ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 605/391/20Головуючий у 1-й інстанції Горуц Р.О.
Провадження № 22-ц/817/183/21 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Сташків Б. І.,

за участю секретаря - Боднар Р.В.

учасників справи відповідача ОСОБА_1

його представника адвоката Бахіра Р.Д.

позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №605/391/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 16 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, ухваленого суддею Горуц Р.О., -

ВСТАНОВИв:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обгрунтування вимог посилалась на те, що із відповідачем спільно не проживає з листопада 2019 року. Збереження їхнього шлюбу є неможливим та буде суперечити її інтересам. Просить стягнути із ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання трьох дітей в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, оскільки такий розмір аліментів буде забезпечувати їх гармонійний розвиток. Із серпня 2020 року відповідач на утримання дітей дає 3000 гривень щомісяця, про що вона йому пише відповідні розписки. Їхні діти здорові, ходять в школу та садочок.

Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 16 листопада 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який зареєстрований 04 листопада 2008 року у Палашівській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №01.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_2 залишено прізвище - ОСОБА_4 .

Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та жителя с. Підзамочок Бучацького району - Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , судовий збір в сумі 840,80 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та жителя с. Підзамочок Бучацького району, Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дочки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі по 2000 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 22 липня2020 року і до досягнення ними повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та жителя с.Підзамочок Бучацького району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , судовий збір в дохід держави в сумі 840,80 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 16 листопада 2020 року, в якій просить скасувати рішення суду в частині стягуваних аліментів та ухвалити нове рішення, яким змінити розмір аліментів, на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 з 2000 грн. щомісячно до 1159 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного з дітей та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з 2000 грн. щомісячно до 929 грн. 50 коп. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 липня 2019 року і до досягнення ними повноліття.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вказаним рішенням суду неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми процесуального права, оскільки справу розглянуто у його відсутності.

Також вказує на те, що суд не врахував відсутності ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо дітей та добровільно надавав кошти на їх утримання. Суд не взяв до уваги, що він є особою з інвалідністю 3-ої групи з дитинства, протягом декількох років він не працевлаштований, оскільки йому рекомендована легка фізична праця, та що з ним проживає і на його утриманні перебуває непрацездатний батько.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Посилається на те, що суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, обгрунтовано частково задовольнив позов. На її думку ОСОБА_1 не надав суду достатніх доказів важкого матеріального стану. Той факт, що він не працює та на його утриманні перебуває непрацездатний батько не є підставою для зменшення розміру аліментів та не звільняє його від обов`язку утримувати дітей до досягнення повноліття.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Бахір Р.Д. просили зменшити розмір аліментів на дітей та стягувати їх у сумах, зазначених в апеляційній скарзі.

Позивачка ОСОБА_2 заперечила апеляційну скаргу. Рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення оскаржується лише у частині визначення розміру стягнутих аліментів, в іншій частині рішення не оскаржується то, відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, у апеляційного суду відсутні підстави для його перегляду у вказаній частині.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження можуть бути розглянуті справи про стягнення аліментів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України, дана справа підлягала розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, однак, з урахуванням клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за його участю, у відповідності до норм частини третьої вказаної статті, апеляційний суд розглядає справу з повідомленням (викликом) учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 04 листопада 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у Палашівській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, було зареєстровано шлюб, актовий запис №01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 04 листопада 2008 року.

За час шлюбу у сторін народилось троє дітей, а саме: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочка - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які проживають разом із позивачкою, що стверджується довідкою про склад сім`ї, виданою Підгаєцькою міською радою Підгаєцького району Тернопільської області, підтверджено в судовому засіданні позивачкою та не заперечено відповідачем.

Діти сторін проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні.

Встановлено, що відповідач є інвалідом ІІІ групи з дитинства, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії ТЕР №087169 від 25 лютого 2005 року.

ОСОБА_1 є отримувачем державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства ІІІ групи і у період часу з квітня по вересень 2020 року включно отримав 10050 гривень вказаної допомоги, що стверджується довідкою виданою управлінням праці та соціального захисту населення Бучацької РДА за вих.№09-05/843 від 20 жовтня 2020 року.

Із довідки про доходи за вих.№575 від 20 жовтня 2020 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області видно, що відповідач отримує пенсію по втраті годувальника, при цьому за період часу з квітня по вересень 2020 року включно, ОСОБА_1 отримав 12500 гривень такої пенсії.

Між сторонами відсутня домовленість про утримання дітей та сплату аліментів.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до СК України, ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», який, зокрема, передбачає підвищення мінімального розміру аліментів, спрощення процедури стягнення аліментів та оголошення аліментів власністю дитини.

Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

До підстав визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, стаття 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ст.191 СК України).

Установивши, що діти сторін проживають разом із матір`ю і перебувають на її утриманні, а відповідач у добровільному порядку та на регулярній основі не надає коштів на їх утримання, суд дійшов правильного висновку про необхідність стягнення із відповідача аліментів на утримання дітей.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів у сумі, суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази матеріального стану відповідача, які б свідчили про реальну його можливість сплачувати аліменти у розмірі по 2000 грн. на кожного із трьох дітей. В матеріалах справи відсутні докази наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; не доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, тобто ті обставини, які необхідно встановити за вимогами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів. Натомість, позивачка підтвердила, що вона працює на постійній основі та отримує заробіток.

Згідно із ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України Про Державний бюджет України на 2020 рік встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: починаючи з січня 2020 - 2218 грн., з липня - 2318 грн., з грудня - 2395 грн.

Згідно до Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривень.

Суд першої інстанції не зауважив, що розмір аліментів на дітей у сумі по 2000 гривень щомісячно на кожну дитину перебільшує розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку у 2020 році й необгрунтовано стягнув їх з відповідача, достатність заробітку (доходу) якого для сплати аліментів у такому розмірі доказами по справі не підтверджена. Окрім того, судом неповно враховано матеріальне становище та стан здоров`я відповідача, який є інвалідом третьої групи, у зв`язку з чим має обмежені фізичні можливості та є непрацевлаштованим.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Твердження апелянта, що суд не повідомив його про дату, час та місце судового засідання спростовуються повідомленнями про розгляд справи, направленими судом на відомі суду адреси відповідача - за місцем його реєстрації у с.Підзамочок Бучацького району Тернопільської області (а.с.18,32,37,39), так і за місцем проживання, зазначеним у позовній заяві та у відзиві на позов і особистій заяві відповідача - АДРЕСА_2 (а.с.1;29;40). Однак, судові повістки за цими адресами повернуті суду, так як відповідач відсутній за вказаними адресами.

За вимогами ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.

Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

У матеріалах справи відсутні заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження ОСОБА_1 , а тому, враховуючи положення ч.1 ст.131 ЦПК України, повістки є доставленими, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться, а тому ОСОБА_1 був належно повідомлений про про дату, час і місце розгляду справи.

Окрім того, апеляційний суд урівноважив процесуальні права відповідача та розглянув справу із викликом сторін у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, у якому були присутніми відповідач та його представник адвокат Бахір Р.Д., які висловили свої доводи по суті позовних вимог та представили докази на обґрунтування цих доводів, що були прийняті до уваги як підстава для часткового зменшення розміру аліментів.

Враховуючи обставини справи, подані сторонами докази, часткове визнання позовних вимог відповідачем, колегія суддів приходить до висновку про зменшення розміру стягнутих аліментів із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 із 2000 грн. на 1500 грн. на утримання дочки - ОСОБА_6 із 2000 грн. до 1500 грн., на утримання дочки - ОСОБА_7 із 2000 грн. до 1200 грн.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на сторони в межах сум ними понесених у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 274, 367, 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України суд апеляційної інстанції, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 16 листопада 2020 року в частині визначення розміру аліментів змінити та зменшити розмір аліментів, стягнутих із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із 2000 грн. на 1500 грн.; на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 із 2000 грн. до 1500 грн., на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , із 2000 грн. до 1200 грн. Розмір аліментів на кожну дитину підлягає індексації відповідно до закону.

В іншій частині рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 16 листопада 2020 року залишити без змін.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на сторони в межах ними понесеними.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 15 лютого 2021 року.

Головуючий : Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

Сташків Б.І.