Справа № 541/2679/21
Провадження №2/541/975/2021
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
15 грудня 2021 року м. Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді Куцин В.М.,
секретаря судового засідання Олешко Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
12 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Просила стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 12 жовтня 2021 року до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач ОСОБА_2 , який є батьком дитини, має можливість надавати матеріальну допомогу, тому що має задовільний стан здоров`я, є працездатним, працює, інших утриманців не має.
Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20.10.2021 справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення вказаної ухвали на подання до суду відзиву на позовну заяву та роз?яснено право та порядок такого подання.
09.11.2021 відповідач направив відзив, в якому вказував, що заявлені позовні вимоги визнає та не заперечує сплачувати аліменти на дитину, однак не погоджується з твердженнями позивача, про те що він відмовляється сплачувати кошти, так як неодноразово переказував кошти на картковий рахунок ОСОБА_1 та надавав кошти готівкою. На підтвердження даних обставин надав банківські квитанції (а.с. 27,30-36).
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що у неї з відповідачем є спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько дитини ОСОБА_2 частково надавав матеріальну допомогу на утримання сина. Оскільки на даний час вона проживає разом із сином, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.
Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити .
Заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до акту підтвердження фактичного місця проживання особи від 04.09.2021 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).
Відповідно до заключення обласного центру генетики від 03.09.2021 та консультативного висновку спеціаліста, лікаря ОСОБА_4 , від 03.09.2021 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає затримкою психічного розвитку та недорозвиненням мови (а.с. 7-8).
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.
Частиною 1 статті 3 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 1989 року та ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько( -ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
6) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття
Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Суд вважає, що мінімальний розмір аліментів, заявлений позивачем в позовних вимогах є не меншим установленого законом, а саме ст. 182 СК України, тому визнання такого розміру відповідачем не суперечить закону та не порушує прав та законних інтересів осіб, та підлягає до задоволення.
Згідно з положенням ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.
Позовні вимоги позивача не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає до задоволення.
Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення дитини, вимоги позивача про стягнення аліментів ґрунтуються на законі і тому підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 12 жовтня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог що зумовлює стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь держави 908 гривень 00 копійок судового збору пропорційно до задоволення заявлених позовних вимог.
Відповідно до п.1. ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст. 180-182 СК України, ст.ст. 1-18, 76-81, 141, 209-241, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 , задовольнити.
Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 12 жовтня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп. судового збору від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду.
Допустити до негайного виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасники справи :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с. Великі Сорочинці, Миргородського району, Полтавської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с. Великі Сорочинці, Миргородського району, Полтавської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складено 15 грудня 2021 року.

Суддя: В. М. Куцин