Номер провадження: 22-ц/813/6105/21
Номер справи місцевого суду: 495/2057/20
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Стадніченко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника товариства з обмеженою відповідальністю «Моравтотранспорт» на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 грудня 2020 року про відмову ухвалити додаткове рішення, постановлену під головуванням судді Шевчук Ю.В., по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Моравтотранспорт» до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року адвокат Оксюта В.В., представник ТОВ «Моравтотранспорт» звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ТОВ «Моравтотранспорт» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, в якій просив ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про судові витрати та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ТОВ «Моравтотранспорт» судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

В обґрунтування заяви представник ТОВ «Моравтотранспорт» зазначив, що заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2020 року було задоволено позовні вимоги ТОВ «Моравтотранспорт» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Моравтотранспорт» грошові кошти у розмірі 65446,17 грн. та судовий збір у розмірі 2102 грн.

Заявник зазначив, що15 грудня 2020 року представником позивача до суду була подана заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, в якій також повідомлено, що докази підтвердження заявлених судових витрат будуть надані згідно з вимогами ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви адвоката Оксюти В.В., представника ТОВ «Моравтотранспорт» про ухвалення додаткового рішення.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , представник ТОВ «Моравтотранспорт» звернувся з апеляційною скаргою, в який просить ухвалу суду скасувати, прийняти нове яким стягнути витрати на правничу допомогу, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, апелянт вважає помилковими висновки суду про те, що стягнення судових витрат на правничу допомогу за наслідком розгляду відповідної справи є самостійною позовною вимогою та понесені позивачем судові витрати повинні стягуватись в окремому судовому процесі, оскільки не відповідають вимогам закону.

Вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволені заяви про стягнення судових витрат, оскільки позивачем були дотримані усі процесуальні вимоги щодо заявлення, підтвердження та обґрунтування судових витрат.

Відзиву до суду надано не було.

В судове засідання призначене на 08 грудня 2021 року ОСОБА_2 не з`явився про розгляд справи був сповіщений належним чином (а.с. 144а, 150).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу у відсутність не з`явившихсясторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3 , представника ТОВ «Моравтотранспорт», перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у задоволені заяви адвоката Оксюти В.В., представника ТОВ «Моравтотранспорт» про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для ухвалення додаткового рішення не має, оскільки судом при винесенні рішення було вирішено питання щодо усіх позовних вимог представника позивача.

Однак, з таким висновком суду, колегія суддів не погоджується, з тих підстав, що він не відповідає обставинам справи та до нього суд дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права, які регулюють порядок вирішення даного питання.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу необхідно виходити із положень статті 137 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Із положень статей 137, 141 ЦПК України вбачається, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 16.03.2020 року між ТОВ «Моравтотранспорт» та адвокатським об`єднанням «Паверлекс», в особі голови об`єднання Оксюти В.В. був укладений договір про надання правової (правничої) допомоги (а.с. 84).

Відповідно до п. 5умов укладеного договору, сторони домовились про визначення розміру гонораруза надання правової допомоги (а.с. 84 зв.б.).

На підставі ордерів,адвокати Оксюта В.В. та Свида К.В. надані повноваження на представництво інтересів ТОВ «Моравтотранспорт» в суді першої інстанції (а.с. 93-94).

Також, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Моравтотранспорт» сплатив адвокатському об`єднанню «Паверлекс» гонорар за правову (правничу) допомогу згідно укладеного договору від 16.03.2020 року 10000 грн. (а.с. 85, 85 зв.б., 86).

На підтвердження наданої допомоги до суду адвокатським об`єднанням «Паверлекс» був наданий звіт про обсяг наданої правничої допомоги та використання адвокатом робочого часу на надання правничої допомоги ТОВ «Моравтотранспорт» по договору «Про надання правової (правничої) допомоги від 16.03.2020 року (а.с. 87-89).

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що 15 грудня 2020 року ОСОБА_1 , представник ТОВ «Моравтотранспорт» звернувся до суду першої інстанції з заявою про розгляд справи без участі позивача та його представника, в якій одночасно повідомив суд про надання доказів підтвердження заявлених судових витрат, згідно з вимогами ч.8 ст. 141 ЦПК України.

16 грудня 2021 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області постановлено заочне рішення , яким задоволені позовні вимоги ТОВ «Моравтотранспорт» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Моравтотранспорт» грошові кошти у розмірі 65446,17 грн. та судовий збір у розмірі 2102 грн.

21 грудня 2021 року адвокат Оксюта В.В., представник ТОВ «Моравтотранспорт» у відповідності до ст. 270 ЦПК України звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Однак,суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, у зв`язку з чим дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволені заяви.

Відповідно до приписів п.п.3,4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга адвоката Оксюти В.В., представника ТОВ «Моравтотранспорт» підлягає задоволенню частково, ухвала суду скасуванню з направленням заявипро ухвалення додаткового рішення для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відповідності до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи для продовження розгляду до цього ж суду, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 379, 381-384, 389, 390ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника товариства з обмеженою відповідальністю «Моравтотранспорт» задовольнити частково.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 грудня 2020 року скасувати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 13 грудня 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра