Справа № 214/8947/19
З АО Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15 лютого 2021 року м.Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Гриня Н.Г.,
секретая судового засідання - Кушнерук Ю.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 214/8947/19 за позовною заявою ОСОБА_1 ,
представник позивача - адвокат Хобта Сергій Григорович,
про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Представник позивача ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою 02.12.2019 року, в якій просив суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що на підставі Договору дарування від 30.07.2013 року ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі зареєстрований рідний брат позивача - ОСОБА_2 , однак з 30.07.2013 року по лютий 2017 року не проживав у житловому приміщенні. Відповідач не проживав в житловому приміщенні понад рік без поважних причин та не сплачував комунальні послуги, у триманні майна участі не брав. Жодних перешкод в користуванні житловим приміщенням йому ніхто не чинив. Участі в оплаті житлово-комунальних послуг за квартиру ОСОБА_2 не приймає, матеріальної допомоги на це не надає, в той час як зняти з реєстраційного обліку місце проживання ОСОБА_2 в досудовому порядку позивач не має можливості, а реєстрація відповідача обмежує її права як власника та змушує нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг за нього, що створює відповідні незручності, тому за захистом своїх прав та інтересів позивач вимушена звернутись до суду.
Ухвалою суд від 15.01.2020 року відкрито провадження у справі та прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження (суддя Чернова Н.В., а.с. 58-59).
На підставі розпорядження керівника апарату суду №376 та протоколу розподілу від 18.05.2020 року справа передана в провадження судді Гриня Н.Г.
Позивач та її представник правом на участь у судовому засіданні не скористались, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк він не подав.
Суд звертає увагу на те, що судом вжито необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_2 , після повторного розподілу чотири рази справа призначалась до розгляду, жодного разу останній не з`явився до суду, кожного разу направляючи на електронну адресу суду заяву про відкладення розгляду справи, через спалах у світі короновірусу на іншу дату та у зв`язку з запровадженням карантину у м. Кривому Розі.
На думку суду, систематичне ухилення відповідача від участі в судовому розгляді порушує права іншої сторони на своєчасний розгляд судом цивільної справи протягом розумного строку. Суд надав реальний час та можливість стороні відповідача скористатись своїми процесуальними правами, однак останній не скористався з причин, які не можуть бути визнані судом як поважні, оскільки останній не був позбавлений можливості приймати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, а саме системи «EasyCon».
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України», «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку…».
Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи.
Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило, процесуальні дії не вчинялись.
Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків.
ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житлове приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування квартири від 30.07.2013 року , посвідченого державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. (а.с. 14-15). Право власності на квартиру за нею зареєстроване за № 1927509 (а.с. 13).
Як слідує з відповіді Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби №43 від 09.10.2019 року (а.с.16) та довідки адресно-довідкового підрозділу за №01.16-13/1/2308 (а.с. 57), з 30.08.2001 року ОСОБА_2 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до акту від 13.11.2019 року, засвідченого ТОВ «Житлосервіс-КР» (а.с.7), фактично ОСОБА_4 в квартирі не проживає з 2018 року по теперішній час.
Судовим розглядом також встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є рідним братом та не сестрою, що не заперечувалось сторонами.
Визначаючи характер спірних правовідносин, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між власником житла та членом сім`ї, у зв`язку з чим регулюються ст.405 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
З аналізу положень ст.ст.391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння, на чому також акцентує увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду кримінальних і цивільних справ в п.п.33,34 Постанови №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».
Згідно з ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла в силу наявності особистого сервітуту мають право користування цим житлом відповідно до закону. Натомість, як слідує з положень ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Оскільки відповідач в належному позивачеві житловому приміщенні не проживає понад один рік, перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не чинив, в той час як реєстрація місця проживання відповідача створює позивачеві перешкоди в користуванні належною їй власністю, обмежуючи майнові права ОСОБА_1 , яка вимушена сплачувати за відповідача ОСОБА_2 додатково комунальні послуги, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених ним вимог негаторного позову та необхідність їх задоволення із визнанням ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України у зв`язку із тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з Відповідача на її користь судових витрат, суд керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства закріпленого ст. 13 ЦПК України не вирішує питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 273, 279, 280-284, 287, 354, 355, п.15 Перехідних положень ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення є підставою для зняття ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстраційного обліку місця проживання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його ухвалення не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку до Дніпровсьокго апеляційного суду Дшляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 невідомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору-1: ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення суду складено та підписано 15.02.2021 року.

Суддя Н.Г. Гринь