Справа № 210/6374/20
Провадження № 2/210/483/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"12" лютого 2021 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Літвіненко Н. А.,
при секретарі судового засідання Таранущенко В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Свої вимоги мотивує тим, що 23 січня 2020 року відповідачем ОСОБА_2 , було отримано у борг грошові кошти від позивача в сумі 2700,00 доларів США. Які відповідач зобов`язався повернути наступним чином: 1000,00 (одну тисячу) доларів США 00 центів до 23.03.2020 року та 1700,00 (одну тисячу сімсот) доларів США 00 центів до 23.04.2020 року. На підтвердження даного зобов`язання відповідачем було надано відповідну розписку. Та у зазначений строк відповідачем борг позивачу повернуто не було. Відповідач ухиляється добровільно повернути боргу. Так з метою досудового врегулювання спору позивачем направлялась відповідачу вимога про повернення боргу, яку ним отримано 16.09.2020р., та дана вимога відповідачем не виконана. Станом на дату подачі позовної заяви борг відповідачем повернуто не було. А тому Позивач керуючись своїм правом на судовий захист вимушений звернутися до суду.
Враховуючи викладене вище, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі 2700,00доларів США, 3% річних на суму не повернутого боргу, що становить 62,47 доларів США, судові витрати та втрати на професійну правничу допомогу.
Ухвалою судді від 08.12.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Кузьменко М.В. надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча неодноразово повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи рекомендованими листами, які повернулися до суду не отриманими, що відповідно до ст. 128 ЦПК України, є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи. Відзив на позовну заяву не подав.
Суд, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, відповідно до розписки від 23.01.2020, яка підписана відповідачем власноручно, ОСОБА_2 (паспорт номер НОМЕР_1 , виданий 19.02.2019, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) отримав у борг від ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3 виданий 03.04.1998 Гайворонським РВ УМВС України Кіровоградської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) грошові кошти в сумі 2700,00 доларів США, які зобов`язався повернути: 1000 (одна тисяча) доларів США до 23.03.2020р., 1700 (одна тисяча сімсот) доларів США до 23.04.2020 року.
Крім того, при передачі грошових коштів в борг були присутні свідки ОСОБА_3 , що також зафіксовано в розписці (а.с.24).
Також встановлено, що в обумовлений строк відповідач грошові кошти позивачу не повернув.
Позивачем 12.09.2020 року було направлено на адресу відповідача ОСОБА_2 письмову вимогу щодо повернення боргу, (а.с.8) однак борг позивачеві не було повернуто, у зв`язку з чим останній звернувся до суду.
Зазначені обставини справи підтверджуються відповідними письмовими доказами, а тому суд вважає їх доведеними.
Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв`язку. Розписки підписані відповідачем є документом, що стверджує про вчинення правочину між ним та позивачем, тобто сторонами фактично в письмовій формі був укладений договір позики.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).
Як визначено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно із ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Правова позиція з цього приводу викладена в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-63цс13, постанові від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, постанові 13.12.2017 у справі №309/3458/14-ц.
Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 525 ЦК України одноособова відмова від виконання зобов`язань і одноособова зміна умов договору не припустимі, якщо інше не встановлено договором чи законом.
Згідно з приписами ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк у відповідності з умовами договору та вимогами цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
Як передбачено ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України.
Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Боржник, як зазначено у ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Під час розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що ним була надана грошова позика відповідачу, про що складено відповідну розписку від 23.01.2020. У розписці зазначено розмір отриманих відповідачем грошових коштів 2700,00 доларів США. та строк повернення частками: 1000 (одна тисяча) доларів США до 23.03.2020р., 1700 (одна тисяча сімсот) доларів США до 23.04.2020 року. Грошові кошти не були повернуті позивачу відповідачем й на час розгляду справи.
Згідно ч.1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано ордер адвоката на надання правничої допомоги від 19.11.2020р., додаткова угода договору про надання юридичної (правничої) допомоги від 31.08.2020р., укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Кузьменко Миколою Васильовичем, згідно якого адвокат приймає на себе зобов`язання щодо підготовки позовної заяви, інших документів, представництва клієнта в суді у справі з питань стягнення боргу на користь замовника за розпискою ОСОБА_2 від 23.01.2020 року та інші послуги, а ОСОБА_1 зобов`язується сплатити за надання правничої допомоги згідно цього договору гонорар в сумі 10 000 грн. (а.с.13-14, 17).
Матеріали справи містять Акт прийому-здачі наданих послуг за договором про надання юридичної (правничої) допомоги від 31.08.2020 року із зазначенням переліку наданих послуг станом на 19.11.2020р. (а.с.15)
Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи також Акт-квитанцію датованою 31.08.2020 року із зазначенням грошових сум переданих адвокатові Кузьменко М.В. за виконані роботи в розмірі 10 000 (десять) грн.. (а.с.16).
Суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000.00 грн. є співмірними і стягує з відповідача на користь позивача.
Враховуючи викладене, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за договором позики у розмірі 2700 доларів США, які позивач просить стягнути в гривнях, що станом на дату подачі позову до суду еквівалентно 75 951 (сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна гривня) 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 3% річних на суму не повернутого боргу, що складає станом на день подачі позову - 62,47 доларів США, що еквівалентно до гривні - 1 757 (одна тисяча сімсот п`ятдесят сім гривень) 28коп.
Так, ст. 1049 ЦК України закріплює обов`язок позичальника повернути позику. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Ст. 611 ЦК України встановлює правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно ст. 612 ЦК врегульовує прострочення боржника, тобто боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Таким чином позивач має право нарахувати 3 % річних на суму не повернутого боргу.
Позивачем розраховано 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 62.47 доларів США що еквівалентно гривні дорівнює 1 757,28 грн. Суд вважає дану вимогу доведеною, а тому підлягає задоволенню.
Крім того, враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок гривень) 80коп. .
Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 280, 282, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) борг в розмірі 75 951 (сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна гривня 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) 3 % річних на суму не повернутого боргу в розмірі 1 758 (одна тисяча сімсот п`ятдесят вісім гривень) 28 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) судові витрати, які складаються з витрат судового збору - 840 (вісімсот сорок гривень) 80 коп. та витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги - 10 000 (десять тисяч гривень).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, а саме: відповідно до пп.15.5 п.15 ч.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до або через відповідні суди.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Н. А. Літвіненко