ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1235/20 Номер провадження 22-ц/814/257/21Головуючий у 1-й інстанції Городівський О.А. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі головуючого судді Абрамова П.С., суддів Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 листопада 2020 року, ухвалене суддею Городівським О.А. в період часу 14:58:48 до 15:21:36 год,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів ,-

ВСТАНОВИВ:
короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;
В липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

У своєму позові прохав, зменшити розмір аліментів стягнутих за заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.06.2010 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 09.04.2010 року і до повноліття дитини, на 1/6 частину всіх видів заробітку/доходу/щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 за рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.06.2010 року на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 з ј частини всіх його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого для дитини відповідного віку, до 1/5 частини всіх видів його доходу, але не менше ніж мінімальний розмір встановлений чинним законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 672 грн.

З даним рішенням не погодився ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку.

короткого змісту вимог апеляційної скарги;
В скарзі ОСОБА_1 прохає, заочне рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06.11.2020 року скасувати частково, а саме: в частині відмови в задоволенні інших позовних вимог та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити та зменшити розмір аліментів стягнутих заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.06.2010 року.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;
У своїй скарзі апелянт вказує, що частково не погоджується з прийнятим рішенням суду першої інстанції, вважає його необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Вказує, що у нього змінилося сімейне положення, а саме він одружився та у нього народилася друга дитина- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від шлюбу з ОСОБА_5 , яка проживає та знаходиться на його утриманні.

Також, матеріальний стан апелянта на даний час не дозволяв сплачувати аліменти на користь відповідача в розмірі ј від всіх видів його доходів.

Зазначає, що сплата аліментів на користь відповідача в зазначеному розмірі призводила до порушення захищеності та належного утримання малолітньої дитини апелянта ОСОБА_4 .

Також, вказує, що він брав участь в період з 05.03.2018 року по 30.04.2018 року в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, та є учасником бойових дій, що підтверджує посвідченням серії НОМЕР_1 від 02.10.2018 року, довідкою військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України від 13.08.2018 року №696/ВП.

Крім того, зазначає, що здійснює догляд за батьком ОСОБА_2 та надає йому матеріальну допомогу у розмірі приблизно 1000 грн. в місяць.

Щодо доходу дружини зазначає, що заробітна плата ОСОБА_6 становить 7792,93 грн.

Звертає увагу, що судом першої інстанції при винесенні рішення був врахований той факт, що у апелянта змінився матеріальний стан в бік погіршення, з`явилися додаткові зобов`язання щодо утримання малолітньої дитини від другого шлюбу, непрацездатного батька та інші життєві обставини, які впливають на матеріальне забезпечення.

В той же час, суд першої інстанції , при вирішенні рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у частині зменшення розміру аліментів до 1/5 частини допустив порушення норм процесуального права оскільки : не мотивував відмову у задоволенні позовних вимог; суд не мотивував самостійного зменшення судом розміру аліментів саме до 1/5 частини.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;
Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину, доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18).

Заочним рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18 червня 2010 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти не утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.04.2010 року (а.с.19).

З 2013 року змінився сімейний стан ОСОБА_1 , який 27 липня 2013 року уклав шлюб з ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а. с. 29) та від в шлюбі подружжя має дитину, доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.28).

Згідно копії довідки виданої 13.08.2018 року №696/ВП виданої командиром в/ч НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_1 в період з 05.03.2018 року по 30.04.2018 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захист незалежності, суверенітеті та цілісності України в районі проведення антитерористичної операції у м.Краматорськ Донецької області (а.с.10). 10 липня 2009 року ОСОБА_1 був звільнений у запас (а.с.34) за сімейними обставинами, для надання допомоги батьку (а.с.33), який є особою з інвалідністю ІІ групи(а.с.36), має хронічні захворювання і потребує лікування (а.с.39).

На день подання позову ОСОБА_1 працює військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 і отримує заробітну плату, загальна сума доходу якої з 01.12.2019 року по 27.05.2020 року становила 97836,12 гривень, розмір сплачених аліментів за цей період становив 24409,61 грн. (а.с.43)

Встановивши факт зміни сімейного та матеріального стану позивача суд першої інстанції прийшов до висновку, про необхідність зменшення розміру стягуваних аліментів до 1/5 частини заробітку, доходу.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Висновки місцевого суду в частині зміни сімейного та матеріального стану позивача та наявності підстав для зменшення розміру аліментів сторонами у справі не оспорюються та в цій частині рішення місцевого суду не є предметом апеляційного перегляду.
Зменшуючи розмір аліментів до 1/5 частини заробітку, доходу , а не до 1/6 частини заробітку, доходу , місцевий суд вірно врахував як сімейний так і матеріальний стан сторін у справі, зокрема ті обставини, що позивач у справі на день пред`явлення позову працевлаштований, працює військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 і отримує заробітну плату, загальна сума доходу якої з 01.12.2019 року по 27.05.2020 року становила 97836,12 гривень, розмір сплачених аліментів за цей період становив 24409,61 грн. (а.с.43), необхідність догляду за непрацездатним батьком та інші обставини.

Доводи позивача про те, що розмір аліментів 1/6 частина заробітку , доходу буде забезпечувати ОСОБА_3 достатнім для утримання дитини прожитковим мінімумом встановленим державою , суперечить вимогам зазначеним вище нормам матеріального права, оскільки Держава визначила саме мінімальний розмір аліментів , а який розмір аліментів буде достатнім для утримання дитини визначає саме суд з врахуванням усіх обставин у справі.
При вирішенні питання щодо розміру до якого необхідно зменшити розмір аліментів суд вірно врахував вимоги ст. 182 СК України зокрема : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як зазначено вище суд врахував факт зміни матеріального стану позивача, одруження та народження дитини, врахував його матеріальний стан та матеріальні витрати.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач є учасником бойових дій не може впливати на вирішення питання щодо розміру матеріального утримання , яку відповідач повинене надавати на у тримання дитини від першого шлюбу.

Доводи по те, що позивач утримував свого батька який є пенсіонером, особою з інвалідністю другої групи, та щомісячно добровільно додатково йому надає матеріальне утримання в розмірі 1 000 грн. також не є підставою для зменшення розміру аліментів саме до 1/6 частини заробітку, доходу. Зазначені обставини уже існували з 2009 року , на час ухвалення Новозаводським районним судом м. Чернігова рішення від 18.06.2010 року про стягнення аліментів , а добровільне надання своїм батькам матеріальної допомоги не може вважатися погіршенням матеріального стану позивача.

Місцевим судом також належним чином дано оцінку факту , що позивач в даний час орендує житло сплачує за нього як орендну плату так і комунальні послуги.

Висновки місцевого суду є належним чином обґрунтовані та мотивовані.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в судовому рішенні належного обґрунтування стягнення аліментів саме в розмірі 1/5 частина заробітку, доходу , та неврахування наданих сторонами доказів є безпідставними. Місцевий суд належним чином мотивував своє рішення та висновки щодо визначення розміру аліментів саме до 1/5 частини.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що судове рішення залишається без змін, судові витрати за апеляційний розгляд справи відшкодуванню на користь позивача не підлягають.
Керуючись ст. ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 листопада 2020 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді С.М. Бондаревська

Л.І. Пилипчук