Провадження № 2-п/537/19/2021
Справа № 537/32/17
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2021 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Дядечко І.І., за участі секретаря Савічевої М.О., представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Потреби С.М., представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Потреби Сергія Миколайовича про перегляд заочного рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про позбавлення батьківських прав,

установив:

Представник ОСОБА_1 адвокат Потреба С.М. звернувся до суду з заявою, відповідно до якої просить поновити строк звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 березня 2017 року; переглянути заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 березня 2017 року; скасувати заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 березня 2017 року; призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування заяви зазначено, що 20 березня 2017 року Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області ухвалено заочне рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 у цивільній справі №537/32/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області. 12 липня 2021 року між адвокатом Потребою С.М., та ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої допомоги №12/07/21 від 12.07.2021. На думку заявника, після ознайомлення 21 липня 2021 року з матеріалами вказаної цивільної справи вбачається, що заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 березня 2017 року підлягає перегляду з огляду на таке. Як вбачається зі змісту заочного рішення від 20.03.2017 суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення, оскільки відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заявник вважає, що такий висновок суду не підтверджується матеріалами справи, оскільки жодних повісток про виклик до суду та/або інших документів, а також копії заочного рішення відповідач не отримував. Так, з наявних в матеріалах справи поштових відправлень (конвертів) на ім`я відповідача, вбачається, що виклики в судові засідання повернулись на адресу суду без вручення ОСОБА_1 за закінченням терміну зберігання. Щодо наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення 10 лютого 2017 року поштового відправлення №257, в якому у графі «Розписка в одержанні» проставлено прізвище відповідача - « ОСОБА_4 » зазначає таке. Відповідач особисто та інші дорослі члени його родини не отримували зазначене повідомлення, оскільки за вказаною у ньому (а також у позовній заяві) адресою: АДРЕСА_1 , ні сам відповідач, ні інші дорослі члени його родини не проживали та не були зареєстровані. З 09.08.2016 відповідач зареєстрований у АДРЕСА_2 . Даний факт підтверджується паспортом ОСОБА_1 . При цьому, позовна заява датована 29.12.2016, отримана судом 04.01.2017. Тобто, реєстрація місця проживання відповідача у с. Бориси Глобинського району була проведена задовго до подачі позовної заяви та направлення судом на ім`я відповідача поштового відправлення №257. За вказаних обставин ОСОБА_1 не міг отримувати будь-яку поштову кореспонденцію, направлену судом за адресою: АДРЕСА_1 . Водночас, за адресою реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , на ім`я відповідача із суду не надходило жодного поштового відправлення. Про позбавлення батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач дізнався лише у липні 2021 року під час розмови з державним виконавцем щодо стягнення аліментів на утримання сина. До цього часу відповідач не знав і не міг знати про звернення колишньої дружини ОСОБА_2 до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з відповідним позовом. Таким чином, відповідач належним чином не був повідомлений про час та місце розгляду справи та, відповідно, був позбавлений можливості заперечувати проти позову, приймати участь в судових засіданнях і скористатись усіма правами, наданими стороні при розгляді цивільної справи. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що відповідач починаючи з 2013 року життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати учать у його вихованні, мав заборгованість по сплаті аліментів. У спростування вказаного рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 липня 2012 року шлюб між відповідачем та позивачем розірвано, місце проживання дитини ОСОБА_5 визначено з позивачем (справа №1601/8953/2012). У серпні 2012 року відповідач ОСОБА_1 , з метою розв`язання спору між ним та позивачем щодо участі у вихованні та спілкуванні з сином, звернувся до служби у справах дітей виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука. Рішенням виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука від 23 серпня 2012 року (далі-рішення) відповідачу, для участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, встановлено наступні часи побачень: кожного вівторка та четверга з 18:00 год. до 20:00 год.; кожної неділі з 10:00 год. до 16:00 год. Незважаючи на наявність вказаного рішення, реалізувати свої батьківські права відповідач не міг, оскільки позивач ухилялась від виконання рішення служби у справах дітей та створювала умови, які унеможливлювали зустрічі відповідача з сином. Більше того, маючи на меті виїхати на постійне місце проживання до Російської Федерації, усвідомлюючи, що відповідач заперечуватиме, позивач 31.03.2015 звернулась до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовною заявою про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди батька (справа №537/1509/15-ц). По вказаній справі, відповідач також не отримував будь-якої поштової кореспонденції. Заочним рішенням від 18.06.2015 позивачу, серед іншого, надано дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_5 за межі державного кордону України, в тому числі, до Російської Федерації без згоди та супроводу батька строком на чотири роки з обов`язковим поверненням малолітньої дитини ОСОБА_5 до постійного місця проживання в Україні. На підставі вказаного рішення, позивач у 2015 році виїхала разом із сином до Російської Федерації. Попри встановлені судом обмеження, позивач разом із сином ОСОБА_5 з моменту виїзду по сьогоднішній день постійно проживають на території Російської Федерації у м. Москві. Дитина з 2017 року у м. Москві почала відвідувати школу, на територію України не повернулась. Натомість Позивач періодично перебуває на території України, зокрема приїжджає до м. Кременчука Полтавської області. Наразі надати докази, на підтвердження цих обставин відповідач самостійно можливості не має, зважаючи на обмеження, встановлені законодавством України. В подальшому з цього приводу, до суду буде подано клопотання про витребування відповідних доказів. Таким чином, заявник вважає, що вищенаведені обставини об`єктивно перешкоджали та, на даний час, перешкоджають відповідачу належним чином виконувати батьківські обов`язки по вихованню сина. Проте, незважаючи на перешкоди у спілкуванні з сином, відповідач з 2012 року належно сплачує аліменти на утримання сина (до 2014 року відповідач також сплачував аліменти на утримання позивача), що підтверджується доданими до цієї заяви копіями квитанцій. Тимчасові труднощі, які виникли у 2015-2017 роках пов`язані з втратою відповідачем роботи призвели до тимчасової часткової затримки у сплаті аліментів. Однак, відповідач по сьогоднішній день продовжує сплачувати аліменти, що також підтверджується доданими копіями квитанцій. Вищенаведені докази спростовують твердження позивача про те, що відповідач фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, зокрема щодо утримання дитини. Враховуючи вищенаведене, зазначено, що матеріали справи №537/32/17 не містять належних, достовірних та допустимих доказів, які б свідчили про свідоме та умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. При цьому суд, приймаючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, не дослідив чи наявні перешкоди зі сторони позивача у вихованні та спілкуванні з сином та чи стане рішення суду про позбавлення батьківських прав відповідача таким, що відповідатиме інтересам дитини. З урахуванням наведеного вище, вважає, що є всі підстави для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Потреба С.М. в судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в ній.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Лобов М.О. в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви. Вказав, що в матеріалах справи містяться відомості з Реєстру територіальної громади Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про те, що відповідач ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою вказаною у позові. Факт не отримання відповідачем повідомлень про розгляд у суді справи про позбавлення його батьківських прав не можна вважати підтвердженням належного виконання батьківських обов`язків. Також зазначив, що заява відповідача не містить жодних спростувань викладених в позові обставин, до суду не надано жодних підтверджень зацікавленості відповідача у житті його сина, факт сплати аліментів не спростовує наявність інших підстав, для позбавлення відповідача батьківських обов`язків. Щодо порушення правил підсудності зазначив, що зважаючи на те, що ухвала суду від 24.01.2017 про відкриття провадження по даній справі не містить відомостей про виклик відповідача через оголошення у пресі, судом було отримано відомості органу реєстрації про зареєстроване місце проживання відповідача, що є підтвердженням факту реєстрації останнього саме за адресою вказаною у позові, а отже правила підсудності не були порушені.

Представник третьої особи служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

З урахуванням вимог ч. 1 ст. 287 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутність позивача, відповідача та представника третьої особи.

Розглянувши заяву, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Відповідно до заочного рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 березня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав задоволено, позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 551 грн. 20 коп. сплаченого при подачі позову судового збору та 2 900 грн 00 коп. сплачених за надання правової допомоги.

Згідно ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто заочне рішення суду підлягає скасуванню у випадку встановлення судом наявності двох обставин, а саме: встановлення факту того, що відповідач не з`явився в судове засідання, в якому ухвалене заочне рішення, та (або) не повідомив про причини неявки з поважних причин, при цьому докази, на які він посилається, повинні мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 6 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про час і місце розгляду своєї справи.

Згідно ст. 122 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017) у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

На виконання вимог вказаної норми закону, суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_1 та 24.01.2017 судом із Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області було отримано лист від 16.01.2017 за вих.№0113/01-39 з інформацію про те, що місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , тобто за адресою, що була вказана у позовній заяві.

Відповідно до ст. 127 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017) після відкриття провадження у справі суд невідкладно надсилає особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття провадження у справі. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі відповідачу надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями (ч. 1, 2 ст. 74 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом).

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу.

Відтак, під час розгляду справи у суді першої інстанції належним доказом вручення судової повістки, відправленої поштою, було, зокрема, повідомлення про вручення рекомендованого листа.

Відповідно до абзацу 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом, лише у разі відсутності відповідача за зареєстрованою адресою його проживання (перебування), вважалося, що судовий виклик або судове повідомлення вручені належним чином.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання вимог ст. 74, 127 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017), судом, за адресою місця проживання відповідача ОСОБА_1 , яка зареєстрована у встановленому законом порядку, що підтверджувалось листом, наданим Крюківською районною адміністрацією виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 16.01.2017 за вих.№0113/01-39, поштою рекомендованим листом із повідомленням, було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів та у вказаному поштовому відправленні суд повідомляв відповідача про призначення судового засідання на 27 січня 2017 року.

27.01.2017 судовий розгляд даної справи було відкладено до 23.02.2017 у зв`язку з неявкою до судового засідання сторін по справі, оскільки відносно останніх були відсутні відомості, що їм вручені судові повістки, ухвала про відкриття провадження у справі та копія позову з копіями доданих до позову документів.

Як вбачається із матеріалів справи, повідомлення про вручення поштового відправлення разом з поштовим конвертом, у якому відповідачу направлялась ухвала про відкриття провадження у справі, копія позову з копіями доданих до позову документів та якою суд повідомляв відповідача про призначення судового засідання на 27.01.2017, були повернуті до суду відділенням поштового зв`язку за закінченням строку зберігання, а не через відсутність відповідача ОСОБА_1 за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання чи у зв`язку з відмовою останнього у їх одержанні.

Згідно матеріалів справи, на виконання вимог ст. 74 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017), судом, за адресою: АДРЕСА_3 , тобто за місцем проживання відповідача ОСОБА_1 , яка зареєстрована у встановленому законом порядку, що підтверджувалось листом, наданим Крюківською районною адміністрацією виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 16.01.2017 за вих.№0113/01-39, поштою рекомендованим листом із повідомленням, було направлено повістку про виклик відповідача до судового засідання на 23.02.2017.

Як вбачається із матеріалів справи, в них міститься повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 , у якому направлялась повістка про виклик до судового засідання на 23.02.2017, а саме у графі «Розписка в одержанні» проставлено прізвище відповідача - « ОСОБА_4 ».

При цьому відповідач ОСОБА_1 заперечує щодо отримання особисто ним або дорослими членами його родини, поштового відправлення, в якому містилась повістка про виклик до судового засідання на 23.02.2017, яке було направлено за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки за вказаною у ньому адресою, ні сам відповідач, ні інші дорослі члени його родини не проживали та не були зареєстровані.

Як вбачається із копії паспорта на ім`я відповідача серії НОМЕР_1 , виданого Крюківським РВ у м. Кременчуці УДМС України в Полтавській області, місце проживання відповідача ОСОБА_1 до 09.08.2016 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , а з 09.08.2016 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Тобто на нас відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, та направлення на адресу проживання відповідача повісток про виклик до судового засідання, місце проживання відповідача було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому поштові конверти, адресовані судом відповідачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , разом із повідомленням про вручення поштового відправлення, поверталися відділенням поштового зв`язку до суду за закінченням строку зберігання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 не з`являвся в судові засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин.

Як вбачається зі змісту заяви представник відповідача ОСОБА_1 вказує на те, що в обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що відповідач, починаючи з 2013 року життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати учать у його вихованні, мав заборгованість по сплаті аліментів. Проте відповідач сплачує та по сьогоднішній день продовжує сплачувати аліменти, що підтверджується копіями квитанцій. Вищенаведені докази спростовують твердження позивача про те, що відповідач фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, зокрема щодо утримання дитини. Однак в зв`язку з тим, що він не був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, він не зміг реалізувати своє право на подання доказів, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

Відповідно до ст. 6 ЦПК України суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом не залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак.

Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, а також те, що як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які посилається відповідач, можуть мати істотне значення для правильного вирішення справи, то суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно із ст. 109 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, суд як порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких правил підсудності, встановлених ЦПК.

Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна справа розглядалася і вирішувалася законним, компетентним, незалежним і неупередженим судом до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Також суд враховує, що розгляд справи з порушенням правил щодо юрисдикції суду, згідно п.п. а) п. 1) ч. 1 ст. 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» може бути підставою дисциплінарної відповідальності судді.

Як вбачається із копії паспорта на ім`я відповідача серії НОМЕР_1 , виданого Крюківським РВ у м. Кременчуці УДМС України в Полтавській області, місце проживання відповідача ОСОБА_1 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , тобто на території Крюківського району м. Кременчука Полтавської області, а з 09.08.2016 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , тобто на території Глобинського району Полтавської області.

Провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи служби у справах дітей Автозаводської районної державної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про позбавлення батьківських прав відкрите ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області 24 січня 2017 року.

Тобто з наведеного вбачається, що дану справу було прийнято Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області до свого провадження без додержання правил підсудності, оскільки справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Глобинського районного суду Полтавської області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене, а також те, що дана справа не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, а належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Глобинського районного суду Полтавської області, з метою забезпечення права учасників справи на справедливий суд, яке гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також дотримання правил підсудності, суд вважає за необхідне передати справу на розгляд Глобинського районного суду Полтавської області.

Керуючись ст. 27, 31, 287 - 288 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Потреби Сергія Миколайовича про перегляд заочного рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про позбавлення батьківських прав скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про позбавлення батьківських прав передати на розгляд Голобинського районного суду Полтавської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині передачі справи на розгляд іншого суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 13.12.2021.

Суддя І.І.Дядечко