст. 257 ЦК України.

Окрім цього, незважаючи на не оспорювання позивачкою рішення №98 від 14.10.2005 року «Про оформлення права власності на індивідуальні житлові будинки», свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.12.2005 року, які були видані на померлу ОСОБА_7 та її реєстрації права власності, судом першої інстанції фактично вірно враховано нікчемність таких, оскільки такі видані на померлу особу, що суперечить чинним нормам ЦК України (ст. 25 ЦК України).

Враховуючи вказане, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набула право власності на спадкове майно; позивач є спадкоємцем за законом першої черги, яка прийняла спадщину; спадкодавець за життя не встигла зареєструвати своє право на спадкове майно, а відповідач оформивши на себе право власності на будинок фактично таке її право заперечує - відтак за позивачкою слід визнати право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 липня 2019 рокуслід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Що стосується додаткового рішення, то перевіряючи таке в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така до задоволення не підлягає, оскільки позовні вимоги судом першої інстанції були визнані обґрунтованими, що підтверджено і рішенням суду апеляційної інстанції, а тому підставно вирішено питання стягнення судових витрат на користь позивача, на користь якого вирішена справа.

Враховуючи вказане доводи апеляційних скарг вцілому слід визнати безпідставними та самі скарги слід відхилити. Рішення ж суду та додаткове рішення суду першої інстанції слід залишити без змін як такі, що відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційні скарги ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 липня 2019 року та додаткове рішення цього ж суду від 22 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2021 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра