Справа № 482/1521/21
Номер провадження 2-о/482/37/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

13 грудня 2021 року місто Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Демінської О.І., секретар судового засідання - Єфімова О.І., за участю заявника ОСОБА_1 , представника заявника - адвоката Пазурчик В.Д., заінтересованої особи - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, -

встановив:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в обґрунтування якої вказала, що з 18.03.2015 року вона та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому мають малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . З часу реєстрації шлюбу подружжя проживало разом у будинку заявниці за адресою: АДРЕСА_1 .

02.07.2021 року рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було розірвано. З того часу ОСОБА_2 проживає в гаражі на території домоволодіння, належного заявниці на праві власності. ОСОБА_2 систематично зловживає спиртними напоями, переслідує заявницю, вчиняє сварки, в ході яких ображає її. Заявниця та інші члени її сім`ї не в змозі себе захиститися від дій ОСОБА_2 , а тому ОСОБА_1 змушена викликати поліцію. Зазначила, що працівниками поліції складалися ряд протоколів про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та навіть видавався терміновий заборонний припис.

Посилаючись на викладене заявниця просила суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , строком на 6 місяців, визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наближатися до ОСОБА_1 на відстань у 200 метрів, а також інших місць частого відвідування постраждалою особою;

заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вести листування, телефонні переговори із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб.

Заявник ОСОБА_1 та її представника - адвокат Пазурчик В.Д. у судовому засіданні вимоги, викладені у заяві, підтримали, з підстав у ній викладених.

Заінтересована особа ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечив, вказавши на те, що іншого житла не має, 13 років перебував у шлюбі із заявницею, яка після розірвання шлюбу припинила із ним відносини, з чим він не згодний.

Вивчивши доводи заяви та матеріали справи суд приходить наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.

Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Статтею 21 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства .

Відповідно до положень пунктів 3, 4, 14 та 17 частини 1 статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Згідно із ч. 3 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року по справі №756/2072/18.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією з характеристик якого є повторюваність.

Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною 1 стаття 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За приписами ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що заявниця та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 02.07.2021 року розірвано.

Сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є заявниця ОСОБА_1 .

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 проживає у гаражі вказаного домоволодіння, систематично зловживає спиртними напоями, вчиняє домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 , що полягало у нецензурній лайці на адресу ОСОБА_1 , погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, внаслідок чого притягувався до адміністративної відповідальності за ч.ч.1,2 ст. 173-2 КУпАП, що підтверджується постановами суддів Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19.02.2021 р., 17.02.2021 р., які набрали законної сили у встановленому законом порядку.

Так, відповідно до отриманої судом інформації від ВП №6 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, протягом 2021 року ОСОБА_1 зверталася до поліції щодо поведінки ОСОБА_2 12.01.2021 року, 23.01.2021 року, двічі 08.02.2021 року, тричі 22.02.2021 року, 16.03.2021 року та 11.11.2021 року. За результатами таких звернень з ОСОБА_2 працівниками поліції було проведено профілактичні бесіда, а 23.01.2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а також 22.02.2021 року та 11.11.2021 року внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 309 КК України.

Згідно з даними термінового заборонного припису від 23.01.2021 року ОСОБА_2 строком на 10 діб було заборонено вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_1 ; контактування з постраждалою особою в будь-який спосіб, а також зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи.

Вказані обставини ОСОБА_2 не заперечувалися.

Беручи до уваги ризики повторного вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно ОСОБА_1 , що є достатньо обґрунтованим дослідженими в судовому засіданні доказами, суд приходить до переконання, що заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису слід задовольнити, видавши стосовно ОСОБА_2 обмежувальний припис строком на шість місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав з покладенням на нього наступних обов`язків:

заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наближатися до ОСОБА_1 на відстань у 200 метрів, а також інших місць відвідування постраждалою особою;

заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вести листування, телефонні переговори із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Вирішуючи питання судових витрат по справі, суд враховує положення ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України і вважає необхідним судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 350-5, 350-6 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обмежувальний припис строком 6 (шість) місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав з покладенням на нього наступних обов`язків:

-заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наближатися до ОСОБА_1 на відстань у 200 метрів, а також інших місць частого відвідування постраждалою особою;

-заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вести листування, телефонні переговори із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок держави.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну державну адміністрацію та виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у містах ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне рішення складено 13 грудня 2021 року.

Суддя О.І. Демінська