Справа № 357/9612/20
Провадження 2/357/1179/21
05 лютого 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючий суддя - Цукуров В. П. ,
секретар судового засідання - Ломако Є.О., ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Біла Церква Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, -
ОСОБА_1 (далі - «Позивач») звернулась до суду з даним позовом до ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» (далі - «Відповідач») про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого. В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини.
В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, дочці загиблого ОСОБА_3 , Позивачу ОСОБА_1 було завдано шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок Відповідача.
Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки ВАЗ-2109, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у Відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №AK3555049, що підтверджується витягом з Централізованої бази даних МТСБУ.
Представником Позивача було надіслано на юридичну адресу Відповідача повідомлення про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законом №1961-IV, із заявою на виплату страхового відшкодування. Вказана заява з доданими документами повернулась представнику позивача 17.09.2020 року у зв`язку із закінченням терміну її зберігання.
У загиблого ОСОБА_3 , на день його смерті, на утриманні перебували члени сім`ї, а саме: дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки не досягла повноліття.
На час ДТП загиблий офіційних доходів не отримував, проте, сам факт того, що особа не мала офіційних доходів не може свідчити про те, що утримання дочки не відбувалось взагалі.
Позивач просила стягнути з Відповідача відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи в розмірі 12 800,00 грн. та відшкодування пов`язаного із втратою годувальника в розмірі 115 200,00 грн., всього - 128 000,00 грн.
Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На адресу суду засобами електронного зв`язку направила клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.94-95).
В судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.
Суд, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки ВАЗ-2109, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у Відповідача, відповідно до полісу №AK3555049 (а.с. 29).
В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, дочці загиблого ОСОБА_3 , Позивачу ОСОБА_1 було завдано шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок Відповідача.
Представником Позивача було надіслано на юридичну адресу Відповідача повідомлення про настання страхового випадку разом з заявою на виплату страхового відшкодування. Вказана заява з доданими документами повернулась представнику позивача 17.09.2020 року у зв`язку із закінченням терміну її зберігання (а.с.30-31, 32-33, 43).
Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права.
Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно з ч.2, 5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини (п.4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки).
Згідно з п.21.1. ст.21 Закону №1961-IV, в редакції чинній на дату ДТП, з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.
Відповідно до ст.22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з ч.1 ст.35 Закону №1961-IV, в редакції чинній на дату ДТП, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.
Відповідно до ч.1 ст.1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦКУ).
Згідно ч. 5 статті 1187 цього Кодексу особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанові від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Отже, з вищевикладеного вбачається, що саме володільці джерела підвищеної небезпеки можуть бути відповідальними за шкоду завдану ними в розумінні ст.1166, 1187 ЦКУ, а не пішоходи чи пасажири, які несуть відповідальність виключно у разі завдання ними умисної шкоди.
Щодо відшкодування моральної шкоди.
Пунктом 27.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Отже, особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_3 , є: матір - ОСОБА_4 ; батько - ОСОБА_5 ; дочка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 травня - 3 200,00 грн.
З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 38 400,00 грн.
Отже, розмір страхового відшкодування моральної шкоди, що належить Позивачу становить 12 800,00 грн., який визначається шляхом поділу загального розміру страхового відшкодування моральної шкоди (38 400,00 грн.) на трьох осіб.
Щодо відшкодування пов`язаного із втратою годувальника.
Згідно з ч.2 ст.27 Закону №1961-IV від 01.07.2004 року в редакції чинній на дату пригоди, страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст.1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. 2. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.
У загиблого ОСОБА_3 , на день його смерті, на утриманні перебувала лише дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки не досягла повноліття, що підтверджується свідоцтвом про народження.
Отже, в розумінні вищенаведеної норми ЦК України, неповнолітня на час ДТП позивач є особою яка має право на відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю годувальника ОСОБА_3 ..
Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до приписів ст.77 СК України утримання може бути як у натуральній формі так і в грошовій формі.
На час ДТП загиблий ОСОБА_3 офіційних доходів не отримував, проте, сам факт того, що особа не мала офіційних доходів не може свідчити про те, що утримання дочки не відбувалось взагалі.
Частиною 2 ст.1200 ЦК України встановлено, що особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.
Вказаною правовою нормою Закону встановлено, що розмір відшкодування визначається за розміром середньомісячного заробітку потерпілого. Проте, вказаною правовою нормою Кодексу не встановлено порядку розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого.
Так, відповідно до ч.1 ст.8 ЦК України якщо, цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).
Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», установлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у розмірі 3200,00 грн. на місяць в такому випадку частка, яка припадає на одного утриманця становить 1 600,00 грн., яка визначається шляхом поділу середньомісячного заробітку на кількість утриманців (3 200,00 грн./2 утриманців).
Шкода пов`язана із втратою годувальника відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років або до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років. На дату смерті годувальника його неповнолітній дочці ОСОБА_1 було лише 14 років 11 місяців 13 днів (179 місяців). Отже, загальна кількість місяців від дати смерті годувальника до досягнення ОСОБА_1 18-ти років, становить 36 місяців (3 роки, 0 місяців, 18 днів).
Таким чином, відповідно до ч.2 ст.1200 ЦК України, розмір шкоди завданої дочці загиблого, у зв`язку із втратою годувальника, становить 57 600,00 грн., яка розраховується шляхом добутку частки, яка припадає на одного утриманця, на кількість місяців до досягнення утриманцем 18-ти років (1600,00 грн.*36 місяців).
Проте, згідно з п.27.2 ст.27 Закону №1961-IV, загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Тобто при покладенні обов`язку по відшкодуванню шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, на страховика, діюче законодавство передбачає певні межі такої відповідальності. Зокрема, загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.2. ст. 27 Закону № 1961-ІV)
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є спеціальним соціально-правовим механізмом, який запроваджено державою для захисту майнових інтересів як власників транспортних засобів, так і осіб, права яких можуть бути порушені під час використання джерела підвищеної небезпеки. Саме баланс таких інтересів у визначених законом межах забезпечується страховиком.
Отже, мінімально гарантований загальний розмір страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника, обрахований відповідно до п.27.2 ст.27 Закону №1961-IV, становить 115 200,00 грн., який розрахований за формулою: 36 х 3 200,00 (мінімальну заробітну плату у 2017 році).
Отже, шкода по втраті годувальника, яка підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача становить 115 200,00 грн.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 до ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого необхідно задовольнити та стягнути моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи в розмірі 12 800,00 грн., відшкодування пов`язаного із втратою годувальника в розмірі 115 200,00 грн., а всього необхідно стягнути - 128 000,00 грн.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням обраного Позивачем способу захисту права.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з Відповідача в дохід держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1 280,00 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 13, 81, 141, 254, 263, 264-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого - задовольнити повністю.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Повне судове рішення складено 10.02.2021 року.

СуддяВ. П. Цукуров