Суддя Ізмайлов І. К.
Справа № 644/9729/21
Провадження № 2-о/644/205/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ізмайлова І.К.,

за участю секретаря - Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу № 644/9729/21 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

за участі у судовому засіданні:

заявника - ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеною заявою, посилаючись на те, що з січня 2015 року та по день смерті його матері ОСОБА_3 , він проживав з нею та доглядав її. За життя ОСОБА_3 склала на його користь заповіт. Після смерті матері він звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Леонтьєвої В.В. з заявою про прийняття спадщини, але постановою нотаріуса від 18.10.2021 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, просив встановити факт його постійного проживання однією сім`єю з матір`ю ОСОБА_3 у період з січня 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_4.

В судовому засіданні заявник, викладені в заяві вимоги підтримав та просив суд заяву задовольнити.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, заперечень щодо задоволення вимог заявника не надала.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Так в п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Приписами ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (не передбачені ч. 1 ст. 315 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Вимогами ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 записані ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 19.11.1974 року (а.с. 6).

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.05.1998 року реєстраційний № НОМЕР_2 , виданого Харківським міським центром приватизації житлового фонду, ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 (а.с.5).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 1436 (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом успадкував 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.10.2013 року (а.с. 10).

Згідно копії заповіту, посвідченого 12.03.2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко О.М., померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , все належне їй майно заповідала заявнику по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 13).

Згідно копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління управління Міністерства юстиції (м. Харків) зроблено відповідний актовий запис № 4620 (а.с. 12).

Як вбачається з копії паспорту ОСОБА_3 , остання була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.11).

За відомостями Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради ОСОБА_1 зареєстрований в будинку АДРЕСА_2 (а.с. 9).

Згідно схеми оповіщення особового складу з січня 2015 року встановлено ОСОБА_1 оповіщувати не за адресою реєстрації: АДРЕСА_2 , а за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою, виданою начальником ВП № 1 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області С. Денисенком (а.с. 22).

Допитані в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили суду, що ОСОБА_1 з 2015 року проживав з матір`ю ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.10.2021 року заявник отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно з причин пропуску строку для прийняття спадщини (а.с. 23).

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином прийняття спадщини спадкоємцем, який у шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини залежить від постійного проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Згідно з п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Частиною 9 ст.6 Закону передбачено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Таким чином, місце постійного проживання може відрізнятися від реєстрації місця проживання особи.

Встановлення факту постійного проживання з матір`ю є необхідним заявнику для видачі свідоцтва про право на спадщину.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки факт постійного проживання заявника з матір`ю з січня 2015 року до моменту смерті останньої, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, іншим шляхом встановлення цього факту неможливе.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 293, 315-319 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зі своєю матір`ю, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , у період з січня 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається відповідно до п.15.5 розділу VІІІ перехідних положень ЦПК України: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвали суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 13 грудня 2021 року.

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса: АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_6 .

Суддя: І.К. Ізмайлов