Номер провадження: 22-ц/813/514/21
Номер справи місцевого суду: 520/443/16-ц
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.

за участю секретаря - Поворозко І.Ю.,

переглянувши справу №520/443/16-ц за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», за участю третьої особи ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою, зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», за участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним за апеляційною скаргою акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 травня 2019 року у складі судді Калашнікової О.І., -

в с т а н о в и в :

Позивач ПАТ «УкрСиббанк», звернувшись 19 січня 2016 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 від 22 травня 2007 року, за яким надано кредит в іноземній валюті в сумі 30000,00 доларів США строком кредитування до 22 травня 2022 року. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено Договір поруки №115391 від 22 травня 2007 року; укладено між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 . Іпотечний договір, посвідчений 22 травня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рудницькою Ю.О. Посилаючись на порушення виконання зобов`язань за кредитним договором, позивач ПАТ «УкрСиббанк» просив стягнути солідарно з позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 за кредитним договором заборгованість станом на 12 січня 2016 року по кредиту та процентам в сумі 16479,61 доларів США, пеню в сумі 16418,51 грн. та судові витрати (т.1 а.с.2-4).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 27 січня 2016 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.50).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 грудня 2016 року за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 27 січня 2016 року про відкриття провадження у справі залишено без змін (т.1 а.с.100-101).

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, зазначивши у запереченні, що у позивача відсутнє право звернення до суду з вимогою дострокового погашення кредиту позичальником та поручителем. В справі наявні копії вимог до поручителя та позичальника та копії повідомлення про вручення поштового відправлення позичальнику та поручителю як доказ того, що вимоги направлялися, однак ОСОБА_2 вимогу про дострокове погашення заборгованості не отримувала, підписи на повідомленнях про отримання такої вимоги не ставила. Немає підстав вважати, що термін повернення кредиту настав, тому у позичальника та поручителя не виникло зобов`язання дострокового виконання кредитного договору. В справі відсутні докази отримання позичальником кредиту в тих сумах, що зазначає позивач. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є неналежним доказом підтвердження заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог банк зобов`язаний був надати первинні документи, що підтверджують виконання банком умов щодо надання та перерахування кредитних коштів, здійснення часткового погашення заборгованості за кредитом (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, заяви на переказ готівки тощо), зарахування зазначених коштів на відповідні рахунки (виписки з рахунків бухгалтерського обліку банків), чого зроблено не було. Право звернення з вимогою до поручителя у банку відсутнє, оскільки порука ОСОБА_2 є припиненою на підставі частини 1 статті 559 ЦК України з огляду на зміну АТ «УкрСиббанк» в односторонньому порядку відсоткової ставки, в результаті чого збільшено обсяг відповідальності (т.1 а.с.134-137).

Відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом, після уточнення 2 квітня 2018 року вимог остаточно просила визнати припиненою з 13 січня 2015 року поруку ОСОБА_2 за Договором поруки від 22 травня 2007 року на підставі частини 1 статті 559 ЦК України (зміна зобов`язання без згоди поручителя внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності). При підписанні Договору поруки ОСОБА_2 погодилась із встановленням відсоткової ставки за користування кредитними коштами в розмірі 12,5 % річних, за умовами кредитного договору сторонами було визначено повідомлювально-погоджувальний порядок зміни розміру процентної ставки, кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови кредитного договору з позичальником, унаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя. Згідно розрахунку заборгованості, наданого відповідачем до первісного позову, та наданих позичальником письмових пояснень сторони погодили підняття відсоткової ставки за користування кредитом до 25% річних, починаючи з 13 січня 2015 року. Про збільшення обсягу відповідальності поручитель не знала, згоди на підвищення відсоткової ставки не надавала (т.1 а.с.147148, т.2 а.с.58-59).

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, звернувшись 11 липня 2018 року до суду із зустрічним позовом, просив визнати недійсним Договір про надання споживчого кредиту №00 від 22 травня 2007 року на підстав статей 203, 215, Закону України «Про захист прав споживачів», обґрунтувавши тим, що при укладенні спірного правочину банк використав нечесну підприємницьку практику, приховав від позичальника повну та об`єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту та не попередив останнього про валютні ризики, що позбавило позичальника можливості здійснити свідомий вибір схеми кредитування (т.2 а.с.70-74).

Відповідач ОСОБА_1 надав письмові пояснення щодо зміни відсоткової ставки, де вказав, що у грудні 2014 року АТ «УкрСиббанк» повідомив позичальника про намір підняти відсоткову ставку за кредитним договором до 25% річних у порядку, передбаченому пунктом 9,2 кредитного договору, він ОСОБА_1 не заперечив проти зміни відсоткової ставки та у відповідності до пункту 9.2 кредитного договору письмове повідомлення (відповідь) про свою незгоду із такою новою ставкою банку не надав. У січні 2015 року позичальник отримав друге повідомлення від банку, в якому вказано, що починаючи з 13 січня 2015 року застосовується нова відсоткова ставка за кредитним договором у розмірі 25% річних. Отже, сторонами кредитного договору було погоджено підняття відсоткової ставки за користування кредитом до 25% річних, починаючи з 13 січня 2015 року (т.2 а.с.153).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 травня 2019 року відмовлено в задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості, відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання кредитного договору недійсним, задоволено зустрічний позов ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, визнано припиненою з 13 січня 2015 року поруку ОСОБА_2 за Договором поруки №115391 від 22 травня 2007 року (т.2 а.с.158-163).

Висновок суду мотивовано тим, що АТ «УкрСиббанк» не підтвердив належними доказами факт надання ОСОБА_1 грошових коштів за кредитним договором саме в тому розмірі та в тій валюті, що вказано. Після направлення позичальнику письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості, кредитний договір припинив свою дію, тому нарахування відсотків за період з 13 жовтня 2015 року по 12 січня 2016 року є незаконним, як наслідок розрахунок заборгованості банком виконано з порушеннями вимог закону, сума заборгованості не доведена доказами. Порука ОСОБА_2 припинена на підставі частини 1 статті 554 ЦПК України, так як банк змінив процентну ставку з 13 січня 2015 року без згоди поручителя.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 липня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «УкрСиббанк» на рішення суду.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вимог банку; про скасування рішення суду в частині зустрічних вимог ОСОБА_2 і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_2 (т.2 а.с.167-176).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. За Договором про надання споживчого кредиту №0 від 25 травня 2007 року позичальнику надано кредит в іноземній валюті в сумі 30000,00 доларів США на споживчі цілі на строк з 22 травня 2007 року по 22 травня 2022 року зі сплатою 12,50 % річних. Після укладення договору для здійснення операції надання/отримання кредитних коштів готівкою, оформляється заява на видачу готівки, яка підписується сторонами (позичальником та банком). Саме заява на видачу готівки є первинним документом згідно постанови Правління НБУ №337 від 14 серпня 2003 року та №174 від 1 червня 2011 року, який підтверджує факт надання банком та факт отримання позичальником готівкових кредитних коштів, тому і є основною підставою для розрахунків, порядок яких визначається кредитним договором. Отже, заява на видачу готівки є первинним бухгалтерським документом, що підтверджує факт надання грошових коштів за кредитним договором позичальнику саме в тому розмірі та в тій валюті, що вказаний у позовній заяві. На підтвердження отримання кредитних коштів банком надано копію заяви на видачу готівки №9 від 22 травня 2007 року. З метою отримання кредитних коштів та на виконання умов Кредитного договору №00 від 22 травня 2007 року, позичальнику було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 , на який зараховані та з якого отримані кредитні кошти. Суд дійшов неправильного висновку про те, що заява на видачу готівки №9 від 22 травня 2007 року відображає видачу ОСОБА_1 власних грошових коштів з його поточного рахунку та не є належним доказом отримання кредитних коштів. Висновок суду про незаконне нарахування відсотків за користування кредитом за період з 13 жовтня 2015 року по 12 січня 2016 року є безпідставним, так як вимога про дострокове повернення кредиту направлена позичальнику та поручителю 13 жовтня 2015 року, доказів отримання вимоги не має, тому у відповідності до положень пункту 11.1 Кредитного договору строк повернення кредиту настав 23 листопада 2015 року (13 жовтня 2015 року + 41 день). На підтвердження заборгованості надано кредитний договір, розрахунок заборгованості за кредитом, розрахунок заборгованості за процентами, заяву на видачу готівки. Відповідачами не вчинено жодної процесуальної дії щодо надання заперечень стосовно наданих банком доказів, не спростовано доводи банку про порушення умов договорів, внаслідок чого виникла заборгованість, на заперечення наданого банком розрахунку заборгованості власного розрахунку та доказів на його підтвердження не надано.

Стосовно згоди поручителя на зміну основного зобов`язання в частині зміни відсоткової ставки, то частина 1 статті 559 ЦК України судом застосована неправильно. Згідно пункту 1.3.2 Кредитного договору сторони домовились, що може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених договором. Відповідно до пункту 1.3.1 Кредитного договору по закінченню 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов пункту 9.2 даного договору. Тобто, однією з особливостей зобов`язальних правовідносин, що виникли між сторонами (позичальником та банком) є те, що у відповідності до умов зобов`язання, яке зафіксоване та виникло на підставі Кредитного договору, процентна ставка за користування кредитними коштами підлягає перегляду протягом кожного наступного місяця кредитування в порядку встановленому договором. Зобов`язання поручителя виникло як на підставі договору поруки, так і на підставі кредитного договору, зміст зобов`язання також відображений умовами обох договорів. Згідно пункту 1.2 Договору поруки поручителю добре відомі усі умови Основного договору. Тобто, зобов`язанням поручителя ОСОБА_2 є зобов`язання відповідати за можливе належне виконання всіх зобов`язань позичальника ОСОБА_1 на умовах, визначених Кредитним договором, в тому числі й на тій умові, що процентна ставка за кредитним договором підлягає перегляду в порядку встановленому договором протягом кожного наступного місяця кредитування. Крім того, за умовами Договору поруки поручитель зобов`язався відповідати за виконання позичальником усіх зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору, як існуючих на момент укладення договору, так і тих, що виникнуть у майбутньому.

Враховуючи предмет спору, принцип диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України) обсяг доказування (в контексті частини 4 статті 77 ЦПК України) межі доказування зводяться до: перевірки доводів про наявність обману як підстави для застосування статті 230 ЦК України (за позовом ОСОБА_1 ); перевірки доводів про наявність збільшення відповідальності поручителя для застосування статті 559 ЦК України (за позовом ОСОБА_2 ); для перевірки доводів щодо неналежного виконання зобов`язання (за позовом АТ «УкрСиббанк»). Проте, суд в порушення вищевказаних норм вийшов за дані межі доказування та фактично встановив відсутність у матеріалах справи підтвердження видачі кредитних коштів позичальнику.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що видача кредитних коштів позичальникові повинна була бути здійснена на підставі меморіального ордеру. Заява на видачу готівки є належним доказом лише у випадку, якщо видача кредиту здійснюється через касу банку і якщо подана заява містить всі необхідні реквізити. Суд дійшов вірного висновку, що банк не підтвердив належними доказами факт надання грошових коштів за кредитним договором позичальнику саме в тому розмірі і тій валюті, що вказані у позові, у зв`язку з чим правомірно відмовив у задоволенні вимог банку. Нарахування відсотків за період з 13 жовтня 2015 року по 12 січня 2016 року є незаконним, реальний розмір заборгованості не підтверджений. Відповідачі не визнавали факту отримання кредитних коштів в доларах США, а навпаки стверджували, що кредитні кошти на виконання умов кредитного договору 22 травня 2007 року були видані в національній валюті гривні, а не в іноземній валюті, що банк неправомірно зробив розрахунок боргу за кредитом в іноземній валюті доларах США і цей розрахунок не відповідає фактичним обставинам погашення кредиту і сплати відсотків. Тому, суд не виходив за межі доказування. Банком не надано доказів на підтвердження, що поручитель була повідомлена про збільшення з 13 січня 2015 року відсоткової ставки за користування кредитом до 25% річних, тому порука є припиненою в силу частини 1 статті 559 ЦК України (т.2 а.с.214-217).

У відповіді на відзив ОСОБА_2 ПАТ «УкрСиббанк» зазначив щодо меморіального ордеру, виконання ухвали суду про витребування кредитної справи, валюти договору тощо (т.2 а.с.223-225).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне, скасування рішення суду в частині позовних вимог АТ «УкрСиббанк» і в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 та ухвалення в цій частині нового рішення по суті вимог з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Заявку на отримання коштів ОСОБА_1 подав до АТ «УкрСиббанк» 25 квітня 2007 року (т.2 а.с.33-34).

Між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» () та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 від 22 травня 2007 року, за яким надано кредит в іноземній валюті в сумі 30000,00 доларів США (еквівалент 151500,00 грн. за курсом НБУ на день укладення цього Договору), строк кредитування з 22 травня 2007 року по 22 травня 2022 року (т.1 а.с.20-26, т.2 а.с.35-38).

За умовами Договору про надання споживчого кредиту №0 від 22 травня 2007 року:

за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,50% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов пункту 9.2 даного Договору. У випадку, якщо Банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому пунктом 9.2 даного Договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці (п.1.3.1 Договору);

сторони домовились, що за умовами цього Договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених частиною 1 пункту 9.2 Договору (п.1.3.2 Договору);

кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме: іпотечний кредит (п.1.4 Договору);

кредит надається шляхом зарахування Банком коштів на поточний рахунок позичальника у Банку для подальшого використання за цільовим призначенням (п.1.5 Договору).

позичальник зобов`язався у разі незгоди із встановленим Банком новим розміром процентної ставки згідно умов пункту 9.2 Договору, повідомити Банк в порядку, передбаченому пунктом 9.2 Договору (п.4.10 Договору);

у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більше ніж на один місяць, та/або порушення інших умов Договору та/або у випадку порушення позичальником та/або заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з Банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим Договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому розділом 11 цього Договору (п.5.5 Договору);

сторони погодили, що у випадку настання обставин, передбачених, зокрема, пунктом 5.5 цього Договору та направлення Банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і неусунення позичальником порушень умов за цим Договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку, при цьому у випадку неотримання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту в результаті зміни позичальником адреси без попереднього про це письмового повідомлення Банку чи у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку (п.11.1 Договору).

Графік погашення кредиту є Додатком №1 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 22 травня 2007 року (т.1 а.с.24-26, т.2 а.с.39-41).

Між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» () та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) укладено Договір поруки №115391 від 22 травня 2007 року, за умовами якого:

поручитель зобов`язалась перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитним договором в доларах США №0 від 22 травня 2007 року, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (п.1.1. Договору);

поручителю добре відомі усі умови вищевказаного кредитного договору, укладеного між кредитором і позичальником, в тому числі: сума договору - 30000,00 доларів США, термін повернення кредиту - 22 травня 2022 року, процентна ставка - згідно кредитного договору, термін і порядок сплати процентів - згідно кредитного договору, штрафні санкції - згідно кредитного договору, інші умови - згідно кредитного договору (п.1.2 Договору);

відповідальність поручителя і позичальника є солідарною (п.1.4 Договору);

кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови кредитного договору з позичальником, у наслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під згодою розуміється як візування змін в кредитний договір поручителем, так і отримання згоди шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями і т.і. (п.2.1 Договору) (т.1 а.с.27, т.2 а.с.16).

Між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рудницькою Ю.О. 22 травня 2007 року, зареєстрований в реєстрі за №1180, за яким для забезпечення виконання зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 22 травня 2007 року по поверненню кредитних коштів в сумі 30000,00 доларів США зі сплатою процентів за користування коштами передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (т.2 а.с.50-52).

Згідно Меморіального ордеру № від 22 травня 2007 року з рахунку АТ «УкрСиббанк» перераховано на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_4 ….01 грошові кошти в сумі 30000,00 доларів США (еквівалент 151500,00 грн.); призначення платежу: надання кредиту по договору №0 від 22травня 2007 року (т.2 а.с.43).

Згідно Заяви на видачу готівки №9 від 22 травня 2007 року ОСОБА_1 видано з поточного рахунку № НОМЕР_4 …..01 грошові кошти в сумі 30000,00 доларів США (еквівалент 151500,00 грн.) (т.1 а.с.28, т.2 а.с.42).

Між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено Договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Зезик В.А. 23 травня 2007 року, зареєстрований в реєстрі за №2-2845, яким ОСОБА_1 набуто у власність житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_2 (т.2 а.с.53).

13 жовтня 2015 року АТ «УкрСиббанк» надіслано позичальнику ОСОБА_1 , поручителю ОСОБА_2 вимогу про повернення кредиту, сплату відсотків за користування кредитом (станом на 9 жовтня 2015 року прострочена заборгованість за кредитом становила 1333,24 доларів США, прострочена заборгованість по процентам становила 1126,33 доларів США); ОСОБА_1 вимогу отримав 20 жовтня 2015 року, 5 листопада 2015 року, ОСОБА_2 вимогу отримала 19 жовтня 2015 року (т.1 а.с.29-34).

Згідно розрахунку за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 22 травня 2007 року заборгованість станом на 12 січня 2016 року становила: за кредитом в сумі 14667,24 доларів США (в тому числі прострочена заборгованість за період з 10 лютого 2015 року по 12 січня 2016 року); за процентами в сумі 1812,37 доларів США (в тому числі прострочена заборгованість за процентами за період з 1 лютого 2015 року по 31 грудня 2015 року); пеня в сумі 9272,48 грн. за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 14 березня 2015 року по 12 січня 2016 року, пеня в сумі 7146,03 грн. за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 11 квітня 2015 року по 12 січня 2016 року, а всього заборгованість в загальній сумі 16479,61 доларів США та 16418,51 грн. (т.1 а.с.39-44).

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 травня 2019 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним Договору про надання споживчого кредиту №0 від 22 травня 2007 року не оскаржено, отже в силу визначених статтею 367 ЦПК України меж розгляду справи судом апеляційної інстанції рішення суду в цій частині не перевіряється.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою, заставою (ч.1 ст.546 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплаті основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

На підставі укладеного між АТ «УкрСиббанк» (АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 . Договору про надання споживчого кредиту №0 від 22 травня 2007 року виникло кредитне зобов`язання забезпечене порукою ОСОБА_2 на підставі укладеного між АТ «УкрСиббанк» (АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 . Договором поруки №115391 від 22 травня 2007 року.

Відповідно до статті 1 Глави 1 Розділу Ш постанови Правління НБУ від 14 серпня 2003 року №337 «Про затвердження Інструкції про касові операції в банках України» (в редакції чинній на момент укладення Кредитного договору) до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належить, зокрема, заява про видачу готівки.

Після укладення кредитного договору для здійснення операції надання/отримання кредитних коштів готівкою була оформлена заява на видачу готівки, яка підписана сторонами (позичальником та банком). Наявна в справі Заява на видачу готівки №9 від 22 травня 2007 року про видачу ОСОБА_1 з поточного рахунку № НОМЕР_4 …..01 грошових коштів в сумі 30000,00 доларів США (еквівалент 151500,00 грн.) є первинним документом (згідно з постановами Правління НБУ №337 від 14 серпня 2003 року та №174 від 1 червня 2011 року), який підтверджує факт надання банком та факт отримання позичальником готівкових кредитних коштів у сумі 30000,00 доларів США, тобто у розмірі та валюті, вказаній у кредитному договорі.

Висновок суду про те, що дана заява на видачу готівки відображає видачу ОСОБА_1 власних грошових коштів з його поточного рахунку та не є доказом надання коштів банком є помилковим.

Так, пунктом 1.5 кредитного договору зазначено, що кредит надається шляхом зарахування Банком коштів на поточний рахунок позичальника №МФО у Банку для подальшого використання за цільовим призначенням. Для отримання кредитних коштів та на виконання умов Кредитного договору №0 від 22 травня 2007 року позичальнику було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 , на який зараховані та з якого отримані кредитні кошти.

Отже, на виконання кредитного зобов`язання АТ «УкрСиббанк» як кредитодавець надав, а ОСОБА_1 як позичальник отримав кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 30000,00 доларів США та використав такі за цільовим призначенням (на споживчі цілі).

Умови кредитного договору виконувались ОСОБА_1 належним чином та тривалий час, що також є підтвердженням факту надання/отримання кредиту, в сумі та валюті, обумовленій договором, прострочення заборгованості позичальник став мати з лютого 2015 року.

ОСОБА_1 допустив невиконання умов кредитного договору, що мало наслідком реалізацію АТ «УкрСиббанк» передбаченого пунктом 5.5 Договору права вимоги дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та нарахованих відсотків.

АТ «УкрСиббанк» виконано умови пункту 11.1 Договору при реалізації права дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів; передбачений Розділом 11 Договору порядок дострокового повернення кредиту дотримано.

Графік погашення кредиту, що є Додатком №1 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 22 травня 2007 року, містить терміни (дати) та суми погашення кредиту, з огляду на які та положення пункту 1.3 Договору щодо нарахування та сплати процентів за користування кредитними коштами проведено розрахунок кредитної заборгованості з урахуванням відповідальності у вигляді пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та за відсотками.

Кредитна заборгованість підтверджена належними та допустимими доказами, такими як:

кредитний договір, в якому зазначено суму наданого кредиту (п.1.1), строк кредитування (п.1.2), процентну ставку та метод її нарахування (п.1.3, 1.3.3), спосіб надання кредиту (п.1.5) та інші умови;

договір поруки;

заяву на видачу готівки №9 від 22 травня 2007 року (доказ отримання кредитних коштів);

розрахунок заборгованості за кредитом, в якому зазначені дата сплати та максимальний залишок заборгованості згідно графіку (Додаток №1 до Договору), дата та сума фактичного погашення кредиту, залишок строкової, простроченої та загальний залишок заборгованості;

розрахунок заборгованості по процентам, в якому згідно умов договору (п.1.3) визначена процентна ставки, період, за який нараховані проценти, кількість днів, нараховані та сплачені проценти, залишок строкової, процентної та загальний залишок заборгованості за процентами (метод нарахування процентів визначений п.1.3.3 кредитного договору).

Умови кредитного та забезпечувального договорів сторонами узгоджено у відповідності до положень статей 627, 628 ЦК України.

Позичальник ОСОБА_1 , поручитель ОСОБА_2 не надали належних та допустимих доказів на спростування наданого АТ «УкрСиббанк» розрахунку заборгованості, тому саме по собі заперечення розміру заборгованості не приймається.

Кредитні зобов`язання ОСОБА_1 забезпечені порукою ОСОБА_2 .

Підстави для застосування положень частини 1 статті 559 ЦК України для припинення поруки відсутні з огляду на наступне.

Для припинення поруки за положеннями частини 1 статті 559 ЦК України необхідна сукупність таких обставин: зміна основного зобов`язання, відсутність згоди поручителя на таку зміну, збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок такої зміни основного зобов`язання.

Щодо згоди поручителя на зміну основного зобов`язання в частині зміни відсоткової ставки встановлено наступне.

За положеннями частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Глави 47-51 ЦК України визначають та регулюють поняття зобов`язання, його сторін, виконання, припинення зобов`язання та його забезпечення.

За положеннями статті 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правове регулювання поняття договору, його сторін, укладення, зміни та розірвання договору здійснено в главах 52-53 ЦК України.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Отже, договір є основною підставою виникнення зобов`язання, в якому відображено зміст даного зобов`язання (взаємні пава та обов`язки кожної зі сторін); при цьому зміна зобов`язання можлива не лише у випадку внесення змін в договір, а й у разі настання певних обставин або використання суб`єктивного права однією із сторін правовідношення на таку зміну (ст.525 ЦК України).

Згідно пункту 1.3.2 Договору про надання споживчого кредиту №0 від 22 травня 2007 року сторони домовились, що може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених цим Договором.

Відповідно до пункту 1.3.1 Кредитного договору по закінченню 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов пункту 9.2 даного Договору.

Тобто, у зобов`язальних правовідносинах, що виникли між сторонами (позичальником та банком) є те, що у відповідності до умов зобов`язання, яке зафіксоване та виникло на підставі Кредитного договору, процентна ставка за користування кредитними коштами підлягає перегляду протягом кожного наступного місяця кредитування в порядку встановленому договором.

Договір поруки №115391 від 22 травня 2007 року є забезпечувальним для Договору про надання споживчого кредиту №0 від 22 травня 2007 року. Договором поруки, зокрема, визначено, що поручитель зобов`язалась перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитним договором в доларах США №0 від 22 травня 2007 року, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (п.1.1 Договору); поручителю добре відомі усі умови кредитного договору, укладеного між кредитором і позичальником, в тому числі, зокрема, процента ставка - згідно кредитного договору (п.1.2 Договору).

Тобто, в даному випадку зобов`язанням поручителя ОСОБА_2 є зобов`язання відповідати за можливе неналежне виконання всіх зобов`язань позичальника ОСОБА_1 на умовах визначених Кредитним договором, в тому числі й на тій умові, що процентна ставка за кредитним договором підлягає перегляду в порядку, встановленому договором, протягом кожного наступного місяця кредитування.

За змістом Договору поруки поручитель ОСОБА_2 зобов`язалась відповідати за виконання позичальником усіх зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору, як існуючих на момент укладення договору, так і тих, що виникнуть у майбутньому.

Пунктом 2.1 Договору поруки передбачено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови Кредитного договору з позичальником (умови Основного договору), у наслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою поручителя» сторони Договору поруки розуміють візування поручителем змін до Основного договору та/або отримання згоди шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями тощо.

В даному випадку будь-яких змін в умови Кредитного договору (Основного договору) не вносилось. Фактично мала місце зміна зобов`язання не у зв`язку з внесенням змін в договір, а внаслідок використання суб`єктивного права, передбаченого умовами зобов`язання на таку зміну правовідношення іншою стороною.

Зміна відсоткової ставки передбачена умовами Кредитного договору, викладеними в пункті 9.2, будь-яких змін в даний пункт Договору чи в Договір в цілому укладенням Додаткової угоди між кредитором та позичальником до Кредитного договору не було.

Позичальник ОСОБА_1 не заперечував, що у грудні 2014 року АТ «УкрСиббанк» на виконання умов пункту 9.2 Кредитного договору повідомив про намір підняти відсоткову ставку за кредитним договором до 25% річних у порядку, передбаченому пунктом 9.2 Кредитного договору, він як позичальник не заперечував проти такої зміни відсоткової ставки та у відповідності до пункту 9.2 Кредитного договору письмове повідомлення (відповідь) про свою незгоду із такою новою ставкою Банку не надав. У січні 2015 року позичальник ОСОБА_1 отримав друге повідомлення від банку, в якому було вказано, що починаючи з 13 січня 2015 року застосовується нова відсоткова ставка за Кредитним договором №0 від 22 травня 2007 року у розмірі 25% річних (т.2 а.с.153).

Отже, позичальник ОСОБА_1 підтвердив, що сторонами кредитного договору було погоджено підняття відсоткової ставки за користування кредитом до 25% річних, починаючи з 13 січня 2015 року, а оскільки дана зміна відсоткової ставки відбулася в порядку пункту 9.2 Кредитного договору без внесення будь-яких змін у Кредитний договір шляхом укладення Додаткових угод до Кредитного договору, то, зважаючи на умови пунктів 1.1, 1.2, 2.1 підписаного поручителем ОСОБА_2 . Договору поруки правові підстави для застосування положень частини 1 статті 559 ЦК України відсутні, так як не відбулося зміни зобов`язання без згоди поручителя зі збільшенням обсягу відповідальності поручителя.

Позичальник ОСОБА_1 та поручитель ОСОБА_2 відповідають перед АТ «УкрСиббанк» як солідарні боржники, порука з 13 січня 2015 року не припинилася.

В порядку статті 141 ЦПК України понесені та документально підтверджені витрати АТ «УкрСиббанк» на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 6056,42 грн., на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 9084,63 грн. підлягають покладенню на відповідачів в рівних частках по 7570,53 грн. на кожного.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Учасники справи в судове засідання 9 грудня 2021 року завчасно повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи; клопотань про відкладення розгляду справи не подали. Інформація щодо справи наявна на сайті «Судова влада», доступ до інформації безперешкодний. Справа в суді першої інстанції з січня 2016 року, в суді апеляційної інстанції з липня 2019 року, призначалась в судові засідання на 12 березня 2020 року, на 22 жовтня 2020 року, на 11 лютого 2021 року, на 19 серпня 2021 року, на 9 грудня 2021 року. Учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій, скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відповіді на відзив, на участь в справі в режимі відеконференції тощо (а.с.210-213, 214-217, 223-225, 236-240, 243-245, 246-248, т.3 а.с.1, 11-17, 20, 28-34).

У судове засідання на 11 лютого 2021 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подала заяву про відкладення розгляду справи з посиланням на супровід хворої до медичного закладу; розгляд справи відкладено на 19 серпня 2021 року (т.3 а.с.5-7).

У судове засідання на 19 серпня 2021 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подала заяву про відкладення розгляду справи з посиланням на подання ОСОБА_1 до АТ «УкрСиббанк» заяви про реструктуризацію зобов`язання; розгляд справи відкладено на 9 грудня 2021 року (т.3 а.с.18-22).

Станом на 9 грудня 2021 року суду не надано результатів розгляду заяви ОСОБА_1 про реструктуризацію зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 22 травня 2007 року; не надійшло від АТ «УкрСиббанк» відмови від апеляційної скарги; не надійшло від учасників справи мирової угоди тощо.

Прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13 квітня 2021 року №1381-ІХ не є перешкодою для завершення апеляційного перегляду справи №520/443/16-ц на судове рішення, ухвалене до вказаних змін в законодавстві. Вказаний Закон №1381-ІХ містить норми, які визначають дії учасників кредитних відносин, в тому числі й щодо виконання судових рішень у разі, якщо між кредитором та позичальником укладено угоду щодо реструктуризації кредитного зобов`язання.

Отже, завершення апеляційного перегляду цивільної справи не є перешкодою для розгляду та вирішення заяви ОСОБА_1 про реструктуризацію.

Право на справедливий суд стосується як позивача так і відповідача, процесуальна поведінка учасників справи має бути оцінена судом задля захисту права сторони отримати в суді рішення щодо права, за захистом якого сторона звернулась до суду.

Ратифікуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Отже, розгляд справи завершується за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 травня 2019 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», за участю третьої особи ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою - скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» () солідарно за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 22 травня 2007 року заборгованість станом на 12 січня 2016 року:

за кредитом, в тому числі прострочена заборгованість, в сумі 14667,24 доларів США,

за процентами, в тому числі прострочена заборгованість, в сумі 1812,37 доларів США,

пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 14 березня 2015 року по 12 січня 2016 року в сумі 9272 грн. 48 коп.,

пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 14 березня 2015 року по 12 січня 2016 року в сумі 7146 грн. 03 коп.,

а всього заборгованість за кредитом та процентами в загальній сумі 16479,61 доларів США, пеню в сумі 16418,51 грн.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», за участю третьої особи ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» витрати на сплату судового збору в сумі 7570 грн. 53 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» витрати на сплату судового збору в сумі 7570 грн. 53 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2021 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова