Ухвала

10 грудня 2021 року

місто Київ

справа № 619/911/20

провадження № 61-18024ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 25 березня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Задоріна Вікторія Вікторівна, приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець Олена Миколаївна, про визнання спадкового договору розірваним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01 листопада 2021 року засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 25 березня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 08 листопада 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для її виконання: з метою подання виправленої редакції касаційної скарги із наведенням обґрунтованих підстав касаційного оскарження судових рішень, уточнення процесуальної вимоги, а також подання клопотання із наведенням поважних причин пропуску процесуального строку із поданням доказів на підтвердження цих обставин (докази отримання судового рішення зазначеного заявником дня).

Від заявника у листопаді 2021 року засобами електронного зв`язку, а також через систему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Верховний Суд встановив, що недоліки, визначені ухвалою Суду від 08 листопада 2021 року, усунуто лише частково з врахуванням такого.

І. Залишаючи касаційну скаргу ОСОБА_1 без руху, Суд визнав, що заявник звернулася до суду касаційної інстанції із пропуском строку, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України.

Зазначаючи, що копію рішення суду апеляційної інстанції отримано нею 02 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 не клопотала про поновлення пропущеного процесуального строку та не надала докази на підтвердження отримання копії судового рішення зазначеного заявником дня.

Усуваючи недоліки касаційної скарги, заявник подала клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, у якому зазначає, що копію рішення суду апеляційної інстанції нею отримано засобами поштового зв`язку 02 жовтня 2021 року, адвокатом заявника Тарасенко Галиною Олександрівною через канцелярію Харківського апеляційного суду 20 жовтня 2021 року, відмітка про що міститься в матеріалах справи.

Однак, докази на підтвердження отримання заявником та адвокатом оскаржуваного рішення зазначеного дня ОСОБА_1 не надано.

Верховний Суд раніше наголошував на тому, що до відкриття касаційного провадження у справі Суд позбавлений можливості перевірити доводи заявника щодо неотримання копії оскаржуваного рішення, оскільки за правилом частини сьомої статті 394 ЦПК України суд касаційної інстанції, відкриваючи касаційне провадження у справі, вирішує питання про витребування матеріалів справи з суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.

Враховуючи наведені заявником доводи про отримання нею особисто засобами поштового зв`язку копії оскаржуваного рішення 02 жовтня 2021 року, ці обставини підлягали підтвердженню нею шляхом надання відповідних доказів про час отримання у поштовому відділенні копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції. Також, враховуючи доводи про отримання копії цього рішення адвокатом заявника в канцелярії суду апеляційної інстанції 20 жовтня 2021 року, тобто вже з пропуском процесуального строку на оскарження рішення, ухваленого 16 вересня 2021 року, адвокат, здійснюючи процесуальні дії, спрямовані на захист інтересів довірителя, повинна була усвідомлювати обов`язковість подання клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, а отже передбачити доцільність отримання доказів на підтвердження часу вручення їй копії оскаржуваного рішення.

Також Верховним Судом враховано, що за трекінгом Акціонерного товариства «УКРПОШТА» № 009 копію ухвали Суду заявником отримано 18 листопада 2021 року, виправлена редакція касаційної скарги направлена 30 листопада 2021 року.

Наведе дає підстави для висновку, що ОСОБА_1 мала достатньо часу надати Верховному Суду докази на підтвердження отримання копії постанови Харківського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року зазначеного нею дня.

ІІ. Також, залишаючи без руху касаційну скаргу, Верховний Суд ознайомився із зазначеними ОСОБА_1 підставами касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанції, а саме:

- (1) оскаржувані судові рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права;

- (2) висновки судів першої та апеляційної інстанцій обґрунтовувалися на підставі недопустимих доказів, поданих стороною відповідача;

- (3) суд першої інстанції безпідставно відхилив подані позивачем докази на підтвердження здійснення нею сплати витрат на поховання ОСОБА_5 .

За наслідками ознайомлення наведених підстав Суд констатував, що перша з наведених заявником підстав не може слугувати самостійною та достатньою підставою касаційного оскарження рішень суду по суті вимог; друга - викладена без наведення обставин, які, на переконання заявника, суди першої та апеляційної інстанцій встановили на підставі недопустимих доказів, а також які саме докази є недопустимими в розумінні статті 78 ЦПК України; третя - повинна доводити безпідставність відхилення судом клопотання сторони позивача про долучення письмових доказів, що в результаті унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

У виправленій редакції касаційної скарги підставами касаційного оскарження зазначено:

- (1) рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права;

- (2) суд першої інстанції встановив обставини на підставі недопустимих доказів, поданих стороною відповідача, які є підробленими та суперечать доказам, поданим стороною позивача без належної оцінки цих доказів;

- (3) суд першої інстанції безпідставно відхилив подані позивачем докази на підтвердження здійснення нею сплати витрат на поховання ОСОБА_5 .

Аналіз змісту наведених заявником підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій дозволяє Верховному Судові зробити висновок, що такі підстави є неналежно викладеними та не є обґрунтованими підставами для відкриття касаційного провадження у цій справі з огляду на таке.

2.1. Перша з наведених заявником підстав касаційного оскарження у такому викладі не є такою, що передбачена правилами частини другої статті 389 ЦПК України та не є підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі.

2.2. На переконання заявника, друга підстава касаційного оскарження у сукупності з першою підставою є достатньою для касаційного оскарження судових рішень.

За змістом частини першої статті 78 ЦПК України недопустимим доказами є такі, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Недопустимі докази - це докази, які отримані внаслідок порушення закону або докази, які не можуть підтверджувати ті обставини, які в силу приписів законодавства мають підтверджуватись лише певними засобами доказування. При цьому тягар доведення недопустимості доказу лежить на особі, яка наполягає на тому, що судом використано недопустимий доказ (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2021 року у справі № 8/471-23/1 (917/1564/20)).

Отже, доводи про використання судом недопустимих доказів мають полягати у викладенні аргументів про одержання таких доказів з порушенням певного порядку, встановленого законом. Суперечність одних доказів іншим, наданим іншою стороною у спорі, не може свідчити про недопустимість доказу як такого, оскільки стосується процесу оцінки доказів судом на предмет їх достатності та достовірності. При цьому, оцінка доказів за такими критеріями виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, визначені статтею 400 ЦПК України.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

2.3. Третій довід касаційної скарги про безпідставне відхилення судом доказів сторони позивача, який, на переконання заявника, у сукупності з першою підставою є достатньою підставою для здійснення касаційного оскарження судових рішень, Верховний Суд визнає невмотивованим. Заявник ОСОБА_1 посилається на помилковість, на її думку, здійсненої судом оцінки доказів у справі, що також не може слугувати підставою для касаційного оскарження судових рішень до Верховного Суду. При цьому, заявник не навела аргументів про безпідставність відхилення судом клопотання сторони позивача про долучення письмових доказів, що в результаті унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

ІІІ. Загальні висновки Верховного Суду

Підсумовуючи наведе, Верховний Суд констатує, що недоліки касаційної скарги усунуто частково, лише в частині уточнення викладення її процесуальної вимоги, втім заявником не усунуто недоліки в частини подання доказів на підтвердження часу отримання копії рішення суду апеляційної інстанції зазначеного нею дня, а також належного викладу та обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень.

Викладене свідчить, що станом на 10 грудня 2021 року вимоги ухвали Верховного Суду від 08 листопада 2021 року ОСОБА_1 не усунуто належним чином та з відповідною повнотою. Підстави для продовження строку усунення недоліків відсутні, тому касаційна скарга підлягає поверненню заявникові.

Викладені обставини унеможливлюють відкриття касаційного провадження за згаданою касаційною скаргою та зумовлюють такі процесуальні наслідки як повернення касаційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Оскільки у встановлений судом строк, недоліки касаційної скарги не усунуто, касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.

Суд роз`яснює, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 25 березня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Задоріна Вікторія Вікторівна, приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець Олена Миколаївна, про визнання спадкового договору розірваним, вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз`яснити заявникові право повторного звернення з касаційною скаргою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний