РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Гожа Г.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру (збільшення) аліментів на дитину,

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2021 року ОСОБА_3 звернулась до Рівненського міського суду із позовом до ОСОБА_4 про зміну розміру (збільшення) аліментів на дитину.

В обґрунтування позову вказує, що 30 вересня 2011 року Зорянською сільською радою Рівненського району Рівненської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Вказує, що від цього шлюбу в них народився син ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що рішенням Рівненського міського суду від 17 червня 2016 року у цивільній справі 569/3945/16-ц у справі за її позовом про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів позов задоволено, шлюб між ними розірвано, сина залишено на проживання з нею, стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 в твердій новій сумі 1300 гривень із врахуванням індексації згідно закону, щомісячно, починаючи із 30 березня 2016 року до досягнення повноліття дитиною. Зазначає, що їхній син проживає разом з нею. будь якого спору, щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином між ними не має. Вказує, що відповідач сплачує аліменти на малолітнього сина виключно в розмірі як визначено рішенням суду, добровільно збільшити розмір аліментів не бажає, участі в додаткових витрат на сина приймає не достатньо, незважаючи на збільшення вартості рівня життя, засобів гігієни, продуктів харчування, витрат на навчання, не приймає і достатньої участі відповідач і в витратах на лікування, відпочинок та оздоровлення сина, додаткові заняття з англійської мови. Вказує, що вартість харчування в шкільній їдальні у 2020-021 році становить 20 гривень. Окрім того, вказує, що вона сплачує у фонд навчального закладу додатково грошові кошти в розмірі 3185 грн. Її відомо, що відповідач працює, є приватним підприємцем отримує доходи, в якому розмірі її не відомо, є фізично здоровим, інших дітей на утриманні не має. У зв`язку з цим просить суд збільшити розмірі аліментів, та стягувати з відповідача на її користь 2500 гривень. Окрім того, просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати на стоматологічні послуги в розмірі 1500 гривень.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовільнити з підстав вказаних у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, просила суд відмовити в задоволенні позову з підстав вказаних у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 20.09.2012 серія НОМЕР_1 , актовий запис за №157.

Рішенням Рівненського міського суду від 17 червня 2016 року у цивільній справі 569/3945/16-ц у справі за позовом ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів позов задоволено, шлюб між сторонами розірвано, сина залишено на проживання з матір`ю, стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 в твердій новій сумі 1300 гривень із врахуванням індексації згідно закону, щомісячно, починаючи із 30 березня 2016 року до досягнення повноліття дитиною.

Як визначено в ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У розумінні статті 81 ЦПК України та наведених вище норм СК України саме ініціатор позову повинен доводити обставини змін у житті сторін, в тому числі, у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленостей між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України, навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

При вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у відповідному розмірі.

Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Відповідно до положення статті 182 та 184 СК України під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»", прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 01 січня 2021 року - 2395 гривень, з 01 липня - 2510 гривень, з 01 грудня - 2618 гривень.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що як відповідач, так і позивач мають рівний обов`язок перед дітьми щодо їх утримання до досягнення ними повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дітей та їх гармонійний розвиток. Визначений судом аліменти у розмірі по 1300 грн є справедливим та достатнім для забезпечення прав неповнолітньої дитини в даній справі.

Судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти у розмірі не меншому від мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Позивачем до суду не надані докази, які вказують на покращення матеріального становища відповідача.

На підставі викладено, суд приходить до висновку, що підстав для збільшення розмірі аліментів немає.

Щодо позовної вимоги про компенсації фактично понесених грошових коштів пов`язаних з лікуванням сина, то суд зазначає наступне.

Згідно довідки від 10.02.2021 року слідує, що сину сторін надані стоматологічні послуги вартість яких складає 3000 гривень, що підтверджується товарним чеком від 10.02.2021 року.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17) та постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18).

Суд погоджується, що понесені позивачем витрати на оплату стоматологічний послуг в загальному розмірі 3000 грн. 00 коп. є додатковими витратами на дитину відповідно до ст. 185 СК України, які викликані особливими обставинами зумовленими хворобою дитини.

Згідно вимог ст.ст. 141, 180 СК України батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати. В зв`язку з чим, суд вважає, що вищевказані додаткові витрати повинні бути розподілені між батьками у рівних частках.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення.

Суд враховує, що відповідач є працездатного віку, а відтак спроможний сплатити половину понесених позивачем додаткових витрат на оплату стоматологічних послуг в розмірі 1500 грн. 00 коп.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру (збільшення) аліментів на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1500 грн. компенсації фактично понесених грошових коштів пов`язаних з лікуванням сина.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 13 грудня 2021 року.

Суддя С.П. Харечко