1Справа № 335/1147/21 2/335/1255/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2021 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення коштів за фактично виконанні роботи, стягнення доплат за виконання обов`язків відсутнього працівника, усунення аварійних ситуацій, шкідливі умови праці, розширену зону обслуговування, стаж роботи, стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення та стягнення моральної шкоди,
ОСОБА_1 , в особі адвоката Вишнякова Д.О., звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення коштів за фактично виконанні роботи, стягнення доплат за виконання обов`язків відсутнього працівника, усунення аварійних ситуацій, шкідливі умови праці, розширену зону обслуговування, стаж роботи, стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення та стягнення моральної шкоди.
Дослідивши зміст поданої позовної заяви та додані до неї документи, вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України та має недоліки, що перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.
Згідно ч. 7 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.
Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.
Повноваження адвоката як представника підтверджується довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (ч. 4 ст. 62 ЦПК України).
Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.
Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що повноваження представника позивача, яким є адвокат, повинні бути підтверджені оригіналом ордеру виданого на ведення справи в суді або довіреністю; по-друге, ордер на відміну від довіреності не вказує обсяг повноважень, наданих адвокату.
Слід також зазначити, що повноваження адвоката, зокрема, в даному випадку щодо підписання заяви, повинно підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно об`єму наданих йому повноважень, шляхом окремого визначення такої дії у договорі.
Таким чином до позову необхідно додати належні документи підтверджуючі повноваження представника позивача на підписання та подання позовної заяви, зокрема довіреність або договір про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Позивачем до позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 2 270,00 грн. за вимогу стягнення моральної шкоди.
Також, в позовній заяві представник позивача посилається на те, що позивач від сплати судового збору звільнений на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
З вказаним твердженням позивача суд не погоджується з наступних підстав.
Так, згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Відповідні зміни в сфері регулювання оплати судового збору відбулися внаслідок прийняття Закону України від 22.05.2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» (далі - Закон № 484-VІІІ). Цим Законом суттєво змінено ставки судового збору (стаття 4 Закону України «Про судовий збір»), а також значно скорочено перелік суб`єктів, які звільняються від оплати судового збору (стаття 5 Закону України «Про судовий збір»). Закон № 484-VІІІ набрав чинності з 1 вересня 2015 року.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», у редакції, чинній до 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільнялися позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. З 1 вересня 2015 року ця категорія пільговиків звужена. Так, за пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка діє з 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Отже, починаючи з 1 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 30.11.2016 року в справі № 226/168/15-ц.
У цій справі позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому, окрім, стягнення моральної шкоди, просить стягнути кошти за фактично виконанні роботи, стягнути доплати за виконання обов`язків відсутнього працівника, доплати (премії) за усунення аварійних ситуацій, доплати за шкідливі умови праці, доплати за розширену зону обслуговування, доплати за стаж роботи, та стягнути матеріальну допомогу на оздоровлення.
Суд, на підставі зазначених вимог закону, прийшов до висновку, що такі вимоги не є вимогами про поновлення на роботі та про стягнення заробітної плати, а тому позивач не звільнений від сплати судового збору.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення коштів за фактично виконанні роботи, стягнення доплат за виконання обов`язків відсутнього працівника, усунення аварійних ситуацій, шкідливі умови праці, розширену зону обслуговування, стаж роботи, стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення, повинні оплачуватись судовим збором.
Відповідно до ст. 4Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908,00 гривень) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (11 350,00 гривень).
Однак, позивачем судового збору за позовні вимоги про стягнення коштів за фактично виконанні роботи, стягнення доплат за виконання обов`язків відсутнього працівника, усунення аварійних ситуацій, шкідливі умови праці, розширену зону обслуговування, стаж роботи, стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення, не сплачено.
Таким чином, позивачу за подання даного позову, зокрема вимог про стягнення коштів за фактично виконанні роботи, стягнення доплат за виконання обов`язків відсутнього працівника, усунення аварійних ситуацій, шкідливі умови праці, розширену зону обслуговування, стаж роботи, стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення необхідно сплатити судовий збір за ставками згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за позовними вимогами майнового характеру, або подати документи про наявність пільг щодо сплати судового збору.
Згідно із ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Оскільки при вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху з метою надання позивачу строку, що не перевищує десяти днів з дня отримання ним копії ухвали, усунути зазначені недоліки.
Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,
Позовну заяву ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення коштів за фактично виконанні роботи, стягнення доплат за виконання обов`язків відсутнього працівника, усунення аварійних ситуацій, шкідливі умови праці, розширену зону обслуговування, стаж роботи, стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення та стягнення моральної шкоди - залишити без руху.
Надати позивачеві строк для усунення недоліків, який не перевищує десяти днів з дня отримання ним копії ухвали, інакше заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві.
Копію ухвали суду невідкладно надіслати позивачу та його представнику.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.О. Макаров