Справа № 466/8162/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 лютого 2021 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Едера П. Т.

секретаря с/з Репети К. М.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Мерзи С.Я.

третіх осіб: ОСОБА_2 ; ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , з участю третіх осіб на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності-,

в с т а н о в и в:

Позивач 20 жовтня 2020 року звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_4 , котрим просила: припинити право власності ОСОБА_4 на 1/6 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 з виплатою грошової компенсації; визнати за нею право власності на 1/6 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості 1/6 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 26.10.2007 року, видане Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на підставі наказу від 26.10.2007 року № 1437-Ж-Ш, в сумі 82 713,00 грн., яка внесена на депозитний рахунок суду.

Стислий виклад позицій сторін.

Обгрунтування позивача:

Позивач зазначила, що усі сторони у справі, а саме ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 є співвласниками квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17396280 від 17.01.2008 року. Дана квартира належить: Позивачу ОСОБА_1 частка власності 3/6, на підставі свідоцтва про право власності від 26.10.2007 року, видане Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на підставі наказу від 26.10.2007 року № 1437-Ж-Ш; Позивачу ОСОБА_2 частка власності 1/6. на підставі свідоцтва про право власності від 26.10.2007 року, видане Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на підставі наказу від 26.10.2007 року № 1437-Ж-Ш; Позивачу ОСОБА_5 частка власності 1/6. на підставі свідоцтва про право власності від 26.10.2007 року, видане Управлінням комунальної власносіі департаменту економічної політики Львівської міської ради на підставі наказу від 26.10.2007 року № 1437-Ж-Ш; Відповідачу ОСОБА_4 частка власності 1/6, на підставі свідоцтва про право власності від 26.10.2007 року, видане Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на підставі наказу від 26.10.2007 року № 1437-Ж-Ш.

Також зазначила, що протягом декількох років Відповідач у спірній квартирі постійно вчиняє сварки, про що вона неодноразово звертатись до поліції і Відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Крім того відповідач, не надає кошти на утримання житла не здійснює витрати по утриманню квартири і оплаті комунальних послуг, а зазначені витрати самостійно несе позивач.

Порядок користування між співвласниками не встановлювався ні за домовленістю між сторонами, ні судовим рішенням. Позивачі внесла на рахунок суду кошти в рахунок вартості частки відповідача в спільному майні.

Обгрунтування заперечень відповідача:

Відповідачем ОСОБА_4 у встановлений, ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, строк та порядок відзив на позовну заяву не подано.

Треті особи у справі письмові пояснення щодо позовних вимог не подавали.

Процесуальні дії у справі.

21 жовтня 2020 року Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова залишено позовну заяву без розгляду, надано Позивачеві строк для усунення недоліків (а. с. 63).

10 листопада 2020 року Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а. с. 76).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.86)

04 лютого 2021 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова постановлено проводити заочний розгляд справи.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів, норми права, що застосовані судом при розгляді спірних правовідносин та висновки суду.

У судовому Позивач ОСОБА_1 та її уповноважений представник адвокат Мерза С.Я. позовні вимоги підтримали, надали пояснення, що аналогічні викладеному в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, шляхом розміщення на сайті суду відповідного виклику.

Треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 позовні вимоги не заперечили, підтвердили факти, котрими позивач обгрунтовує позов, зазначили, що їхні інтереси не порушуються.

У судовому засіданні, перевіркою доводів сторін і обставин справи та дослідженням письмових доказів встановлено наступне.

Даний позов виник із приводу припинення права спільної часткової власності.

Матеріалами справи підтверджено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить Позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 26.10.2007 року, що видане Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на підставі наказу від 26.10.2007 року № 1437-Ж-Ш (а.с.15) і її частка у спільній частковій власності становить 3/6, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17396280 від 17.01.2008 року.(а.с.16)

Третім особам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності по 1/6 частки у квартирі АДРЕСА_2 (а.с.15-16).

Відповідачу ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право власності від 26.10.2007 року, видане Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на підставі наказу від 26.10.2007 року № 1437-Ж-Ш належить на праві спільної часткової власності у квартирі АДРЕСА_2 1/6 частки (а.с.15-16).

Згідно висновку про вартість майна, котрий проведений Приватним підприємством «Оціночна компанія «Апекс», оцінювачем ОСОБА_6 , вартість об`єкта оцінки - квартирі АДРЕСА_2 становить 496280 грн.( чотириста дев`яносто шість тисяч двісті вісімдесят гривень) , вартість 1/6 частки цього ж об`єкта становить 82713 грн. (вісімдесят дві тисячі сімсот тринадцять гривень) (а.с.31-59).

Згідно квитанції №27 06.11.2020 ОСОБА_1 на рахунок Територіального управління ДСА у Львівській області внесено 82 713 грн., як грошову компенсацію 1/6 частки квартир. (а.с.73а-73)

У судовому розгляді не спростовано доводів позивача, що протягом декількох років Відповідач у спірній квартирі постійно вчиняє сварки, про що вона неодноразово звертатись до поліції і Відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності.(а.с.21-22)

Крім того відповідач, не надає кошти на утримання житла не здійснює витрати по утриманню квартири і оплаті комунальних послуг, а зазначені витрати самостійно несе позивач.

Порядок користування між співвласниками не встановлювався ні за домовленістю між сторонами, ні судовим рішенням.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У відповідності до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України визначено, що Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. ч. 1. 2 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст. 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників мас право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Приписами ч.1 ст. 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 365 ЦК України Право особи на частку у спільному майні може бути припинень за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласники та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 від 15.05.05.2013 року висловив правову позицію, згідно з якою прийшов до висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Під час розгляду справи № 6-68 цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п.1-3 ч. 1 ст.365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п.4 ч. 1 цієї статті.

Так. відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 2 ст. ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право, на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників.

Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги є підставними, грунтуються на вимогах закону, обставини, на які покликається Позивач підтверджені у судовому розгляді, а тому позов слід задовільнити..

Керуючись ст. 12, 13, 76, 80, 81, 141, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 289, 352, 354 ЦПК України,

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_4 на 1/6 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 з виплатою грошової компенсації.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості 1/6 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 26.10.2007 року, видане Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на підставі наказу від 26.10.2007 року № 1437-Ж-Ш. в сумі 82 713,00 грн., яка внесена на депозитний рахунок суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 ПІН НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_4 адреса: АДРЕСА_4 ПІН НОМЕР_2

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Уразі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.Повний текст рішення виготовлено 12 лютого 2021 року

Суддя П. Т. Едер