Провадження №22-ц/812/2208/21

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2021 року м. Миколаїв

Справа 473/3423/15-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шаманської Н.О.,

суддів: Данилової О.О., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання Богуславської О.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за поданням

приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича

про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу

за апеляційною скаргою

товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»

на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, постановлену суддею Лузан Л.В., 13 жовтня 2021 року в приміщенні цього ж суду, дата складення повного тексту ухвали не зазначена

у с т а н о в и в:

8 жовтня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитро Олександрович звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

В обґрунтування подання зазначав, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження, відкрите за виконавчим листом від 31 травня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» кредитної заборгованості у сумі 230 868 грн. 97 коп., виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області на виконання рішення цього ж суду від 25 січня 2016 року. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 січня 2019 року замінено первісного стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ТОВ «Вердикт Капітал».

Під час проведення виконавчих дій ним було зроблено запити з метою виявлення майна та доходів боржника. Майна у боржника та відкритих банківських рахунків виявлено не було.

Рішення суду боржником не виконане, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення ОСОБА_1 не здійснено, що суперечить вимогам частини 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» та свідчить, на думку приватного виконавця, про його ухилення від виконання судового рішення.

Посилаючись на викладене, наявність у боржника невиконаних зобов`язань, приватний виконавець просив тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні подання приватного виконавця.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що приватним виконавцем не надано належних та допустимих доказів того, що боржник має намір ухилятись або ухиляється від виконання судового рішення.

В апеляційній скарзі ТОВ «Вердикт Капітал», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Вказував, що судом першої інстанції безпідставно не враховано того, що приватним виконавцем здійснено вичерпний перелік можливих заходів у виконавчому провадженні, не взято до уваги належного повідомлення боржника про відкрите виконавче провадження та необхідність виконання рішення суду. За такого, позиція суду щодо відсутності підстав для задоволення подання є передчасною та формальною.

У судове засідання сторони не з`явились, про день , час та місце слухання справи були повідомлені належним чином (т.3 а.с. 159,161,162), у зв`язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, апеляційний суд розглядав справу у відсутність сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Примусове виконання рішень судів в Україні, як зазначено у частини 1 статті 5 Закону, покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до положень п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець зобов`язаний звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Положеннями п. 2 розділу XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду, має обов`язково містити, зокрема, обґрунтування наявності фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов`язань.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Виходячи з викладеного, законом встановлено можливість тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання.

Право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; ненадання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна неявка за викликом державного виконавця; письмове неповідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Отже, діюче законодавство України передбачає можливість тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України у разі ухилення від виконання судового рішення.

Судом встановлено, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 січня 2016 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в солідарному порядку стягнуто на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» кредитну заборгованість у сумі 230 868 грн. 97 коп.

23 листопада 2018 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на ТОВ «Вердикт Капітал».

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 січня 2019 року замінено первісного стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ТОВ «Вердикт Капітал».

8 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченком Д.О. відкрито виконавче провадження № 63858993 за виконавчим листом, виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області 31 травня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» кредитної заборгованості у сумі 230 868 грн. 97 коп. (т.3 а.с. 7). Того ж дня вчинено інші дії, спрямовані на встановлення обсягу майна боржника та забезпечення виконання судового рішення, винесено постанову про арешт майна боржника (т.3 а.с.9 -19).

8 грудня 2020 року на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом направлена постанова про відкриття виконавчого провадження (т.3 а.с.6). Крім того, йому направлена вимога про необхідність подати приватному виконавцю декларацію про доходи та майно і необхідність з`явитись до офісу приватного виконавця та надати документальне підтвердження виконання рішення суду або пояснення щодо причин його невиконання.

Даних про належне повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження матеріали подання не містять.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , проте вона перебуває в іпотеці у ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

З відповіді ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області вбачається, що реєстрація права власності на земельні ділянки та користування земельними ділянками на території Миколаївської області за ОСОБА_1 не виявлена.

Приватним виконавцем зроблено запити до банківських установ щодо наявності рахунків, зареєстрованих на ОСОБА_1 . Проте, згідно відповідей, які надійшли на такі запити, рахунків не виявлено.

Згідно відповіді РСЦ ГСЦ МВС в Миколаївській області за боржником зареєстровані транспортні засоби: SKODA ROOMSTER 5J 1598, 2008 року випуску чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та ЗАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

30 грудня 2020 року приватним виконавцем винесено постанови про арешт та розшук майна боржника.

22 січня 2021 року приватним виконавцем здійснено вихід за місцем реєстрації боржника ( АДРЕСА_2 ) та складено акт, в якому зазначено, що двері помешкання зачинені, доступ до приміщення не надано (т.3 а.с. 109).

Крім вказаного, інших доказів приватним виконавцем суду не надавалося.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення подання приватного виконавця є правильним.

Надані приватним виконавцем докази свідчать, що вони не є достатніми для встановлення факту ухилення боржника від виконання рішення суду.

Твердження в апеляційній скарзі представника стягувача про достатність наданих доказів на підтвердження ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду ґрунтуються на хибному розумінні наведених вище положень закону, оскільки надані матеріали виконавчого провадження лише підтверджують факт невиконання боржником рішення суду у добровільному порядку і не свідчать про ухилення його від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, враховуючи, зокрема те, що жоден з документів виконавчого провадження боржнику не вручений і доказів відмови боржника від отримання таких документів матеріали справи не містять.

Оскільки ухвала постановлена судом з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, на підставі повно та всебічно встановлених обставин та досліджених доказів, колегія суддів в силу вимог ст. 374 ЦПК України не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

В.В. Коломієць

Повний текст постанови складено 10 грудня 2021 року.