Справа № 426/1504/21
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

01 грудня 2021 року

Сватівський районний суд Луганської області у складі

головуючого судді Просіної Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Вітер І.П.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

встановив:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з зазначеними вимогами в обґрунтування яких вказала, що перебувала з відповідачем у шлюбних відносинах з 25 листопада 2006 року. 27.11.2008 року шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 06.10.2008 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки, розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, до повноліття дитини. Аліменти стягувалися у примусовому порядку па підставі виконавчого листа №2-730-08. Протягом усього часу відповідач неналежним чином виконує обов`язок по утриманню дитини, аліменти сплачує у розмірі, значно меншому від встановленого рішенням суду та законом. У зв`язку з несплатою аліментів, за відповідачем утворилася заборгованість, яка відповідно до розрахунку зі сплати аліментів за період з 25.09.2013 року по 31.03.2021 року становить 30 761, 19 грн. Позивачка зазначила, що за її розрахунками за період з 25.09.2013 року по 07.07.2017 року сума неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача за несвоєчасну сплату аліментів складає 24 899, 89 грн та підлягає стягненню в повному обсязі без обмежень, яке було передбачено діючою на той час до 08 липня 2017 року редакцією ст. 196 СК України. За розрахунками позивачки за період з 08 липня 2017 року по 31.03.2021 року сума неустойки за несвоєчасну сплату аліментів складає 92 561, 90 грн. З урахуванням обмежень, які встановленні ч.1 ст.196 СК України з відповідача на її користь підлягає стягненню пеня за несвоєчасну сплату аліментів за період з 08 липня 2017 року по 31.03.2021 року у розмірі заборгованості по аліментам, що складає 30 761, 19 грн. У зв`язку з викладеним просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь неустойку за прострочення сплати аліментів на неповнолітню дитину за період з 25.09.2013 року по 31.03.2021 року у розмірі 55661, 08 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просить позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на свою користь неустойку за прострочення сплати аліментів на неповнолітню дитину за період з 25.09.2013 року по 31.03.2021 року у розмірі 55661, 08 грн.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Враховуючи, що від відповідача не надійшло повідомлення про причини неявки, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, 01 грудня 2021 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, яка відображена в протоколі судового засідання.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні матеріали справи, надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 27 листопада 2008 року розірвано (а.с. 8).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Аліменти на утримання неповнолітньої доньки з відповідача на користь позивачки стягуються за рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 06.10.2008 року, розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, до повноліття дитини. (а.с.10)

На підставі виконавчого листа №2-730-08, який видано Сватівським районним судом 05 листопада 2008 року, державним виконавцем Ліченко Л.Л. було відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа. (а.с.11)

Відповідно до розрахунку зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №9892108 заборгованість за відповідачем ОСОБА_2 за період з 25.09.2013 року по 31.03.2021 року становить 30 761, 19 грн. (а.с.33)

Як на підставу своїх вимог про наявність у ОСОБА_2 заборгованості по аліментам позивачка посилається на розрахунок заборгованості, здійснений головним державним виконавцем Сватівського районного відділом державної виконавчої служби СМУМЮ (м. Харків).

Відповідачем зазначений вище розрахунок заборгованості по аліментам не оскаржувався.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1ст.196 СК України, в редакції на момент звернення з позовною заявою, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Такий правовий висновок щодо порядку обчислення пені уразі виникнення заборгованості з сплати аліментів викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).

Звертаючись до суду із позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, позивачкою додано розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з 25.09.2013 року по 31.03.2021 року складає 117 461, 79 грн.

Наданий розрахунок пені за прострочення сплати аліментів не спростовано відповідачем.

Разом з тим, враховуючи вимоги частини першої статті 196 СК України у редакції на час звернення позивачкою з зазначеними вимогами, якою розмір відповідальності за прострочення сплати аліментів обмежений 100 відсотками заборгованості по аліментам, суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів, що становить 100 відсотків заборгованості за аліментами у розмірі 30 761, 19 грн відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам.

Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Відповідач був обізнаний про рішення суду про стягнення аліментів у примусовому порядку. Відповідачем не зазначено та не надано доказів того, що він як батько надавав або пропонував допомогу на утримання дитини у вигляді грошової і (або) натуральної форми, що могло б бути враховано під час вирішення питання про підставність нарахування неустойки.

Доказів того, що заборгованість за аліментами виникла внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками, матеріали справи не містять, а тому, звертаючись до суду з цим позовом, позивачка набула право на стягнення з відповідача неустойки, виходячи із розміру заборгованості за аліментами, за зазначений вище період.

Суд не приймає до уваги посилання позивачки про те, що сума неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 25 вересня 2013 року по 07 липня 2017 року повинна стягуватися з відповідача в повному обсязі без обмежень, як було передбачено ст.196 СК України у редакції станом до 08 липня 2017 року, оскільки як зазначалося вище відповідно до частини першої статті 196 СК України, у редакції, чинній на час звернення позивачки до суду та вирішення спору відповідальність платника аліментів за їх прострочення обмежується 100 відсотками заборгованості по аліментам.

Викладене узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 607/13692/18.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково, а саме стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , неустойку (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 30 761, 19 гривень за період 25.09.2013 року по 31.03.2021 року.

Згідно ч.1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019року у справі № 161/4985/17 викладено висновок проте, що у разі задоволення позов позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору.

Порядок сплати, розмір судового збору визначається у відповідності з Законом України «Про судовий збір».

Оскільки позов повністю підлягає частковому задоволенню, питання щодо стягнення судових витрат, слід вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України, тобто стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 501, 80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354, 355 ЦПК України,ст. ст.180, 196 СК України, суд -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , неустойку (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 30 761, 19 гривень за період 25.09.2013 року по 31.03.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 501, 80 грн.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 , відмовити.

Копію заочного рішення надіслати сторонам.

Заочне рішення може бути переглянуте Сватівським районним судом Луганської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті, в судовому засіданні 01 грудня 2021 року проголошено його вступну та резолютивну частини.

Повний текст рішення суду складено 09 грудня 2021 року.

Суддя: Я.В. Просіна