Справа № 761/9509/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

з участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідачів ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Громадської організації Федерація грецьких товариств України про захист честі, гідності, ділової репутації,

в с т а н о в и в:

Позивач з урахування заяви про уточнення позовних вимог звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , Громадської організації Федерація грецьких товариств України про захист честі, гідності, ділової репутації.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що позивач в вересні 2018 року отримав газету «Эллины Украины» з якої позивачу стало відомо про поширення щодо ОСОБА_1 відповідачами недостовірної інформації в брутальній, принизливій та непристойній формі шляхом публікації статті « ІНФОРМАЦІЯ_1 », чим порушено немайнові права та ганьбиться його честь, гідність та ділова репутація. Як зазначає позивач, недостовірна інформація щодо нього була поширена шляхом публікації у газеті «Эллины Украины» за вересень 2018 року, на 5 сторінці, статті « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за підписом « ОСОБА_5 », чистокровный эллин, ІНФОРМАЦІЯ_2 , г. Киев». В даній статті позивач зазначає, що принижена його честь та гідність, ділова репутація, зокрема, відповідач ОСОБА_6 російською мовою публічно дозволив собі некоректні висловлювання, образливі та брутальні вислови. В даній статті відповідач ОСОБА_6 щодо позивач вжив такі образливі вислови: «некий ОСОБА_1 », «Корецкий до того заигрался в свое величие», «мноопытный интриган», «Корецкий взял в руки испытанное оружие подлецов, предателей и негодяев: клевету, доносы, сплетни, интриги», «видно руку бывалого и опытного подлеца», «в его доносе повеяло черним смрадом 1937 года». Вказана інформація, поширена про позивача, є такою, що порушує його особисті немайнові права: принижує честь та гідність, а також завдає шкоди діловій репутації, а тому порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання поширеної інформації недостовірною та спростування її відповідачами.

24 травня 2019 року відповідач ОСОБА_3 подав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Так, відповідачем не заперечується розміщення статті в газеті в вересні 2018 року. Однак дана стаття містила в собі підтримку та захист ФГТУ проти брудних обвинувачень з боку позивача, які були викладені в «Зверненні до еллінів, членів грецьких товариств та національно культурних об`єднань щодо ситуації у федерації грецьких товариств України» від 11 вересня 2018 року. Також відповідач зазначає, що ніяких принизливих, брутальних або непристойних висловлювань на адресу ОСОБА_1 не було, а що стосується використання до позивача займенника «некий ОСОБА_1 », таким чином відповідач намагався категорично відділити себе та свою родину від позивача, наголошуючи, що немає з ним нічого спільного. Використання відповідачем у статті слів на адресу ОСОБА_1 як: «подлец, предатель, клевета, доносі, сплетни и интриги» відповідно до існуючих етнографічних та лексикографічних норм не є брутальними, непристойними або принизливими, а найбільш повно висвітлюють негативні якості позивача. Саме тому, як зазначає відповідач, він вжив деякі слова, які надають характеристику людині, яка вчиняє негідні, підлі та неприйнятні вчинки для суспільства.

25 липня 2019 року позивач подав відповідь на відзив відповідача-1 в якій просив задовольнити позов в повному обсязі та пояснив наступне. Як стверджує позивач, вислови в статті та висловлювання образливих слів не є оціночні судження, а є цілком образливі слова, брутальні та принизливі. Також, позивач навів ряд тлумачень образливих для нього слів із вікіпедії. Щодо негідної поведінки позивача, яка підштовхнула відповідача-1 написати дану статтю, позивача зазначив, що передувало цьому навпаки підла поведінка ОСОБА_8 та його висловлювання щодо створення Федерації позивачем.

12 серпня 2019 року представник відповідачів Завалько С. подав заперечення на відповідь на відзив в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог та надав фактично аналогічні пояснення викладені у відзиві на позов та додатково зазначив, що до виступу відповідача ОСОБА_8 підштовхнула негідна, підла поведінка позивача, а саме: неодноразове розміщення останнім на сторінках інтернет-видань брехливих. Негативних статей, звернень щодо діяльності голови ФГТУ ОСОБА_9 де ОСОБА_1 підкреслював її антиукраїнську позицію.

11 жовтня 2019 року представник відповідача - 2 подав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на наступне. Відповідач - 2 зазначає, що ніяких принизливих, брутальних або непристойних висловлювань на адресу ОСОБА_1 не було, а що стосується використання до позивача займенника «некий ОСОБА_1 », таким чином відповідач намагався категорично відділити себе та свою родину від позивача, наголошуючи, що немає з ним нічого спільного. Використання відповідачем у статті слів на адресу ОСОБА_1 як: «подлец, предатель, клевета, доносі, сплетни и интриги» відповідно до існуючих етнографічних та лексикографічних норм не є брутальними, непристойними або принизливими, а найбільш повно висвітлюють негативні якості позивача.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовну заяву з урахуванням поданих уточнень підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо заявлених позовних вимог в повному обсязі та просив відмовити.

Представник відповідачів ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо заявлених позовних вимог в повному обсязі та просив відмовити.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2019 року позовну заяву передано до Дніпровського районного суду м. Києва за підсудністю для подальшого розгляду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 квітня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 липня 2019 року закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 15 серпня 2019 року замінено відповідача газету «Елліни України» на належного - громадську організацію Федерацію грецьких товариств України.

В судовому засіданні, 19 грудня 2019 року відмовлено в прийнятті заяви про збільшення позовних вимог та уточненні позовних вимог.

03 березня 2020 року позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року клопотання позивача про призначення та проведення судової лінгвістичної експертизи в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Громадська організація Федерація грецьких товариств України про захист честі, гідності, ділової репутації залишено без розгляду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Громадської організації Федерація грецьких товариств України про захист честі, гідності, ділової репутаціїзалишено без руху. Надано можливість позивачу виправити недоліки протягом десяти дня з дня отримання копії ухвали, про що у вказаний термін надати суду документальні підтвердження.

06 липня 2020 року на адресу суду від позивача на виконання вимог ухвали суду від 25 червня 2020 року надійшла квитанція про сплату судового збору.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 листопада 2020 року визнано заяву позивача про відвід судді Яровенко Н.О. необґрунтованою та продовжено розгляд справи.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 лютого 2021 року клопотання представника позивача про поновлення процесуального строку, повернення до стадії підготовчого судового засідання залишено без задоволення. Клопотання представника позивача про призначення судової лінгвістичної (сематико-текстуальна) експертизи в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Громадська організація Федерація грецьких товариств України про захист честі, гідності, ділової репутації залишено без розгляду.

Суд, вислухавши в судовому засіданні пояснення позивача, відповідача ОСОБА_3 , представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до наступного висновку.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28).

Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

Відповідно до п. 18 Постанови ПВСУ «Про судову практику у справах про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року роз`яснено, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Згідно ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація (ст. 201 ЦК України).

Відповідно до ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом..

Судом встановлено, що в газеті «Эллины Украины» за вересень 2018 року міститься стаття « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за підписом « ОСОБА_5 , чистокровный ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 », в якій поширена недостовірна інформація.

Як підставу своїх вимог позивач зазначає те, що розміщена і поширена щодо нього інформація є недостовірною, викладена в брутальній, принизливій та непристойній формі, є недостовірною та поширення такої інформації принижує його честь, гідність та завдає шкоди його діловій репутації.

Зі змісту позової заяви та тексту статті «Потомок Эфиальта» вбачається, що наступну інформацію позивач вважає недостовірною (надалі інформація викладена мовою оригіналу).

«Прошло 2500 лет, но дело Эфиальта живет и процветает. Есть в Киеве некий Корецкий, директор городского общества греков им. Ипсиланти, членами которого недолго бьіли все члены моей семьи.»

«Корецкий взял в руки испытанное оружие подлецов, предателей и негодяев: клевету, доносы, сплетни, интриги. Лично организовал публикации в некоторых СМИ недостоверных, грязных и подлых материалов о ФГОУ и ее Председателе ОСОБА_14. »

«Выдержав небольшую паузу, ОСОБА_1 сам лично вступил в «бой» разослав 12 сентября 2018 года, куда нужно и куда не нужно, «Обращение к зллинам, членам греческих обществ и национально-культурных обьединений относительно ситуации в ФГОУ. С первых слов «Обращения» видно руку бывалого и опытного подлеца: «По непонятным причинам в нашем греческом движении возник конфликт и проблемы, которых до этого не было.»

«А далее в его доносе повеяло черным смрадом 1937 года: «Речь идет об информации в СМИ, в которых освещаются факти финансирования ФГОУ греческих обществ оккупированных территорий, факты наличия в руководстве Федерации почитателей ДНР и пророссийской политики». После этих слов профессор, доктор наук Корецкий выполняет великолепный (как ему кажется) словесний вираж высшего пилотажа лицемера и интригана: «Лично я не буду комментировать и судить правдива ли информация, изложенная в статье. Лично я не имею ничего против руководства Федерации».

«И далее посипались обвинения, за которые может последовать открытие уголовного дела за клевету: «Я единственный, кто отважился назвать вещи своими именами: предательство - предательством, коррупцию - коррупцией, манипуляцию - манипуляцией». Зто речь нормального человека ?! Профессора ? Доктора наук ? Руководителя одного из киевских городских обществ ?»

«При зтом стукач времен 1937 года Корецкий ссылается на свой понтийский род ОСОБА_13 .»

«Далее зтот «грек» с негреческой фамилией обвиняет ФГОУ и ОСОБА_14 в том, что они не такие как венгры Закарпатья .»

« И совсем уж лицемерно звучат слова этого «активиста»: «Я никогда не был раскольником, виступаю за мир, согласие и развитие греческой культури, язика, традиций в Украине.» И тут же последовало расстрельное обвинение: «То что ми имеем сегодня - это зависимость от России, от ДНР, против которых сейчас на востоке воюют наши хлопцы, этнические греки». Это нужно же быть таким лицемером! Не иметь ни чести, ни достоинства, ни совести, ни ответственности. Но это не все! Обвинение брошено. Но где он сам? А вот он, спаситель: « Греки Украины должны быть едиными (видимо, под его руководством). И это единство не может диктоваться сегодня Россией (Патриот! Боец! Собиратель греческих земель!), поддаваться влиянию со сгороны представителей 5 колоны».

«Именно поэтому мы должны очень серьезно отнестись к доносам ОСОБА_1 . Ему нет места в греческом движении Украины. Ему нет прощення не только за предательство и попытку осквернення греческого движения, но и за предательство памяти греков Украины.»

«Я предлагаю: Обьявить войну презрения предателю и доносчику ОСОБА_1.Совету Федерации обратиться в суд с иском против Корецкого за клевету.».

В судовому засіданні достовірно встановлено, що стаття «Потомок Эфиальта» реакцією на викладені в «Зверненні до еллінів, членів грецьких товариств та національно-культурних об`єднань щодо ситуації у федерації грецьких товариств України» від 11.09.2018 року, опублікованому на сайті Київського міського товариства греків ім.. ОСОБА_19 та надісланого до Федерації груцькиї товариств України. (т.1 а.с.14).

Згідно ч.7 ст.277 ЦПК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Однак, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обгрунтування позову, з огляду на наступне.

Суд не погоджується з думкою позивача, оскільки вважає, що твердження позивача щодо поширення відопвідачами недостовірної інформації не відповідають обставинам справи та визначенню недостовірної інформації, оскільки стаття ОСОБА_3 , розміщенні в газеті «Эллины Украины» за вересень 2018 року, є оціночним судженням автора публікації та є вираженням права ОСОБА_3 на свободу поглядів.

Варто також зазначити, що твердження позивача про те, що інформація, яка міститься в тексту статті «Потомок Эфиальта» є лише метафоричним виразом оціночного характеру та висловленням особистих поглядів ОСОБА_3 , і, відповідно, не може бути підставою для його спростування.

Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, проаналізувавши зміст тексту статті «Потомок Эфиальта», на яку посилається позивач у позовній заяві про захист честі, гідності та ділової репутації, суд вважає, що він не містить жодних фактичних даних, а становить лише висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовностилістичних засобів, і не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності. Тому, на підставі ч.2 ст.30 Закону України «Про інформацію» їх можна трактувати як оціночні судження.

Отже, можна зробити висновок про те, що вищезазначені висловлювання ОСОБА_3 , розміщені ним в тексті статті «Потомок Эфиальта», є особистою думкою та сформованим переконанням відповідача-1, не містять будь-яких фактичних неправдивих даних, не несуть будь-якого негативного навантаження, і, відповідно, враховуючи контекст їх застосування і характер застосованих мовних засобів та стилістичних прийомів, жодним чином не посягають на честь, гідність та ділову репутацію позивача.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що інформація, яка поширена, не подана в формі фактичних тверджень, є оціночним судженням, а тому не підлягає спростуванню та доведенню на її правдивість. Таким чином, позовні вимоги до відповідача-1 є недоведеними та необгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Також, судом встановлено, що текст статті «Потомок Эфиальта» опублікований в газеті «Эллины Украины» за вересень 2018 року.

Згідно із ч. 1 ст. 200 ЦК України, інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі.

Відповідно до п. З ч. 1 ст. 1 Закону України «Про інформацію», інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до положень п. п. 9-10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1, відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Якщо позов пред`явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону про пресу редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації. У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем.

Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: - поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; - поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи,тобто позивача; - поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; - поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Відповідно до ч. 4, ч. 6 ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

Статтею 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» встановлено підстави для звільнення від відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста. Зокрема, закон визначає, що редакція, журналіст ненесуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян абоявляють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації іправами журналіста, якщо вони є дослівним відтворенням публічних виступів або повідомленьсуб`єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб.

У пункті 19 постанови Пленуму зазначено, що відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Що стосується зобов`язання відповідача 1 спростувати недостовірну інформацію та зобов`язання відповідача 2 надати право на відповідь у газеті «Эллины Украины» для власного тлумачення справи з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм оцінку у формі статті не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили, зобов`язання відповідча 1 припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділвої репутації відносно позивача та зобов`язання відповідача 2 припинити публікувати у газеті «Эллины Украины» недостовірну інформацію, що не відповідає дійсност і та принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, то дані вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від вимоги про визнання інформації недостовірною, викладеної в статті «Потомок Эфиальта» в газеті «Эллины Украины» за вересень 2018 року, в задоволенні якої судом відмовлено.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_20 до ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельник Кристина Володимирівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Льовушкіна Світлана Андріївна про визнання недійсними договорів дарування та купівлі продажу об`єкту нерухомого майна є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі.

На підставі викладеного, керуючись Конституцієї України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про інформацію»,Законом України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Громадської організації Федерація грецьких товариств України про захист честі, гідності, ділової репутаціївідмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 17 лютого 2021 року.

Дані сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Громадська організація Федерація грецьких товариств України, , місцезнаходження: Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Грецька, 63.

Суддя Н.О. Яровенко