Провадження № 2/234/3963/21
01 грудня 2021 року місто Краматорськ
Краматорський міський суд у складі:
головуючого судді Лебединець Г.С.,
секретаря судового засідання Карпової О.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,-
Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, та обґрунтувала позов тим, що вона є власником будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В квартирі зареєстровані її дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідачі по справі. Однак, ОСОБА_3 з 2006 року по теперішній час та ОСОБА_2 , з 2010 року по теперішній час не проживають в даному будинку, а проживають в Німеччині, не приймають участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг за користування будинком. В добровільному порядку з реєстрації відповідачі не знімаються, чим перешкоджають позивачу, як власнику, вільно розпоряджатися належним майном та змушують нести додаткові матеріальні витрати по комунальному обслуговуванню будинку. Просить визнати відповідачів, такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися за невідомою суду причиною, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, клопотання про відкладення слухання справи не надали. Відзив на позов, також, від них не надходив. Суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних доказів з винесенням заочного рішення.
Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно рішення Краматорського міськнарсуда Донецької області від 08.01.1991 року, визнано сумісним майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зокрема, домоустрій по АДРЕСА_1 та за ОСОБА_4 залишено на праві особистої власності будинок АДРЕСА_1 .
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_1 від 27.07.1999 року, ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_6 .
В будинку зареєстровані сторони по справі. Однак, ОСОБА_3 з 2006 року по теперішній час та ОСОБА_2 , з 2010 року по теперішній час, не мешкають в даному будинку, що підтверджується актом про непроживання від 28.08.2021 р. №49.01-31/43.
Добровільно знятись з реєстрації відповідачі не бажають, оскільки проживають у Німеччині та не мають змоги приїхати.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом.
Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст.405 ч.2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, у зв`язку із чим відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .
Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути в рівних частках судовий збір в доход держави в загальному розмірі 908 грн., оскільки позивач, за її клопотанням, була звільнена від сплати судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,4,280-289 ЦПК України, ст.150 ЖК України, ст. ст. 389,391,405 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути в рівних частках зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір в сумі 908 грн., тобто з кожного по 454 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Краматорським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Краматорського міського суду Г. С. Лебединець