Провадження № 2/643/936/21
16.02.2021 року Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Довготько Т.М.
за участю секретаря судового засідання - Хотян К.В.
представника позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи таким, що не приймав спільної участі по обов`язкам згідно Договору довічного утримання та визнання особистою приватною власністю на квартиру,-
15.07.2020 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати ОСОБА_3 таким, що не приймав спільної участі по обов`язкам згідно Договору довічного утримання №1286 укладеного 12.11.2005року та визнати особистою приватною власністю за нею, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їй на підставі Договору довічного утримання №1286, укладеного 12.11.2005року.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17.09.2020року було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16.10.2020року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач, в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, у тому числі через оголошення на сайті Московського районного суду м. Харкова, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності - приватна, що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9064685 від 25.11.2005 року.
Квартира належить позивачу на підставі Договору довічного утримання, укладеного 12.11.2005 року з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Д.С., зареєстрованого в реєстрі за №1286.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.12.1987 року.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копію свідоцтва про смерть.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копію свідоцтва про смерть.
Позивач ОСОБА_2 і відповідач ОСОБА_3 перебували у шлюбі, зареєстрованому 12.12.1980 року у відділі РАГС виконкому Орджонікідзевської районної Ради народних депутатів м. Харкова.
Шлюб був розірваний на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.04.2005 року по справі № 2-248705, яке набрало законної сили 10.05.2005.
Свідоцтво про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було видано 20.03.2006року.
16.02.2007року позивач ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 .
Згідно зі статтею 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
У статті 746 ЦК України визначено, що сторонами договору довічного утримання є відчужувач та набувач.
У статті 749 ЦК України закріплено обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду). Так, зокрема, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина перша статті 749 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
У відповідності до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України (станом на час розірвання шлюбу), у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Відповідно до ст. 115 СК України (станом на час розірвання шлюбу) , розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчується Свідоцтвом про розірвання шлюбу, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.
При визначенні правового режиму спірного майна за договором довічного утримання, суд враховує, що воно було набуте позивачем після набрання чинності рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.04.2005 року про розірвання шлюбу між сторонами, в своїх особистих інтересах, а не в інтересах сім`ї ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , і відповідач, який не визначений у договорі довічного утримання як набувач, не виконував обов`язки за цим договором солідарно з набувачем. У зв`язку з цим позов підлягає задоволенню частково, а саме в частині визнання квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 особистою приватною власністю позивача.
Позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_3 таким, що не приймав спільної участі по обов`язкам згідно Договору довічного утримання №1286 укладеного 12.11.2005року задоволенню не підлягають, як такі що не ґрунтуються на вимогах Закону та є безпідставними.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 15, 16, 57, 59- 61, 209, 213-215, 294, 296 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 / АДРЕСА_1 / до Нве Нсенг Хесус / АДРЕСА_3 ) про визнання особи таким, що не приймав спільної участі по обов`язкам згідно Договору довічного утримання та визнання особистою приватною власністю на квартиру задовольнити частково.
Визнати особистою приватною власністю за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їй на підставі Договору довічного утримання, укладеного 12.11.2005року з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідченого нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Д.С., зареєстрованого в реєстрі за №1286.
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 17.02.2021року.
Суддя Т.М.Довготько