13.12.2021
справа № 642/8094/21
провадження № 4-с/642/29/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Бородіної О.В., за участю секретаря Добронос Д.С., розглянувши цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шеіної О.С., стягувач: ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

У провадження Ленінського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шеіної О.С., щодо обчислення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складання розрахунку заборгованості по сплаті аліментів.

В обґрунтування скарги зазначено, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 31.05.2013 року по справі 642/3417/2013ц з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини заробітку (доходу) на дитину, однак не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 22.04.2013 року.

16.11.2021 року ОСОБА_1 отримав від Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) лист від 08.11.2021р. №136308, відповідно до якого Старшим державним виконавцем Шеіною О.С. повідомляється про наявність у ОСОБА_1 на 28.10.2021р. заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 189572,00 грн. при примусовому виконанні ВП №39267414 з виконання виконавчого листа №642/3417/13-ц від 25.06.2013р. виданого Ленінський районний суд м. Харкова.

До вказаного листа було додано Розрахунок від 28.10.2021 р. №19/130948 заборгованості по аліментам ВП №39267414 згідно виконавчого листа №642/3417/13-ц від 25.06.2013 за період з 31.07.2021 по 31.08.2021, в якому повідомляється, що розрахунок складений на підставі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та договору купівлі-продажу від 28.01.2021р., що посвідчений ПН ХМНО Ребровою І.С. Сума доходу боржника склала 704250,00 грн, розмір аліментів складає 176062,50 грн.

Так, 28.01.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку, що був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ребровою І.С. Відповідно до цього договору, ОСОБА_1 продав ОСОБА_5 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за суму 704250,00 грн, що за курсом долара НБУ станом на 28.01.2021 року складає 25000,00 доларів США.

Вищевказаний житловий будинок належав ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Харківською державною нотаріальною конторою 16.06.1999 року, реєстровий №3-1770.

Таким чином, відповідно до Розрахунку, проведеного Старшим виконавцем Шеіною О.С. кошти, отримані боржником від відчуження нерухомого майна були включені до доходів, з яких утримуються аліменти, що призвело до виникнення у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів, яка станом на 28.10.2021р. становить 189572,00 грн.

Разом з тим, скаржник вважає, що вказаний розрахунок заборгованості від 28.10.2021 року №19/130948 по аліментам ВП №39267414 згідно виконавчого листа №642/3417/13-ц від 25.06.2013 року за період з 31.07.2021 року по 31.08.2021 року здійснений з порушенням положень ст. 81, ч. 1 ст. 195 СК України та п. 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146, та підлягає скасуванню.

Заявник зазначає, що державним виконавцем неправомірно віднесено кошти, отримані відпродажу нерухомого майна до категорії доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів та визначення суми заборгованості із сплати аліментів, оскільки перелік видів доходів, які можуть бути базою для аліментів, визначено постановою кабінету Міністрів України № 146 від 26.02.1993 року, до складу яких не входять доходи від продажу майна.

Отже, скаржник вважає, що державний виконавець неправомірно склав розрахунок заборгованості по аліментах №19/130948 від 28.10.2021 року, а тому звернувся до суду з даною скаргою.

Ухвалою суду від 25 листопада 2021 року прийнято скаргу до провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Від старшого державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шеіни О.С. надійшов відзив на скаргу на дії державного виконавця. З даного відзиву вбачається, що державний виконавець Шеіна О.С. просить відмовити у задоволені скарги, оскільки скарга є безпідставною, а державний виконавець діяв в межах Закону України «Про виконавче провадження». Розрахунок заборгованості по аліментам державним виконавцем здійснено за результатами звернень та скарг ОСОБА_6 .

В судовому засіданні представник скаржника вимоги скарги підтримав з підстав зазначених у скарзі.

Державний виконавець Шеіна О.С. у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, посилаючись на доводи викладені у відзиві, вважає, що діяла в межах чинного законодавства.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, повідомила про неможливість прибути у судове засідання, просила відкласти засідання на іншу дату.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника,державного виконавцяабо іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Перевіривши доводи учасників справи, дослідивши матеріали скарги суд, суд приходить до наступного висновку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає зокрема, обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби України під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, визначено розділом VІІ цього Кодексу у статтях 447-453 в рамках здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Згідно положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України«Про виконавчепровадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

У відповідності до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що на виконанні Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження № 39267414 з виконання виконавчого листа №642/3417/13-ц від 25.06.2013р. виданого Ленінський районний суд м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини заробітку (доходу) на дитину, однак не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 22.04.2013 року.

За заявою стягувача ОСОБА_2 старшим державним виконавцем Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шеіною О.С. здійснено розрахунок від 28.10.2021 р. №19/130948 заборгованості по аліментам ВП №39267414 згідно виконавчого листа №642/3417/13-ц від 25.06.2013 за період з 31.07.2021 по 31.08.2021відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», з якого вбачається, що розрахунок складений на підставі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та договору купівлі-продажу від 28.01.2021р., що посвідчений ПН ХМНО Ребровою І.С. Сума доходу боржника склала 704250,00 грн, розмір аліментів складає 176062,50 грн.

Станом на 27.10.2021 борг по аліментах за боржником складає 189 572 грн.

Згідно з частиною третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У частині першій статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Аналіз положень СК України, зокрема положень статті 81, частини третьої статті 181, частини другої статті 182, статті 183 СК України, свідчить про те, що законодавець ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», передбачаючи можливість стягнення на користь дитини мінімального рекомендованого розміру аліментів з обох джерел отримання грошових коштів.

ЦК України також ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», зокрема, у відносинах щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

У пункті 12 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів визначені види доходів, з яких не провадиться утримання аліментів, перелік яких є вичерпним.

Утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків (пункт 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів).

Частиною першою статті 70 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Системний аналіз наведених вище положень СК України та Переліку видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, дає підстави для висновку, що вирішальне значення для визначення видів заробітку/доходу, які ураховуються при визначенні розміру аліментів, має відповідь на питання: чи відбулося отримання боржником доходу від використання належного йому на праві приватної власності нерухомого майна, наслідком чого стало отримання ним прибутку (доходу), на який у розумінні положень статті 81, частини першої статті 195 СК України нараховуються аліменти (заборгованість), чи наслідком такого використання є отримання грошового еквіваленту вартості нерухомого майна, що існувало до його продажу.

Відповідно до пункту 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів утримання аліментів провадиться з сум заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV ПК України.

Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого включається, зокрема, і дохід від операцій з майном, розмір якого визначається відповідно до статті 172 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 172.1 статті 172 ПК України дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) не частіше одного року протягом звітного податкового року житлового будинку, квартири або їх частини, кімнати садового (дачного) будинку (включаючи земельну ділянку, на якій розташовані такі об`єкти, а також господарсько-побутові споруди та будівлі, розташовані на такій земельній ділянці), а також земельні ділянки, що не перевищує норми безоплатної передачі, визначені статтею 121 Земельного кодексу України залежно від її призначення. Та за умови перебування такого майна у власності платника податку понад три роки, не оподатковуються. Умова щодо перебування такого майна у власності платника податку понад три роки не розповсюджується на майно, отримане платником у спадщину.

Таким чином, положення пункту 172.1 статті 172 ПК України містить виключення із загального правила, визначеного підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України щодо визначення будь-якого доходу отриманого резидентами або нерезидентам від будь-яких видів діяльності на території України, зокрема, доходу, отриманого від продажу рухомого та нерухомого майна, який підлягає оподаткуванню.

Отже, доходи боржника, які звільнені від оподаткування, не належать до бази відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, які підлягають стягненню у виконавчому провадженні.

Судом встановлено, що 28.01.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку, що був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ребровою І.С. Відповідно до цього договору, ОСОБА_1 продав ОСОБА_5 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за суму 704250,00 грн, що за курсом долара НБУ станом на 28.01.2021 року складає 25000,00 доларів США.

Вищевказаний житловий будинок належав ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Харківською державною нотаріальною конторою 16.06.1999 року, реєстровий №3-1770.

Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад.

Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права безумовно спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів по депозитам, орендна плата тощо). Саме тому лише той дохід, який збільшує майно платника аліментів, якщо тільки він прямо не звільнений від цього Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, має враховуватись під час визначення розміру аліментів.

Натомість, грошовий дохід, який є просто еквівалентом відчуженого платником аліментів майна, не повинен враховуватись під час визначення розміру аліментів.

Відтак, виручення боржником грошових коштів від продажу нерухомого майна, в обмін на передачу покупцю права власності на зазначене нерухоме майно, не має наслідком отримання доходу платником аліментів, а є грошовим еквівалентом вартості цього майна до його продажу та не є видом заробітку (доходу), з якого стягуються аліментні платежі, у розумінні Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів.

Така позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 758/10761/13-ц від 25.01.2021 року.

Відтак, суд надходить до висновку про те, що включення в дохід для визначення заборгованості по аліментам суми грошових коштів у розмірі 704250 грн., отриманих ОСОБА_1 від продажу житловогобудинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , суперечить нормам Сімейного кодексу України та Постанові Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», а тому такі дії головного державного виконавця слід визнати неправомірними, у зв`язку із чим скарга підлягає задоволенню, як обґрунтована.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою, підтвердженою встановленими в судовому засіданні обставинами та доказами, а відтак підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 247, 258, 260, 286-288 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шеіної О.С., стягувач: ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шеіної О.С. у виконавчому провадженні ВП №39267414 в частині визначення суми заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 за період з 31.07.2021 року по 31 серпня 2021 року, викладеної в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 28 жовтня 2021 року №19/130948 з використанням для своїх розрахунків даних щодо грошових коштів, отриманих ОСОБА_1 від продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Скасувати розрахунок заборгованості №19/130948 від 28.10.2021 року по аліментам ВП № 39267414 згідно виконавчого листа № 642/3417/13-ц від 25.06.2013 року за період з 31.07.2021 року по 31.08.2021 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у випадку її оскарження після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 13.12.2021 року.

Суддя О.В. Бородіна