Справа № 202/3980/20
Провадження № 2/202/340/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря - Калантаєнка Д.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Паранько Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ДНІПРОГАЗ» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищевказаною позовною заявою, в якій просить: визнати дії АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ДНІПРОГАЗ» щодо відмови у відновленні газопостачання (розподілу газ) по стояку квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 - незаконними; зобов`язати АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ДНІПРОГАЗ» відновити за власний рахунок газопостачання по стояку квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , а судові витрати з розгляду даної справи покласти на відповідача. Позовна заява обґрунтована тим, що 27 листопада 2019 року працівниками АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ДНІПРОГАЗ» (АТ «Дніпрогаз») припинено газопостачання по стояку квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 шляхом встановлення інвентарної заглушки на підставі виявлення останніми витіку газу по зварювальному шву. Зазначає, що до теперішнього часу газопостачання не відновлено, а свою бездіяльність з даного приводу відповідач мотивує тим, що нібито саме в квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_5 , 28 серпня 2016 року вже було припинено газопостачання внаслідок витіку газу. Позивач ОСОБА_1 вважає, що дане твердження є хибним, оскільки в її квартирі газопостачання 28 серпня 2016 року не припинялося, кран газу не перекривався, заглушка не встановлювалася та її не було опломбовано, а акт про припинення розподілу природного газу з дотриманням вимог чинного законодавства не складався та позивачу не вручався. 06 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася з письмовою заявою до відповідача з вимогою поновити газопостачання, оглянути спірну квартиру та переконатися, що жодного відключення не відбувалося, однак отримала відмову, в якій було зазначено, що газопостачання буде відновлено по стояку тільки після відключення квартири позивача від газу та сплати нею послуг за поновлення газу. Крім цього, позивач наголошує, що весь цей час сплачує за послуги розподілу та постачання природного газу, жодної заборгованості не має. Враховуючи дані обставини вважає, що дії Акціонерного товариства «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ДНІПРОГАЗ» є неправомірними та порушують її права як споживача, а тому вона вимушена звернутися з даним позовом до суду.

Не погоджуючись з заявленими позовними вимогами представником відповідача, Акціонерного товариства «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ДНІПРОГАЗ», подано відзив, в якому він посилається на те, що 28 серпня 2016 року на телефон аварійно-диспетчерської служби ПАТ «Дніпрогаз», правонаступником якого є АТ «Дніпрогаз», надійшов виклик за адресою: АДРЕСА_5 , особовий рахунок № НОМЕР_1 значиться на ім`я позивача, щодо запаху газу на кухні. Згідно аварійної заявки № 1296 від 28.08.2016 року фахівцями АТ «Дніпрогаз» було виявлено виток газу в приміщенні кухні та технічні порушення - кран перекриття подачі природного газу плити газової знаходився в аварійному стані. З метою запобігання аварійної ситуації було здійснено заходи з припинення газопостачання (розподілу) природного газу шляхом перекриття крану, встановлення заглушки на різьбовому з`єднанні відрізку газової труби на отпуску до газової плити, про що складено Акт про відключення газу № 1020 від 28.08.2016 року за підписом споживача та вручено копію акту. Зазначив, що від споживача заяви щодо відновлення газопостачання (розподілу природного газу) не надходило, відновлення газопостачання оператором ГРМ не здійснювалося, а тому посилання позивача щодо використання природного газу для задоволення власних потреб є протиправним та суперечить безпеці. Окрім цього, 27 листопада 2019 року до аварійно-диспетчерської служби АТ «Дніпрогаз» надійшов виклик за адресою: АДРЕСА_1 , щодо запаху газу на вулиці. Прибувши за викликом, згідно з аварійною заявкою № 1400, працівниками аварійно-диспетчерської служби АТ «Дніпрогаз» був обстежений газопровід по стояку, яким постачається квартира АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_6 , та виявлено виток газу по зварювальному шву ввідного газопроводу, який було локалізовано шляхом накладення бандажу та припинено газопостачання до вказаних квартир шляхом перекриття ввідного крану та встановлення інвентарної заглушки. 28.11.2019 року, після локалізації та ліквідації аварійної ситуації, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт, проводився огляд газових приладів та контрольне опресування внутрішньобудинкової системи газопостачання, під час проведення якого було виявлено падіння тиску, що свідчить про негерметичність газорозподільної системи. Тому відновлення розподілу природного газу в цей день не було здійснено, про що складено Акт контрольного опресовування об`єктів газопостачання системи газопостачання № 146 та Акт відключення газових приладів № 5088-і. Відновлення газопостачання ускладнювалося через незабезпечення позивачем доступу до газових приладів, пристроїв у своїй квартирі та внутрішньої газорозподільної системи, про що складено численні акти про порушення та про неможливість проведення інвентаризації. Окрім цього, представник відповідача зазначив, що 19 грудня 2019 року до аварійно-диспетчерської служби АТ «Дніпрогаз» надійшов повторний виклик за вказаною адресою щодо запаху газу, внаслідок чого працівниками останнього було виявлено виток газу на раніше відключеному стояку, який локалізовано, про що складено відповідний Акт № 2003. Отже, за наслідком розгляду спірних правовідносин, НКРЕКП в рамках наданих повноважень ОСОБА_1 листом-відповіддю № 818/16.3.2/9-20 від 21.01.2020 року, що дії АТ «Дніпрогаз» відповідають умовам законодавства, а для відновлення газопостачання заявнику необхідно усунути порушення вимог Правил безпеки систем газопостачання та терміново надати вільний доступ представникам товариства до свого помешкання для обстеження газових приладів та проведення контрольного опресовування системи газопостачання. Враховуючи наведене просили відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

З приводу обставин, викладених у відзиві представником позивача ОСОБА_2 подано відповідь на відзив. Так, остання вказує, що в якості письмових доказів припинення газопостачання 28 серпня 2016 року у квартирі позивача були надані наступні документи: роздруківка прийому аварійних заявок в електронному вигляді; копія витягу з журналу аварійних заявок № 76; копія Акту № 1020 про відключення газу від 28.08.2016 року. Однак дані документи є лише внутрішньою документацією відповідача та не можуть розцінюватись як докази породження юридичних фактів, на підставі яких між сторонами виник даний спір. Зазначила, що в порушення вимог чинного законодавства у представленому відповідачем Акті № 1020 про відключення газу від 28.08.2016 року відсутній номер пломби, який повинен бути обов`язково вказаний при припиненні газопостачання шляхом встановлення інвентарної заглушки як це нібито було здійснено в даному випадку (п.4, 5 гл. 7 розд. VI Кодексу газорозподільних систем). Також підпис, який знаходиться навпроти прізвища споживача у Акті взагалі не відповідає підпису позивача ОСОБА_1 . Крім цього, в якості письмових доказів нібито протиправних дій позивача щодо відмови представникам оператора ГРМ в доступі до об`єкта споживача надані Акт про порушення № 79 від 28.11.2019 року, Акт про порушення № 81 від 05.12.2019 року, Акт про порушення № 84 від 13.12.2019 року, Акт про порушення № 86 від 21.12.2019 року. Вказані Акти підписані двома представниками відповідача, без здійснення відеозйомки, яка підтверджувала б факт відмови позивача від підписання цих Актів, як того вимагає закон, та жодної з чотирьох копій Актів позивачу надано не було. Акти не містять й посилання на залучення будь-яких незаінтересованих осіб. Таким чином, вважає, що заперечення представника відповідача є безпідставними, такими, що не відповідають обставинам справи, а позовна заява підлягає задоволенню.

В свою чергу, відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, де останній вказує на те, що відповідачем надано докази, які беззаперечно свідчать про виконання робіт з локалізації та ліквідації витоку газу в помешканні за адресою: АДРЕСА_5 , та доводять обставини, які в них зафіксовані, тому міркування позивача з приводу їх неналежності не заслуговують на увагу. Крім цього, вважає, що посилання позивача на відсутність у Акті № 1020 даних про пломбу не спростовують факту припинення газопостачання та самого факту складання такого документа, а посилання на невідповідність у Акті підпису позивача в розумінні ст. 81 ЦПУ України є лише припущенням останньої. Зауважив, що виклик АДС АТ «Дніпрогаз» здійснено споживачем та не спростовуються останньою щодо витоку газу у приміщенні кухні її квартири.

З приводу заперечень представником позивача подано додаткові пояснення, в яких остання наголошує, що представлені відповідачем документи внутрішньої документації не є належними доказами на підтвердження юридичних фактів, з приводу яких між сторонами виникли спірні правовідносини, у відповідача в комплексі відсутні докази присутності представників АДС АТ «Дніпрогаз» в квартирі позивача та припинення газопостачання саме з вини останньої.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Позивач ОСОБА_1 є споживачем природного газу, що постачається до квартири АДРЕСА_7 , на ім`я якої відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

28 серпня 2016 року згідно журналу реєстрації аварійних заявок та Акту № 1020 працівниками АТ «Дніпрогаз» за вищевказаною адресою місця проживання ОСОБА_1 було виявлено виток газу в приміщенні кухні та технічні порушення, внаслідок чого припинено газопостачання шляхом встановлення заглушки.

Надалі, 27 листопада 2019 року до аварійно-диспетчерської служби АТ «Дніпрогаз» надійшов виклик за адресою: АДРЕСА_1 , щодо запаху газу на вулиці. Згідно з аварійною заявкою від 27.11.2019 року № 1400, працівниками аварійно-диспетчерської служби АТ «Дніпрогаз» був обстежений газопровід по стояку, яким постачається квартира АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_6 , та виявлено виток газу по зварювальному шву ввідного газопроводу, який було локалізовано шляхом накладення бандажу та припинено газопостачання до вказаних квартир шляхом перекриття ввідного крану та встановлення інвентарної заглушки.

28.11.2019 року, після локалізації та ліквідації аварійної ситуації, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт, проведено огляд газових приладів та контрольне опресування внутрішньобудинкової системи газопостачання будинку АДРЕСА_1 , під час проведення якого було виявлено падіння тиску, що свідчить про негерметичність газорозподільної системи. Тому відновлення розподілу природного газу в цей день не було здійснено, про що складено Акт контрольного опресовування об`єктів газопостачання системи газопостачання № 146 та Акт відключення газових приладів № 5088-і.

Також, 19 грудня 2019 року до аварійно-диспетчерської служби АТ «Дніпрогаз» надійшов повторний виклик за вказаною адресою щодо запаху газу, внаслідок чого працівниками останнього було виявлено виток газу на раніше відключеному стояку, який локалізовано, про що складено відповідний Акт № 2003.

Крім цього, працівниками АТ «Дніпрогаз» було складено Акти про порушення № 79 від 28.11.2019 року, № 81 від 05.12.2019 року, № 84 від 13.12.2019 року, № 86 від 21.12.2019 року, з яких вбачається, що за адресою: АДРЕСА_5 , відсутній доступ до помешкання, для обстеження газових приладів.

До теперішнього часу газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , не відновлено.

ІІІ. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані Цивільним кодексом України, Законом України «Про захист прав споживачів», «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою НКРЕ № 2494 від 30.09.2015 року, Правилами безпеки систем газопостачання, що затверджені Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 р. №285.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) (п.17); постачальник природного газу (далі - постачальник) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу (п. 27); побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (п. 23).

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 38 Закону України «Про ринок природного газу» з метою виконання функцій, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, оператор газорозподільної системи зобов`язаний вживати заходів з метою забезпечення безпеки постачання природного газу, в тому числі безаварійної та безперебійної роботи газорозподільної системи.

Вимоги, щодо безпечної експлуатації внутрішніх газопроводів і газового обладнання житлових і громадських будинків встановлені Правилами безпеки систем газопостачання, що затверджені Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 р. №285 (далі Правила безпеки).

Вимоги безпечної експлуатації внутрішніх газопроводів і газового обладнання житлових і громадських будинків визначені у главі 5 розділу V Правил безпеки.

Так, відповідно до пункту 5.7 глави 5 розділу V Правил безпеки підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови: наявності витоків газу; несправної автоматики безпеки; несправностей оголовків димових і вентиляційних каналів; відсутності тяги в димових і вентиляційних каналах; самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання; не забезпечення власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем)) технічного обслуговування згідно з вимогами пункту 5.4 цієї глави; не відповідності системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації.

Згідно пункту 5.8. глави 5 розділу V Правил безпеки, несправне газове обладнання, ремонт якого потребує його розбирання, а також газове обладнання при виконанні капітального ремонту помешкань житлових і громадських будинків необхідно відключати зі встановленням заглушок та оформленням відповідного акта представником газорозподільного підприємства.

Відповідно до глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) споживачу здійснюється, зокрема, шляхом перекриття запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та їх опломбування.

Згідно ч. 2 ст. 19 закону України «Про житлово-комунальні послуги» постачання та розподіл природного газу мають забезпечуватися безперервно.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Так, відповідно до п.п. 1,3 частини 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1). чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2). чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3). які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4). яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5). чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6). як розподілити між сторонами судові витрати; 7). чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8). чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Згідно зі статтею 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Згідно ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Так відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Права та законні інтереси споживачів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживача. Тобто, за змістом вказаної норми суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих іншими органами, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов`язковий характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акту.

Таку ж позицію підтримано Верховним Судом України у справі N 6-4ц11 (постанова від 06.06 2011 року), а також у справі N 6-26441св09, зокрема, в ухвалі від 23.02.2011 року зазначено, що, як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Оцінюючи аргументи, викладені позивачем та відповідачем, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, N 303-A, параграф 29).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень Закону України «Про ринок природного газу» та Закону України «Про захист прав споживачів» позивач ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу, та відносини між нею та відповідачем АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ДНІПРОГАЗ» регулюються укладеним між ними заявою-приєднання до умов публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2500 за адресою: АДРЕСА_5 з відкритим на її ім`я особового рахунку № НОМЕР_1 .

Із матеріалів справи вбачається, що АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ДНІПРОГАЗ» (АТ «Дніпрогаз») за вказаною адресою забезпечує розподіл природного газу, експлуатацію систем газопостачання та повинен надавати інші послуги, пов`язані із безперебійним та безаварійним газопостачанням споживачів.

Згідно з вимогами ст.526 ЦК України, зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені у ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються.

Порядок обмеження та припинення розподілу природного газу споживачам, регулюються Кодексом газорозподільних систем, ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів».

Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Предметом позову є незаконність дій працівників АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ДНІПРОГАЗ», пов`язаних з припиненням газопостачання споживачів по стояку квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , в тому числі і у квартирі позивача ОСОБА_1 .

Згідно з ч.1 ст.40 Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 №329-VIII розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 1 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) отримання від Оператора ГТС повідомлення про припинення розподілу природного газу споживачу у випадках: відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді; відсутності підтвердженої номінації у діючого постачальника на обсяги транспортування природного газу для потреб споживача; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»; 5) розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); 11) відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання; 12) в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до Акту на відключення газу № 1020 від 28.08.2016 року підставою відключення від подачі газу позивача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 , була несправність робочого крану.

Надалі, з представлених суду матеріалів вбачається, що 27 листопада 2019 року до аварійно-диспетчерської служби АТ «Дніпрогаз» надійшов виклик за адресою: АДРЕСА_1 , щодо запаху газу на вулиці. Згідно з аварійною заявкою від 27.11.2019 року № 1400 працівниками АТ «Дніпрогаз» було обстежено газопровід та виявлено виток газу по зварювальному шву ввідного газопроводу, який локалізовано шляхом накладення бандажу.

Окрім цього, 19.12.20219 року до аварійно-диспетчерської служби АТ «Дніпрогаз» надійшов повторний виклик за вказаною адресою щодо запаху газу, внаслідок чого працівниками останнього було виявлено виток газу на раніше відключеному стояку, який локалізовано, про що складено Акт на заміну пломби № 2003.

28.11.2019 року, після локалізації та ліквідації аварійної ситуації, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт, проводився огляд газових приладів та контрольне опресування внутрішньобудинкової системи газопостачання, під час проведення якого було виявлено падіння тиску, що свідчить про негерметичність газорозподільної системи. Тому відновлення розподілу природного газу в цей день не було здійснено, про що складено акт контрольного опресовування об`єктів газопостачання системи газопостачання № 146 та акт відключення газових приладів № 5088-і.

Також суду представлені Акти про порушення № 79 від 28.11.2019 року, № 81 від 05.12.2019 року, № 84 від 13.12.2019 року, № 86 від 21.12.2019 року, з яких вбачається, що за адресою: АДРЕСА_5 , відсутній доступ до помешкання, для обстеження газових приладів.

Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Належним доказом про припинення газопостачання можуть бути документи, які відповідають вимогам глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, де передбачено, що Акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача , який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення.

При цьому п.3 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що представник Оператора ГРМ перед складанням Акта про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень.

За п.4 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що у разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання будь-якого акту про порушення чи відмові в доступі до об`єкта він вважається дійсним, якщо його підписали: більше одного представника Оператора ГРМ, а відмова споживача (несанкціонованого споживача) від підпису акта про порушення підтверджується відеозйомкою, або підписаний представником Оператора ГРМ та незаінтересованою особою (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення цієї особи. В складеному акті про порушення робиться відмітка, один з яких надсилається споживачу рекомендованим поштовим відправленням.

Тобто, у разі відмови від підпису акти повинні підтверджуватись відеозйомкою, та підписом незаінтересованої особи за умови посвідчення цих осіб.

Із досліджених в судовому засіданні вище актів про припинення газопостачання вбачається, що в них не має підпису самого споживача ОСОБА_1 , або підпису представника органу місцевого самоврядування, відсутня відеофіксація відмови споживача від підпису акта про порушення, відсутні докази направлення кожного акту рекомендованим поштовим відправленням споживачу. Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд приходить висновку, що акти про припинення газопостачання не відповідають вимогам глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем і складені за відсутності підстав для припинення газопостачання, які передбачені Кодексом газорозподільних систем.

Також в порушення вимог чинного законодавства у представленому відповідачем Акті № 1020 про відключення газу від 28.08.2016 року відсутній номер пломби, який повинен бути обов`язково вказаний при припиненні газопостачання шляхом встановлення інвентарної заглушки (п.4, 5 гл. 7 розд. VI Кодексу газорозподільних систем).

Крім цього суд категорично ставиться до тверджень відповідача, що газопостачання по стояку квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 не відновлюється саме через не допуск позивачем працівників АТ «Дніпрогаз» до свого помешкання, оскільки останнім не надано жодних доказів на підтвердження належного повідомлення ОСОБА_1 про необхідність їх допуску до квартири, а також того, що відновлення газопостачання по всьому стояку будинку залежить саме від обстеження газових приладів у позивача.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що вищевказані акти про припинення газопостачання є недопустимими доказами по справі, а відсутність газопостачання за вказаною вище адресою до теперішнього часу є лише прямим свідченням невиконання АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ДНІПРОГАЗ» своїх прямих обов`язків щодо своєчасного виконання аварійно-відновлювальних робіт з метою відновлення подачі газу в газові мережі, яке відповідач намагається виправдати за рахунок споживача ОСОБА_1 .

Щодо твердження представника відповідача про правомірність дій відповідача пов`язаних з відключенням по стояку квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , де проживає позивач, від газопостачання у зв`язку з недопущенням аварійної ситуації та запобіганню нещасному випадку, оскільки було виявлено виток газу по зварювальному шву ввідного газопроводу, суд не може прийняти такі доводи, оскільки у разі встановлення даних обставин відповідач повинен був діяти у відповідності до положень глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494, який набрав чинності 27.11.2015 року, згідно якого оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припини/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживання (у тому числі побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15.05.2015 року № 285 та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу у таких випадках:

- визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи.

Таким чином, відключення від газопостачання з підстав визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи є окремою підставою відключення, що передбачена підпунктом 8 пункту 1 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем.

Крім того відповідачем не надано доказів, які підтверджують порушення нормального режиму роботи ГРМ або здійснення необлікового, облікового частково чи з порушенням законодавства, використання природного газу позивачем. Таким чином, відповідачем не надано жодного доказу визнання в установленому порядку аварійного стану газорозподільної системи, а за відсутності доказів на підтвердження виникнення аварійної ситуації, не є підставою для відключення житлового будинку від системи газопостачання.

На підставі викладеного, суд оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності, вважає, що існують підстави для задоволення позову, оскільки в судовому засіданні доведено протиправність дій відповідача, тому з метою захисту порушеного права споживача, виходячи з завдань цивільного судочинства, керуючись ст. 16 ЦК України, суд вважає за необхідне визнати дії Акціонерного товариства «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ДНІПРОГАЗ» щодо відмови у відновленні газопостачання (розподілу газу) по стояку квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 незаконними та зобов`язати відповідача відновити за власний рахунок газопостачання по стояку квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , що забезпечить ефективний захист порушеного права споживача в розумінні ст.2 ЦПК України та справедливий розгляд справи в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Щодо порядку розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 відповідно до положень ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з Акціонерного товариства «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ДНІПРОГАЗ» на користь держави судовий збір у розмірі 1 681,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263, 265, 280 - 284, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_8 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Акціонерного товариства «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ДНІПРОГАЗ» (49101, м. Дніпро, вул. О. Кониського,5, ) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати дії Акціонерного товариства «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ДНІПРОГАЗ» щодо відмови у відновленні газопостачання (розподілу газ) по стояку квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 - незаконними.

Зобов`язати Акціонерне товариство «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ДНІПРОГАЗ», , за власний рахунок усунути несправності та відновити газопостачання по стояку квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 .

Стягнути з Акціонерного товариства «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ДНІПРОГАЗ» (49101, м. Дніпро, вул. О. Кониського,5, ) на користь держави судовий збір у розмірі 1 681,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення виготовлено 13.12.2021 року.

Суддя Г.О. Кухтін