Провадження №2/359/206/2021
Справа №359/6033/19
РІШЕННЯ

Іменем України

03 лютого 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Моргушко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання непрацездатної дружини,-

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог.

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . На підставі виконавчого листа, виданого 25 березня 1997 року Бориспільським міським судом Київської області, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти у розмірі 1/10 частки всіх видів його заробітку щомісячно та до відновлення її працездатності. З 23 квітня 2004 року ОСОБА_1 встановлено першу групу інвалідності. Тому пенсія у розмірі 1547 гривень не може в повній мірі забезпечити придбання необхідних ліків та предметів першої необхідності. У зв`язку з цим позивач змушена просити сусідів та інших знайомих допомагати їй одягом, харчами та іншими необхідними речами, брати грошові кошти в борг задля того, щоб дожити до наступної пенсії. Тому ОСОБА_1 просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на її утримання та визначити аліменти у розмірі ј частки його заробітку (доходу) щомісячно.

ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2019 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.28).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2019 року, занесеної до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про виклик та допит свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також відповідача (а.с.143-144).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2019 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.145).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2021року, занесеної до протоколу судового засідання, суд прийняв відмову представника відповідача від клопотання про допит свідка ОСОБА_5 .

ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову.

У судовому засіданні представник позивача Динник О.В. позов підтримала та просила суд задовольнити його у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 надав до суду відзив на позовну заяву, яким вважає позов ОСОБА_1 необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Вказав на те, що розмір його середньомісячного доходу становить близько 14700 гривень. З цієї суми доходу відповідач щомісячно сплачує аліменти на утримання позивача, сплачує вартість житлово-комунальних послуг, вартість власного лікування та лікування дружини ОСОБА_6 . Оскільки, 01 вересня 2019 року у відповідача діагностували підозру на рак головного мозку, а дружина - є інвалідом третьої групи довічно загального захворювання з діагнозом розсіяний склероз. Вказані встановлені діагнози потребують кошторисного лікування та тривалої реабілітації. Крім цього, відповідач надає матеріальну допомогу своїй сестрі ОСОБА_7 , яка має онкозахворювання. Тому з урахуванням пенсії, яку отримує ОСОБА_6 та зазначених витрат, відповідачу з дружиною на забезпечення власного проживання залишається близько 4500 гривень на двох. В той час як розмір місячного доходу позивача з урахуванням пенсії та аліментів становить 3500 гривень. Тому ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В свою чергу, представник позивача ОСОБА_8 надала відповідь на відзив. В обґрунтування якої зазначила, що інвалідність першої групи позивач отримала вже після постановлення рішення суду про стягнення аліментів, тому на даний час її матеріальне становище суттєво змінилось. Розмір пенсії, яку отримує ОСОБА_1 , не забезпечує їй необхідного мінімального проживання. ОСОБА_1 є непрацездатною та позбавлена можливості рухатись, обслуговувати себе та вести мінімальне господарство по дому. У зв`язку з тим, що а ні колишній чоловік ОСОБА_2 , а ні дочка ОСОБА_4 не допомагають позивачу, вона змушена звертатись до центру соціальної служби за допомогою. Тому представник позивача ОСОБА_8 наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 20 березня 1997 року, згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_1 , виданого Білоцерківським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Київської області (а.с.17).

На підставі виконавчого листа, виданого 25 березня 1997 року Бориспільським міським судом Київської області, з ОСОБА_2 стягуються аліменти у розмірі 1/10 частки всіх видів його заробітку на утримання ОСОБА_1 та до відновлення її працездатності (а.с.16).

Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.9 «Права та обов`язки подружжя по утриманню» розділу І СК України.

V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

а. норми матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

За змістом ч.3 ст.80 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

б. норми процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом першої групи загального захворювання з 01 травня 2004 року та довічно, що підтверджується копією довідки МСЕК сер. КИО-І №209809 (а.с.6).

За змістом медичного висновку про здатність до самообслуговування та потребу в сторонній допомозі від 07 листопада 2018 року, наданого лікарсько-консультаційною комісією КНП БМР «Бориспільський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», встановлено, що ОСОБА_1 має вади опорно-рухового апарату, а саме: анкілозуючий спондилоартрит, ревматоїдний поліартрит, сколіоз грудного та поперекового відділів хребта. ОСОБА_1 частково здатна до самообслуговування та потребує щоденного догляду (а.с.8).

Позивач перебуває на обліку в Бориспільському об`єднаному ПФУ та отримує пенсію по інвалідності, розмір якої становив в грудні 2018 року- 1547 гривень, січні 2019 року - 1547 гривень, лютому 2019 року - 1547 гривень, березні 2019 року - 2752 гривні 09 копійок, квітні 2019 року - 2752 гривні 08 копійок, травні 2019 року - 1547 гривень, а всього за вказаний період 11692 гривні 17 копійок (а.с.7).

З копій квитанцій, приєднаних до матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_1 щомісячно витрачає грошові кошти на власне лікування, зокрема в січні 2019 року - 1757 гривень 70 копійок, лютому 2019 року - 1047 гривень 50 копійок, березні 2019 року - 475 гривень 10 копійок, квітні 2019 року - 2037 гривень 30 копійок, травні 2019 року - 1060 гривень, червні 2019 року - 1256 гривень 50 копійок (а.с.10-15).

У зв`язку з цим, з доводів позивача сума пенсії, яка залишається після придбання ліків, є меншою, ніж мінімальний прожитковий мінімум та ледь вистачає для забезпечення продуктами харчування.

Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі №6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року у справі №6-1111цс17 та узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеним у постанові від 05 вересня 2019 року у справі №212/1055/18-ц (провадження №61-2386сво19).

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Так, згідно ч.1 та ч.3 ст.4 цього Закону встановлено, що прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України після проведення науково-громадської експертизи сформованих набору продуктів харчування, набору непродовольчих товарів і набору послуг.

Прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Згідно положення ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» для осіб, які втратили працездатність прожитковий мінімум встановлений: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень, з 1 січня 2021 року - 1769 гривень.

За змістом ст.33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії для інвалідів першої групи здійснюється в розмірі 100% пенсії за віком та становить суму не менше ніж з 1 січня - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 , отримуючи пенсію по інвалідності (без урахування розміру аліментів, які сплачує відповідач) у розмірі, що забезпечує їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність. Тому позивача не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги, в розумінні ч.4 ст.75 СК України.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про погіршення матеріального становища позивача, з часу ухвалення рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка відповідач по справі показав, що ОСОБА_1 є його колишньою дружиною, з якою він не проживає вже протягом 25 років. Незважаючи на це, всі 25 років він справно сплачує аліменти на її утримання у розмірі 10% від свого заробітку, що становить приблизно 1600-2000 гривень щомісячно. Свідок вказав на те, що він працює та отримує пенсію та з цих доходів самостійно щомісячно відраховує та сплачує аліменти. Крім цього, має тяжко хвору дружину, яка має інвалідність та невиліковну хворобу - розсіяний склероз. Дана хвороба потребує щомісячних значних витрат на ліки та лікарів. Стан здоров`я свідка також потребує операції у зв`язку з виявленою пухлиною головного мозку, яка спричиняє сильні головні болі. За цих обставин свідок вказав про свою неспроможність сплачувати аліменти у більшому розмірі. На даний час свідок вказав, що перебуває у відпустці без збереження заробітної плати внаслідок запровадження карантину. Вказав на те, що ОСОБА_4 , його дочка, також сплачує аліменти на утримання ОСОБА_1 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показала, що позивач є її матір`ю, а відповідач - батьком. ОСОБА_2 весь час сплачував на користь ОСОБА_1 аліменти, сплачував аліменти, в тому числі, на утримання свідка, хоча вона не проживала разом з матір`ю. Крім, ОСОБА_2 свідок також сплачує аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частки від її заробітку (доходу) щомісячно та довічно. ОСОБА_9 отримує пенсію. Свідок вказала, що на її переконання, ОСОБА_1 зловживає аліментними виплатами. Оскільки лікар не призначає позивачу ліки, а вона самостійно купує їх на власний розсуд.

Аналізуючи показання допитаних у судовому засіданні свідків встановлено, що позивач, окрім власної пенсії також отримує аліменти від колишнього чоловіка та дочки.

Судом також враховано, що позивач отримує матеріальну допомогу від дочки ОСОБА_4 . Зокрема, згідно квитанцій (а.с.40-41) ОСОБА_4 в 2019 році здійснила оплату соціальних послуг, а саме з оплати праці соціального робітника з надання допомоги позивачу, а також здійснює оплату спожитих позивачем житлово-комунальних послуг.

На підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2020 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 липня 2019 року і довічно (а.с.167-168). Дана обставина підтверджується також звітом про здійснення відрахування та виплати ТОВ «Моноліт.Нет» (а.с.176).

Крім цього, при встановленні наявності підстав для збільшення розміру аліментів на утримання позивача, які сплачує ОСОБА_2 . Суд також враховує обставини щодо матеріального та сімейного становища ОСОБА_2 .

З 23 жовтня 1997 року ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 (а.с.60).

ОСОБА_2 обіймає посаду інженер бортовий повітряного судна Ан-12 в ТОВ «Кавок Ейр» та розмір його доходу за період з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2019 року становить 114108 гривень 73 копійки (а.с.44,45-47). Крім заробітної плати ОСОБА_2 отримує також пенсію розмір якої з 1 січня 2019 року становить 5261 гривень 72 копійки (а.с.48).

ОСОБА_2 встановлено ряд медичних діагнозів, зокрема підозра на рак головного мозку, ознаки пневмофіброза з наявним грубим швартом в задніх відділах нижніх частин, гепатомегалія, деформація жовчного міхура, ознаки дифузних змін паренхіми печінки та підшлункової залози, деформований жовчний міхур, хронічний холецистит з застійними явищами, каліокоетезію лівої нирки, сечосольовий діатез (а.с.56,57,58). Вказані хвороби потребують лікування та подальшої діагностики.

ОСОБА_6 , дружина відповідача, також є інвалідом ІІІ групи загального захворювання (а.с.61,62) з встановленим діагнозом у виді стійкого залишкового явища ОРЕМ у вигляді вестибуло-атактичного і астено-неврологічного синдромів (а.с.64-65). У зв`язку з цим, ОСОБА_6 також потребує лікування, про що свідчать копії актів про надані медичні послуги та квитанції про оплату (а.с.74-90).

Разом з цим, судом критично сприймаються доводи відповідача стосовно того, що він надає матеріальну допомогу своїй сестрі ОСОБА_7 , яка має онкозахворювання та після хірургічного втручання потребує тривалого та вартістного лікування.

Оскільки, матеріали цивільної справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання сестри, зокрема оплачує вартість лікування та придбання ліків тощо.

Враховуючи в сукупності розмір заробітної плати та пенсії, які отримує відповідач, а також суму податків та зборів, які підлягають вирахуванню з його заробітної плати, та стягнення аліментів на утримання позивача, в тому числі враховуючи необхідність власного лікування та лікування дружини. Ці обставини свідчать про те, що саме у відповідача змінився рівень матеріального забезпечення та сімейний стан, що не надає змогу надавати позивачу матеріальну допомогу у збільшеному розмірі, про який вона просить пред`являючи даний позов.

Тому суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_2 аліментів у збільшеному розмірі.

VІI. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При пред`явленні позову ОСОБА_1 не сплатила судовий збір, оскільки на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» вона звільнена від його сплати. У задоволенні пред`явленого нею позову відмовлено. Тому підстави для з стягнення з ОСОБА_2 судових витрат, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.75 ч.3 ст.80 СК України, ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», ч.1 та ч.2 ст.1, ч.1 та ч.3 ст.4 Закону України «Про прожитковий мінімум», ч.1 ст.80, ч.1 та ч.6 ст.81, ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання непрацездатної дружини - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення суду - 12 лютого 2021 року.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський