Провадження № 22-з/824/166/2021 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
16 лютого 2021 року м.Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду за власною ініціативою та за заявою відповідача ОСОБА_1 питання про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «Українські новини», ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» про захист честі, гідності та ділової репутації,-
Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 20 серпня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_2 інформацію, повідомлену ОСОБА_1 та поширену у аудіовізуальному записі, розміщеному програмою телеканалу «UА:Перший» «Перша шпальта» у власному акаунті (сторінці) через Інтернет-ресурс Youtube, та поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті ТОВ «Інформаційне агентство «Українські новини», а також зобов`язано відповідачів спростувати поширену недостовірну інформацію.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, апеляційну скаргу АТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України»задоволено частково. Рішення Печерського районного суду м.Києва від 20 серпня 2020 року скасовано і ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно приписів ч.4 ст.270 ЦПК України розгляд питання про ухвалення додаткового рішення здійснюється судом без виклику осіб, які беруть участь у справі.

Встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 21 січня 2021 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації відмовлено.

Відповідачем ОСОБА_1 у справі понесено судові витрати на оплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 5763 грн., проте, задовольняючи апеляційну скаргу відповідача і ухвалюючи нове рішення про відмову у позові, апеляційний суд не вирішив питання про відшкодування судового збору.

- 2 -

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

За таких обставин, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , понесені відповідачем ОСОБА_1 судові витрати на оплату судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Дане питання вирішено за ініціативою суду.

Окрім того, 25 січня 2021 року відповідач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Уколова О.Л. подав заяву про відшкодування судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у загальному розмірі 5101,19 євро.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень частин 1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи та може бути зменшений судом за клопотанням іншої сторони. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат.

Судові витрати пов`язані з розглядом справи, в тому числі витрати на правничу допомогу, у разі відмови в позові покладаються на позивача (ч.2 ст.141 ЦПК України).

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, процесуальний закон передбачає доведення розміру витрат на професійну правову допомогу шляхом подання стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, а також надання доказів понесення таких витрат та їх співмірності у випадку заперечень проти їх розміру іншої сторони.

Зматеріалів справи вбачається, що до закінчення судових дебатів в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 зробив відповідну заяву про відшкодування судових витрат на правничу допомогу та подав докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Копія заяви про відшкодування судових витрат на правничу допомогу отримана представником позивача адвокатом Греньо М.М. 27 січня 2021 року, який заперечень проти заяви не подав, позицію щодо заяви не висловив. А відтак, з урахуванням положень частин 5 та 6 ст.137 ЦПК України, яка покладає на іншу сторону обов`язок доведення неспівмірності витрат,апеляційний суд не аналізує співмірність заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу.

Водночас, представником відповідача не подано до суду докази здійснення відповідачем витрат для надання правничої допомоги, на необхідність подання яких прямо вказує ч.3 ст.137 ЦПК України. Зокрема, суду не надано документи, що свідчать про оплату

- 3 -

гонорару, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку чи інший банківський документ, касові чеки, квитанції або інші платіжні документи). Додані до заяв від 10 грудня 2020 року та від 25 січня 2021 року рахунки на оплату (т.2 а.с.179,223), які виготовлені АО «Юридична Фірма «Астерс», не є доказом оплати, а є лише адресованою відповідачу пропозицією оплати.

Відсутність доказів здійснення відповідачем витрат для надання правничої допомоги унеможливлює її відшкодування (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

Такий же висновок міститься у постанові Верховного Суду від09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц, де, залишаючи без змін додаткову постанову апеляційного суду про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу у зв`язку із відсутністю доказів їх оплати, Верховний Суд зазначив, що склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані в тому числі документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у їх відшкодуванні.

Аналогічна правова позиція щодо необхідності надання суду документів, що свідчать про оплату гонорару, оформлених в установленому законом порядку, сформульована в цілому ряді постанов Верховного Суду: від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц; від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18; від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 та інших.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними.

За таких обставин, враховуючи відсутність доказів здійснення відповідачем ОСОБА_1 витрат для надання правничої допомоги, підстави для задоволення його заяви та ухвалення додаткового рішення відсутні.

Керуючись ст.270 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Стягнути із ОСОБА_2 (мешкає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 5763 гривні.

Відмовити у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 та прийнятті додаткового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: