Провадження № 2/522/4747/21
Справа № 522/8984/20
УХВАЛА

01 грудня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

за участю секретаря Кісліної В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному частковому майні, -

ВСТАНОВИВ:

03.06.2020 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному частковому майні, у своїй позовній заяві просила суд ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за частку у спільному частковому майні, яка становить 1/4 частину від квартири АДРЕСА_1 та дорівнює 142 250 грн., з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 відносно 1/4 частин квартири АДРЕСА_1 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати по справі, у тому числі по оплаті судового збору у розмірі 1422 грн. 50 коп., оплаті роботи спеціалістів по виготовленню звіту про оцінку майна за № 202201 в сумі 1500 грн., оплаті за надання професійної правничої допомоги по складенню позовної заяви в сумі 5'000 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.06.2020 року було відкрито провадження у справі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.08.2021 року закрито підготовче провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному частковому майні. Призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивачка подала заяву про відмову від позову та проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за можливе прийняти відмову від позову та закрити провадження по справі на підставі нижченаведеного.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч.1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частина 3 цієї статті встановлює, що у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Судом встановлено, що відмова позивача від даного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку про можливість прийняття відмови позивача від позову та закриття провадження у справі.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Крім того, в своєї заяві позивачка просить стягнути з відповідача судові витрати, у тому числі по оплаті судового збору у розмірі 1422 грн. 50 коп., оплаті роботи спеціалістів по виготовленню звіту про оцінку майна за № 202201 в сумі 1500 грн., оплаті за надання професійної правничої допомоги по складенню позовної заяви в сумі 5'000 грн.

Стосовно вимог про стягнення з відповідача сплачених та підтверджених судових витрат суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Згідно ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Позивачка звернулася до суду з заявою про відмову від позову.

В своїй заяві про стягнення з відповідача документально підтверджених судових витрат позивач дійшла помилкового висновку, що закриття провадження у справі через відмову від позову (п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України) є підставою для стягнення з відповідачки на користь позивачки понесених нею судових витрат.

Враховуючи наведене, вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 документально підтверджених судових витрат по справі слід залишити без задоволення.

Але, суд вважає, можливим повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, на підставі нижченаведеного.

Ч. 1 ст. 142 ЦПК України, встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі наведеного, слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову у розмір 711, 25 гривень.

Керуючись ст.ст. 142, 144, 206, 255, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову.

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному частковому майні - закрити.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м.Одесі Одеської області, , місцезнаходження: вул. Черняховського, 6, м.Одеси, повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме: у розмірі 711,25 грн., який був сплачений на рахунок: UA0015008, у сумі 1422,50 грн. на підставі квитанції № 0.0..1 від 02.06.2020 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя

01.12.2021