Повадження № 2/638/458/21
РІШЕННЯ

Іменем України

09 лютого 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Цвіри Д.М.,

при секретарі Варданян К.Г.

за участі

представника відповідача Чуприни Т.С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», від імені якого діє адвокат Мала Віра Анатоліївна звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі за текстом Відповідач -1) та ОСОБА_1 (надалі за текстом Відповідач 2) про солідарне стягнення з Відповідача-1 та Віповідача-2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованості за Кредитним договором у сумі 209029,57 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати по справі у розмірі 3135,44 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне.

28 травня 2013 року між АБ «Укргазбанк» та Відповідачем -1 був укладений кредитний договір № 2233/115-321/04 (надалі за текстом Кредитний договір) відповідно до умов якого Позивач зобов`язався надати Відповідачу 1 грошові кошти, а Відповідач-1 зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені Кредитним договором.

Сума кредиту 196000,00 грн. (п. 1.1 Кредитного договору).

Процентна ставка за користування кредитом 18,3 % річних (п. 1.4.1 Кредитного договору).

За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 23,3 % річних (п. 1.4.2 Кредитного договору).

Строк повернення кредитних коштів до 26 травня 2023 року (п. 1.3.1 Кредитного договору).

Банк виконав свої договірні зобов`язання за Кредитним договором, надавши Відповідачу-1 кредитні кошти, що підтверджується випискою з позичкового рахунку Відповідача-1.

Відповідач-1 не виконав належним чином зобов`язання за Кредитним договором та не повернув кредитні кошти у визначений Кредитним договором строк.

Станом на 12 вересня 2019 року відповідачем не сплачено:

-нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.07.2014 р. по 30.04.2015 р. 27665,07 грн.;

-заборгованість за кредитом 181364,50 грн.

Загальна заборгованість відповідача-1 за Кредитним договором, станом на 12 вересня 2019 року, складає 209029,57 грн.

В якості забезпечення зобов`язань за Кредитним договором між Банком та Відповідачем-2 був укладений договір поруки № 2233/115П-321/04 від 28 травня 2013 р., за умовами пункту 1.1. якого Відповідач-2 зобов`язався в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання у повному обсязі Позичальником зобов`язань по Кредитному договору.

Враховуючи невиконання відповідачем-1 договірних зобов`язань, передбачених Кредитним договором, банк змушений звернутися до суду за захистом порушеного права у спосіб, визначений частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України, - шляхом присудження до примусового виконання Відповідачем-1 та Відповідачем-2 обов`язку в натурі в солідарному порядку.

07.05.2020 року ОСОБА_2 , Відповідач -1 надала відзив на позовну заяву, в якому просить застосувати до позовних вимог АБ «Укргазбанк» загальний строк позовної давності три роки, врахувати, що вона погоджується зі стягненням з неї на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 114769,07 грн. У задоволенні інших позовних вимог просить відмовити.

З наданої позивачем виписки по особовому рахунку ОСОБА_2 вбачається, що до квітня 2015 Відповідач-1 не мав прострочення погашення кредиту. Віднесення заборгованості на прострочену відбулось 14.04.2015 року. Таким чином, перебіг строку звернення Позивача до боржника з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом обраховується з 11 квітня 2015 року з наступного дня після невнесення чергового платежу), тобто трирічний строк позовної давності по кредиту сплинув 11.04.2018 року.

Щодо вимоги про стягнення нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом за період з 01 липня 2014 року по 30 квітня 2015 року 27665,07 грн., Відповідач-1 вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню по-перше, бо до квітня 2015 року заборгованість за кредитом взагалі відсутня, а по-друге, перебіг строку звернення позивача до боржника з вимогою про стягнення процентів почався з 11 квітня 2015 року (наступного дня після невнесення чергового платежу) та відповідно сплинув 11 квітня 2018 року.

З позовом банк звернувся до суду 04 жовтня 2019 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Пунктом 5.8 Кредитного договору №2233/115-321/04 від 28 травня 2013 року передбачено, що строк позовної давності за цим Договором встановлюється Сторонами у три роки, у тому числі вимоги по поверненню: процентів за користування кредитними коштами та сумами заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення штрафів та всіх видатків понесених Банком під час виконання умов цього Договору.

Тобто, Позивач не має права вимагати повернення кредитних коштів, що знаходяться поза межами строків позовної давності.

Таким чином, позовні вимоги АБ «Укргазбанк» підлягають частковому задоволенню.

ОСОБА_2 визнає поточну заборгованість станом на 12.09.2019 року, яка складає 114769,07 грн.

Відповідач-1 вважає, що прострочена заборгованість у розмірі 66 595, 43 грн. знаходиться поза межами строку позовної давності, а також з наданого Позивачем розрахунку позовної заяви не можливо становити походження вказаної суми.

Якщо дослідити Додаток 1 та Додаток 2 до кредитного договору №2233/115-321/04 від 28 травня 2013 року, які є його невід`ємними частинами, то станом на 10.09.2019 року сума залишку основного боргу в валюті кредиту (грн.) складає 114769,07 грн. Станом на 10.10.2016 року сума залишку основного боргу в валюті кредиту (грн.) складає 163943,83 грн., а не 181 364,50 грн. як зазначає Позивач у своїй позовній заяві та у розрахунку заборгованості за кредитним договором.

Разом із Відзивом на позовну заяву Відповідач надав Заяву про застосування строку позовної давності із змістом, аналогічним доводам Відзиву на позовну заяву в частині обґрунтування доводів Відповідача-1 щодо застосування строку позовної давності.

07.05.2020 року Відповідач-2, надав Відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позовних вимог до нього, ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі посилаючись на наступне.

В якості забезпечення зобов`язань за Кредитним договором між Банком та Відповідачем-2 був укладений договір поруки № 2233/115П-321/04 від 28 травня 2013 р., за умовами пункту 1.1. якого Відповідач-2 зобов`язався в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання у повному обсязі Позичальником зобов`язань по Кредитному договору.

Згідно з пунктом 5.2. договору поруки порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання Позичальника за кредитним договором пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання не зазначений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо Кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення цього Договору. Отже, сторони у договорі поруки встановили строк дії поруки - три роки від дня настання строку виконання зобов`язання.

Пунктом 3.1 кредитного договору №2233/115-321/04 від 28 травня 2013 року встановлено, що погашення кредиту повинно відбуватись щомісячно шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 3580,00 гривень щомісячно - з 1-ого (першого) по 10-е число кожного місяця з останнім строком погашення 26 травня 2023 року. Тобто, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником їх зобов`язань (внесення щомісячних ануїтетних платежів), що входять до змісту зобов`язання, що виникло на основі договору.

З наданої Позивачем виписки по основному рахунку ОСОБА_2 вбачається, що до квітня 2015 року Відповідач-1 не мав прострочення погашення кредиту. Віднесення заборгованості на прострочену відбулося 14.04.2015 року. Таким чином перебіг строку звернення Позивача до поручителя з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом обраховується з 11 квітня 2015 року (наступного дня після невнесення чергового платежу), відповідно подовжений договором трирічний строк дії поруки по кредиту сплинув 11.04.2018 року.

До квітня 2015 року Відповідач-1 не мав прострочення по процентам, а остання дата нарахування процентів 30.04.2015 року. Перебіг строку звернення Позивача до поручителя з вимогою про стягнення процентів почався з 11 квітня 2015 року (наступного дня після невнесення чергового платежу). Відповідно подовжений договором трирічний строк дії поруки по процентах сплинув 11 квітня 2018 року.

Представник Позивача у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника АБ «Укргазбанк», проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач-1 у судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без участі Відповідача-1.

Представник Відповідача- 2 та Відповідач-2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов до висновку про залишення позову без задоволення з наступних підстав.

Із досліджених документів судом встановлено, що 28 травня 2013 року між Публічним Акціонерним товариством банк «Укргазбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2233/115-321/04 відповідно до умов якого Позивач зобов`язався надати Відповідачу кредит у сумі 196000,00 грн.

Згідно п.п. 1.3.1 Договору кредит надається з 28.05.2013 р. по 26.05.2023 р.

На підставі п. 1.4. Договору Відповідач-1 зобов`язався сплачувати Позивачу проценти за користування кредитними коштами за весь строк фактичного користування кредитом:

- за користування кредитними коштами у межах строку кредитування процентна ставка встановлена у розмірі 18,3 % (п.п. 1.4.1);

-за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені Кредитним договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлена у розмірі 23,3 % річних (п.п. 1.4.2).

Пунктом 1.5 Кредитного договору передбачено, що кредит надається Банком Позивачу-1 шляхом перерахування на поточний рахунок Позивача-1 № НОМЕР_1 , відкритий в відділенні 321/04 АБ «Укргазбанк» МФО 320478.

Відповідно до п. 3.1. даного Договору, позивальник здійснює погашення кредиту у відповідності з графіком, встановленим у Додатку 2 до цього Договору та сплату процентів за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 3580,00 (три тисячі п`ять вісімдесят гривень 00 копійок) ( крім першого та останнього платежів), щомісячно з 1-ого по 10-е число кожного місяця шляхом внесення коштів на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у відділенні №321/04 АБ «Укргазбанк» МФО 320478 через касу Банку або шляхом безготівкового перерахування.

В якості доказу суду надано Виписку з особового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_2 за період з 28.05.2013 р. по 12.09.2019 р.

Позивач просить суд стягнути солідарно з Відповідача-1 та Відповідача-2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за Кредитним договором у сумі 209029,57 грн. станом на 12 вересня 2019 року, що складається з нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом за період з 01.07.2014 р. по 30.04.2015 р. у розмірі 27665,07 грн. та заборгованості за кредитом у розмірі 181364,50 грн.

У якості наведеного розміру позовних вимог Позивач надав Розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 2233/115-321/04 від 28.05.2013 р.

Згідно наданого Розрахунку, періодами нарахування процентів за заборгованістю по процентах, нарахованих на суму поточної заборгованості є 01.07.2014-30.04.2015, а заборгованості по процентах, нарахованих на суму простроченої заборгованості 14.04.2015-30.04.2015.

Крім того, позивачем на доведення своїх вимог надано Виписку з особового рахунку з 28.05.2013 по 12.09.2019.

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках.

Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши надану Позивачем Виписку з особового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_2 за період з 28.05.2013 р. по 12.09.2019 р. та Розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 2233/115-321/04 від 28.05.2013 р. дійшов висновку, що періоди по заборгованості про процентах, на які позивач посилається у Розрахунку заборгованості, не підтверджується Випискою по особовому рахунку.

Щодо клопотання Відповідача-1 про застосування строку позовної давності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно п. 3.1. Кредитного договору Відповіач-1 зобов`язався здійснювати погашення кредиту шляхом сплати рівних один одному платежів щомісячно з 1-го (першого) по 10-е (десяте) число кожного місяця, шляхом внесення коштів на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у відділенні № 321/04 АБ «Укргазбанк», МФО 320478.

У відзиві на позов та заяві про застосування позовної давності, Відповідач-1 зазначила, що відповідно виписки по особовому рахунку, віднесення заборгованості на прострочену відбулось 14.04.2015. Таким чином, перебіг строку позовної звернення позивача з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом обраховується з 11 квітня 2015 року (наступного дня після невнесення чергового платежу), та сплинув 11 квітня 2018 року.

Керуючись ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, суд відмовляє Відповідачу у задоволенні клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки Відповідач-1 не надав належних доказів, що підтверджують дату початку перебігу строку позовної давності.

Відповідно до ст.256ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

ЄСПЛ, практика якого є обов`язковою для застосування національними судами, зауважує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу" (див. mutatis mutandis рішення у справах "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії" від 20 вересня 2011 року ("OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia", заява N 14902/04, § 570), "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" від 22 жовтня 1996 року ("Stubbings and Others v. the United Kingdom", заяви N 22083/93 і N 22095/93, § 51)).

Статті 257, 258 ЦК України передбачають, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а спеціальна позовна давність (для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю) в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені);

Згідно з частинами першою, п`ятою ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Зокрема, згідно п. 5 цієї статті за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Окрім цього, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене вище, враховуючи, що з наданих позивачем Розрахунку та Виписки з особового рахунку відповідача-1 не вбачається, що останній платіж на погашення кредитної заборгованості був здійснений 14.04.2015 року, як про це зазначає відповідач-1, що у свою чергу унеможливлює вирахування початку відліку позовної давності, тому суд відхиляє клопотання відповідача -1 про застосування строку позовної давності.

Щодо позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором з Відповідача -2 суд дійшов наступного висновку.

Судом досліджено, що 28.05.2013 р. в якості забезпечення зобов`язань за Кредитним договором № 2233/115-321/04 між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 2233/115П-321/04 від 28 травня 2013 р., за умовами пункту 1.1. якого ОСОБА_1 зобов`язався нести солідарну відповідальність перед Банком за порушення виконання зобов`язань по Кредитному договору.

Відповідно до п. 1.1 Договору Поруки, поручитель поручається перед кредитором за виконання зобов`язань по кредитному договору №2233/115-321/04 від 28 травня 2013р, укладеному між кредитором та позичальником, (надалі - кредитний договір), за умовами якого позичальник зобов`язаний у порядку та на умовах, викладених у кредитному договорі не пізніше «26» травня 2023 року повернути кредит у розмірі 196 000,00 (Сто дев`яносто шість тисяч) гривень 00 копійок, сплатити проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування, виходячи з 18,3 % річних, сплатити проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені кредитним договором (прострочена заборгованість), виходячи з 23,3 % річних, а також комісії, штрафи та пені у розмірі і випадках, передбачених кредитним договором, договором забезпечення та цим Договором.

Пунком 5.1 Договору визначено, що Договір набирає чинності з моменту підписання Сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальника за кредитним договором.

Порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобов`язання не зазначений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладання цього Договору (п. 5.2 Договору поруки).

Відповідач-2 у своєму відзиві вказує, що до квітня 2015 відповідач-1 не мав прострочення за процентами, а остання дата нарахування процентів 30.04.2015. Перебіг строку звернення позивача до поручителя з вимогою про стягнення процентів почався з 11 квітня 2015 (наступного дня після невнесення чергового платежу).Відповідно подовжений договором трирічний строк дії поруки по процентах сплинув 11 квітня 2018 року, а банк звернувся до суду 04 жовтня 2019 року.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частиною 4 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Отже, передбачений частиною 4 ст. 559 ЦК у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення заборгованості за платежами, які позичальниця була зобов`язана згідно з умовами кредитного договору вносити періодично, має обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Тому за змістом ч.4 статті 559 ЦК за кожним із зобов`язань, визначених періодичними платежами, припиняється після трьох років з моменту спливу строку погашення кожного чергового платежу. Пред`явлення кредитором вимоги до поручителя більш ніж через три роки після настання строку виконання частини основного зобов`язання, визначеної періодичним платежем, є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги через припинення поруки за відповідною частиною основного зобов`язання.

Стаття 554 Цивільного кодексу встановлює, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів,

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК). Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК).

Отже, умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань за основним договором або до припинення всіх зобов`язань поручителя за договором поруки, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо неможливості встановити перебіг строку звернення позивача до поручителя, оскільки матеріали справи не містять підтверджень доводів відповідача-2 стосовно початку перебігу вказаного строку. Інших доказів, що підтверджують необхідний факт, суду не надано.

Враховуючи вищенаведене, на основі досліджених в судовому засіданні доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог відмовити.

В зв`язку з відмовою у задоволенні позову понесені позивачем судові витрати, які складаються із судового збору, віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81-82, 89, 223, 247, 263-265, 353,355, ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України не стягуються.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Єреванська, 1, .

Представник позивача: Мала Віра Анатоліївна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №7595/10, діє на підставі довіреності № 162 від 25.03.2019.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Київським РВ у м. Донецьку ГУДМС України в Донецькій області, 21.09.2012, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Краматорським РВ УМВС в Донецькій області, 15.06.2001, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Представник відповідача: Чуприна Тетяна Сергіївна, діє на підставі ордеру серії ДП №2122/014 від 18.05.2020.

Суддя Д.М.Цвіра

Повний текст рішення складено 12 лютого 2021 року.