КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №2-2353/11 Головуючий у 1 інстанції: Ковбель М.М.

Провадження №22-ц/824/421/2021 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

27 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого судді: Гаращенка Д.Р.

суддів: Борисової О.В., Пікуль А.А.,

за участю секретарів Гавриленко М.А., Кибукевич О.Є., Телятник І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Коваля Ростислава Олександровича представника приватного виконавця Говорова Павла Володимировича на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2020 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров П.В. звернувся до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку.

В обґрунтування подання зазначив, що приватним виконавцем виконавчого округу Київській області Говоровим П.В. здійснюється зведене виконавче провадження АСВП №59830974 щодо примусового виконання:

- АСПВ №9776949 виконавчого листа №362/3578/18 від 06 серпня 2019 року, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 09 жовтня 2012 року по 19 листопада 2018 року в сумі 120 959,98 грн, судового збору за подачу позову в сумі 685,85 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 1 023,00 грн, а всього 122 668,83 грн.;

- АСВП №59830614 з примусового виконання листа №2-90/12 від 22 травня 2013 року, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики у розмірі 879 230,00 грн та трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 78 326,28 грн, а всього 957 556,28 грн.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2017 року у справі №2-90/12 замінено сторону виконавчого провадження з ОСОБА_4 на ОСОБА_2 .

За час перебування у приватного виконавця на виконанні зведеного виконавчого провадження №59830974 було вчинено відповідні виконавчі дії, які згідно із ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» спрямовані на ефективне та своєчасне виконання рішення суду, визначене у виконавчому документі:

-12 серпня 2019 року постановою приватного виконавця Говорова П.В. звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, які отримує ОСОБА_1 в ТОВ «Генстар»;

-12 серпня 2019 року постановою приватного виконавця Говорова П.В. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно;

-12 серпня 2019 року постановою приватного виконавця накладено арешт на кошти боржника, що містяться на рахунках АБ «Укргазбанк», АТ «Ощадбанк», АТ «Прокредит Банк», АТ «Райфайзен Банк Аваль», АТ «Укрексімбанк», АТ «УкрСиббанк», та інші, направлено відповідну постанову у вказані банки;

-14 серпня 2019 року направлено запити на одержання інформації та копії технічної документації щодо нерухомого майна боржника та документації щодо транспортних засобів боржника;

16 серпня 2019 року проведено опис арештованого домоволодіння боржника, а також об`єкти незавершеного будівництва та земельних ділянок, належних боржнику.

Однак, зазначені вище виконавчі дії не надали необхідного результату та рішення у повному обсязі не виконане.

Під час здійснення виконавчого провадження виявлено нерухоме майно боржника, яке не зареєстроване у встановленому законом порядку, внаслідок чого неможливо звернути стягнення на таке майно боржника ОСОБА_1 .

Так, боржнику на праві власності належить наступне нерухоме майно, що не зареєстроване у встановленому законом порядку, а саме:

- земельна ділянка, загальною площею 0,0529 га, кадастровий №:01:048:0013, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка, загальною площею 0,0971 га, кадастровий №:01:048:0014, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою АДРЕСА_1 ;

- житловий будинок, загальною площею 322,6 кв. м, що знаходиться на земельній ділянці, загальною площею 322 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , щоб був раніше об`єктом незавершеного будівництва - незавершеним будівництвом житловим будинком, готовністю 95%, загальною площею 320,3 кв. м, за адресою АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного просив вирішити питання про звернення стягнення на зазначене нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, а саме, земельну ділянку, загальною площею 0,0529 га, кадастровий №:01:048:0013, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельну ділянку, загальною площею 0,0971 га, кадастровий №:01:048:0014, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , житловий будинок, загальною площею 322,6 кв. м, що знаходиться на земельній ділянці, загальною площею 322 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , об`єкт незавершеного будівництва - незавершений будівництвом житловим будинком, готовністю 95%, загальною площею 320,3 кв. м, за адресою АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_1 на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.08.2018 року в справі №362/1724/16-ц, що набрало законної сили 08.11.2018 року.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2020 року в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, адвокат Коваль Р.О. представник приватного виконавця Говорова П.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про задоволення подання приватного виконавця Говорова П.В. в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що відмова суду першої інстанції у задоволенні подання приватного виконавця мотивована тим, що не було доведено факт недостатньої наявності грошових коштів у боржника або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача, та не надано підтвердження про направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику.

Апелянт вважає, що дані висновки суду не підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи, а також суперечать нормам чинного законодавства.

Так, суд першої інстанції не звернув увагу, що на виконанні у приватного виконавця Говорова П.В. перебуває зведене виконавче провадження АСВП №59830974 щодо примусового виконання виконавчих проваджень АСВП №59776949 та АСПВ № 59830614.

Сумарна сума заборгованості ОСОБА_1 у межах зведеного виконавчого провадження становить більше одного мільйона гривень.

Приватний виконавець надав суду першої інстанції належним чином завірені копії виконавчих проваджень АСВП №59776949 та АСПВ № 59830614, з яких вбачається відсутність грошових коштів та рухомого майна, за рахунок якого можна було виконати рішення про стягнення боргу з ОСОБА_1 , однак суд проігнорував надані докази та не надав їм жодної оцінки.

Також звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що вказані судом першої інстанції обставини щодо направлення боржнику постанов про відкриття виконавчих проваджень не стосуються предмету доказування по справі №362/3578/18.

У судовому засіданні адвокат Коваль Р.О. представник приватного виконавця Говорова П.В. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник боржника ОСОБА_1 адвокат Каденко А.С. заперечував проти апеляційної скарги, просив її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. перебуває зведене виконавче провадження АСПВ №59830974 за виконавчими листами Васильківського міськрайонного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів.

Судом встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2018 року на користь ОСОБА_1 від ОСОБА_5 повернуто земельну ділянку, загальною площею 0,0529 га, кадастровий №:01:048:0013, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; витребувано з незаконного володіння ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку, загальною площею 0,0971 га, кадастровий №:01:048:0014, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; визнано незаконним та скасовано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25 липня 2013 року №6846149 на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відмовляючи в задоволені подання приватного виконавця суд першої інстанції прийшов до висновку, що в матеріалах, які додані до подання, не надано підтверджень чи направлялась постанова про відкриття виконавчого провадження боржнику для виконання та що боржник її отримав, тому невідомо чи боржник свідомо не виконує рішення суду, також суду не надано доказів про проведення необхідних виконавчих дій приватним виконавцем, зокрема, не надано доказів, що у боржника недостатньо грошових коштів або іншого, в тому числі, рухомого або нерухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача. Приватним виконавцем не доведено обставин, що підтверджують передбачені Законом підстави, які б свідчили про необхідність звернення стягнення на нерухоме майно боржника, тому з метою уникнення порушення конституційних прав громадянина на житло, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні подання.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 11 липня 2019 року скасовано рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 року та ухвалено нове:

- про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , яка діє у своїх та інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 09 жовтня 2012 року по 19 листопада 2018 року в сумі 120 959,98 грн, судового збору за подачу позову в сумі 685,85 грн, витрат на правничу допомогу в сумі1 023,00 грн, а всього 122 668,83 грн; судового збору за подання апеляційної скарги 237,87 грн;

- про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 09 жовтня 2012 року по 19 листопада 2018 року в сумі 20 160,00 грн та судового збору в сумі 201, 30 грн, а всього 20 361,30 грн;

- про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 09 жовтня 2012 року по 19 листопада 2018 року в сумі 20 160,00 грн та судового збору в сумі 201, 30 грн, а всього 20 361,30 грн.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено. (т.1, а.с. 194-200)

Рішення набрало законної сили 11 липня 2019 року.

06 серпня 2019 року Васильківським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист на виконання постанови Київського апеляційного суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , яка діє у своїх та інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 09 жовтня 2012 року по 19 листопада 2018 року в сумі 120 959,98 грн, судового збору в сумі 685,85 грн, витрат на правничу допомогу 1 023,00 грн, а всього 122 668,83 грн. (т. 2, а.с. 7-8).

На виконання постанови Київського апеляційного суду від 11 липня 2019 року приватним виконавцем Говоровим П.В. 12 серпня 2019 року було вчинено наступні дії.

За результатом розгляду заяви ОСОБА_2 від 09 серпня 2019 року приватний виконавець Говоров П.В. постановою від 12 серпня 2019 року відкрив виконавче провадження №59886949 за виконавчим листом №362/3578/18, виданим 06 серпня 2019 року (т.3, а.с. 9,10).

12 серпня 2019 року постанова про відкриття провадження була направлена стягувачу та боржнику (т.2, а.с. 12).

Постановою від 12 серпня 2019 р. стягнуто з боржника ОСОБА_1 на користь приватного виконавця Говорова П.В. основну винагороду в сумі 12 266, 88 грн (т.2, а.с. 13-14), яка в той же день була направлена стягувачу (т.2, а.с. 15).

Постановою від 12 серпня 2019 року було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 у розмірі 20 % на доходи боржника, які вона отримує в ТОВ «Генстар».

Того ж дня приватний виконавець Говоров П.В. направив постанову на адресу боржника, стягувача та ТОВ «Генстар» (т.2, а.с. 27-30).

У рамках виконавчого провадження приватний виконавець Говоров П.В. відповідними постановами наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно належне боржнику ОСОБА_1 , домоволодіння, загальною площею 85,9 кв.м, житловою площею 63,0 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику.

Того ж дня Говоров П.В. направив постанову боржнику, стягувачу та Регіональному сервісному центру МВС у Київській області (т. 2, а.с. 31-33).

Постановою від 12 серпня 2019 року приватним виконавцем Говоровим П.В. було накладено арешт на грошові кошти боржника, які містяться на рахунках у АБ «Укргазбанк», АТ «Ощадбанк», АТ «Прокредит Банк», АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «Укрексімбанк», АТ «УкрСиббанк», АТ КБ «приватбанк», АТ «Альфа-Банк», АТ «Піреус Банк МКБ», АТ «Креді Агріколь Банк», АТ «Кредобанк», АТ «Пумб», АТ «Універсал Банк», АБ «Південний», АТ «ОТП Банк» та на всіх інших відкритих рахунках.

У той же день приватним виконавцем постанову було направлено стягувачу та боржнику (т.2, а.с. 34-36).

Постановою від 12 серпня 2012 року №59776949 приватного виконавця Говорова В.П. було накладено арешт на все рухоме майно боржника ОСОБА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (т.2, а.с. 16)

Постановою приватного виконавця Говорова В.П. від 12 серпня 2012 року №59776949 було накладено арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , а саме, домоволодіння, загальною площею 85,9 кв.м, житловою площею 63,0 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна (т.2, а.с. 17).

Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 14 жовтня 2010 року на домоволодіння, загальною площею 85,9 кв.м, незавершеного будівництва житлового будинку загальною площею 320, 3 кв.м з відповідними господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого зазначено ОСОБА_1 , накладено арешт відповідно до постанови ВДВС Васильківського МРУЮ від 14 жовтня 2010 року (реєстраційний номер обтяження 10364745).

06 травня 2011 року Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 , власником якого зазначено ОСОБА_1 , на підставі ухвали від 24 грудня 2008 року старшого слідчого СВ Голосіївського РУ ГУ МАС України в м. Києві Грибакова Г.В. (реєстраційний номер обтяження 11144266) (т. 2, а.с.19).

Згідно відомостей з реєстру права власності на нерухоме майно 19 травня 2010 року було здійснено державну реєстрацію домоволодіння загальною площею 85,9 кв.м, житловою площею 63,0 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 на підставі права приватної власності (т.2, а.с. 20).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини першої статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 10 Закону встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 48 Закону встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно частини третьої, четвертої статті 50 Закону у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до частини десятої статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відмовляючи у задоволенні подання приватного виконавця суд першої інстанції послався на дії приватного виконавця, які боржник не оскаржує та не оспорює. Не звернув увагу та не надав оцінку доказам, наданим приватним виконавцем щодо здійснення ним дій по примусовому виконанню рішення суду.

Не перевірив доводи приватного виконавця про те, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2018 року на користь ОСОБА_1 від ОСОБА_5 повернуто земельну ділянку, загальною площею 0,0529 га, кадастровий №:01:048:0013, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; витребувано з незаконного володіння ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку, загальною площею 0,0971 га, кадастровий :01:048:0014, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; визнано незаконним та скасовано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25 липня 2013 року №6846149 на житловий будинок АДРЕСА_1 , які нею у встановленому законом порядку не було зареєстровано.

Таке право боржника ОСОБА_1 на зазначене майно перешкоджає виконанню судового рішення.

Колегія суддів вважає, що приватний виконавець у ході проведення виконавчих дій має звернути стягнення на усе майно для виконання рішення суду і порядок звернення стягнення у даному випадку значення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява N 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення подання приватного виконавця Говорова П.В.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Коваля Ростислава Олександровича представника приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2020 року скасувати та постановити нову.

Подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому порядку задовольнити.

Звернути стягнення на нерухоме майно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ):

- земельну ділянку, кадастровий №:01:048:0013, загальною площею 0,0529 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку, кадастровий №:01:048:0014, загальною площею 0,0971 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 ;

- житловий будинок, загальною площею 322,6 кв.м, що розташований на земельній ділянці загальною площею 322 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ;

- об`єкт незавершеного будівництва - незавершений будівництвом житловий будинок, готовністю 95% загальною площею 320,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2018 року в справі №362/1724/16-ц, що набрало чинності 08 листопада 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду з підстав, визначених ч.2 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 05 лютого 2021 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді О.В. Борисова

А. А. Пікуль