КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Березовенко Р.В., Мостова Г.І.,

секретар Рудик О.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Глушко Мартою Сергіївною, яка діє на підставі договору, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 березня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», в якому просила визнати неправомірними дії АТ КБ «ПриватБанк», які полягають у незаконній вимозі до ОСОБА_1 про погашення простроченої заборгованості у розмірі 252 543,06 грн., станом на 14.01.2019;

- визнати зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 18.08.2010 виконаними у повному обсязі;

- визнати кредитним договір № б/н від 18.08.2010, укладений між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , таким, що припинив свою дію;

- зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» надати ОСОБА_1 довідку про погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.08.2010, оскільки ОСОБА_1 своєчасно і у повному обсязі виконала вимоги рішення Оболонського районного суду міста Києва у справі № 756/10787/17;

- стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100 000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20.08.2018 у справі № 756/10787/17 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.08.2010 в розмірі 18 140, 27 грн., яка складається з: 7 336, 36 грн. - заборгованість за кредитом; 9 463,91 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 840, 00 грн. - штраф (процентна складова).

30.10.2018 всі боргові зобов`язання ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором добровільно погашені, що підтверджується відповідними квитанціями. Однак, представники АТ КБ «ПриватБанк» систематично, з середини січня 2019 року, телефонували позивачу та її доньці, в телефонній розмові представники банку погрожували ОСОБА_1 та її родині, а також безпідставно здійснювали моральний тиск щодо погашення неіснуючої заборгованості перед банком. Телефонні дзвінки припинилися після звернення до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Також позивачем отримано лист з вимогою погасити невідомий борг перед банком, розмір якого станом на 14.01.2019, згідно з листом, складає 252 543,06 грн. (а.с. 2-8).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20.03.2020 у задоволені позову відмовлено (а.с. 148-150).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що рішення суду першої інстанції є поверхневим та таким, що порушує законні права та інтереси скаржника, яка у повному обсязі та в добровільному порядку виконала рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20.08.2018, правовідносини між сторонами припинилися; банк власними незаконними діями продовжує нараховувати відсотки, штрафи та пеню на повністю погашений борг ОСОБА_1 ; факт погашення скаржником заборгованості перед відповідачем підтверджується платіжними дорученнями від 30.10.2018; кредитний договір № б/н від 18.08.2010 укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 є таким, що припинив свою дію у зв`язку з належним виконанням зобов`язання (а.с. 156-162).

Відзиву від учасників справи не надходило.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, та просила її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про визнання дій неправомірними, визнання зобов`язання виконаними, визнання кредитного договору таким, що припинив свою дію, зобов`язання відповідача надати довідку є передчасними та не відповідають належному способу захисту цивільних прав та інтересів (ч. 2 ст. 16 ЦК України), а тому не підлягають задоволенню.

Але погодитись із такими висновками у повній мірі не можливо з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20.08.2018 у справі № 756/10787/17 позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.08.2010 в розмірі 18 140,27 грн., яка складається з: 7 336,36 грн. - заборгованість за кредитом; 9 463,91 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 840,00 грн. - штраф (процентна складова). В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат (а.с. 13-17).

У рішенні Оболонського районного суду м. Києва від 20.08.2018 у справі № 756/10787/17 встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18.08.2010 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 11 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, за яким останні на власний розсуд визначили його зміст та умови, які є обов`язковими до виконання. Строк дії кредитних правовідносин визначався строком дії картки.

30.10.2018 ОСОБА_1 було добровільно виконано рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20.08.2018 у справі № 756/10787/17, що підтверджується квитанціями за № 0.0..1, призначення платежу: «погашення заборгованості зг. рішення суду 756/10787/17 від 20.08.18» та сплачено 1 600, 00 грн. судового збору (а.с. 21-21зв.).

Незважаючи на наявність вказаного рішення суду, АТ КБ «ПриватБанк» продовжувало нараховувати заборгованість, яка станом на 14.01.2019 склала в сумі 252 543,06 грн. (а.с. 24).

Зі змісту рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20.08.2018 вбачається, що банком було змінено строк виконання зобов`язання за кредитним договором, а тому після набрання вказаним рішенням суду законної сили, спір між сторонами щодо стягнення заборгованості за укладеним між ними кредитним договором було вирішено. Факт добровільного виконання позивачем рішення суду в повному обсязі є підтвердженням того, що кредитний договір б/н від 18.08.2010 укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 є таким, що припинив свою дію, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо визнання неправомірнимим дії ПАТ КБ «ПриватБанк» про вимогу погашення простроченої заборгованості у розмірі 252 543,06 грн., станом на 14.01.2019, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способи захисту цивільних прав та інтересів, серед яких зазначено такий спосіб захисту, як - припинення дії, яка порушує право.

Враховуючи те, що позивачем заявлено вимогу про визнання дії неправомірною, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави задовольняти зазначену вимогу, оскільки такий спосіб захисту порушеного права не передбачений нормами діючого законодавства, тому у задоволенні вимоги про визнання неправомірними дії слід відмовити.

Щодо вимоги позивача зобов`язати банк видати довідку про погашення заборгованості, то такі дії можуть вважатись як втручання в діяльність установи, а тому в цій частині позовної вимоги слід відмовити.

Щодо стягнення моральної шкоди, то згідно з ч. 1 ст. 16 та ч. 1 ст. 23 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Виходячи з положень зазначених статей та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Враховуючи те, що банком безпідставно нараховувались відсотки, штрафи та пеню на повністю погашений борг ОСОБА_1 , при цьому банком вчинялися дії щодо стягнення заборгованості, яка нарахована в супереч висновкам рішення суду від 20.08.2018, про припинення взаємних прав та обов`язків сторін за укладеним між ними кредитним договором, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 3 000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору, за розгляд справи в суді апеляційної інстанції з АТ КБ «ПриватБанк» на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 536,80 грн.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи також належать витрати на професійну правничу допомогу.

Щодо стягнення з банку на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 35 000,00 грн., то така вимога підлягає частковому задоволенню з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог. На підтвердження понесених витрат по отриманню правничої допомоги, позивачем надано копія договору № 01-03/19-2 від 01.03.2019, копія додатка № 1 до договору № 01-03/19-2, платіжне доручення № 1175411SB від 03.03.2019 на суму 15 000,00 грн., копія договору № 12-09/19 від 12.09.2019 та додатків № 1, № 2 до нього, акти виконаних робіт № 1, № 2, платіжне доручення № N1ERD4510M від 13.09.2019 на суму 15 000,00 грн. та платіжне доручення № 889337 SB від 27.09.2019 на суму 5 000,00 грн.

В зв`язку з вищезазначеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про стягнення понесеної правничої допомоги, пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 24 200,00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції частковому скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Глушко Мартою Сергіївною, яка діє на підставі договору задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 березня 2020 року в частині відмовлених позовних вимог про визнання зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 18 серпня 2010 року виконаним у повному обсязі, про визнання кредитного договору б/н від 18 серпня 2010 року укладеного між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 таким, що припинив свою діяльність скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Визнати зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 18 серпня 2010 року виконаним у повному обсязі.

Визнати кредитний договір б/н від 18 серпня 2010 року укладеного між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 таким, що припинив свою дію.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Мінським РУГУ МВС України в м. Києві 18.03.1997, РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 24 200 (двадцять чотири тисячі двісті),00 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) на користь Держави судовий збір у розмірі 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять вісім),80 грн., у визначеному Кабінетом Міністрів України спосіб.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Мінським РУГУ МВС України в м. Києві 18.03.1997, РНОКПП НОМЕР_2 ) моральну шкоду у розмірі 3 000 (три тисячі),00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено 16 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

Г.І. Мостова