Справа № 405/8573/21
Провадження №2-н/405/919/21
У Х В А Л А

08 грудня 2021 року Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Іванова Л.А., при вирішенні питання про видачу судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

Заявник ОСОБА_1 в порядку наказного провадження, звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її (заявника) користь аліментів на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення із заявою до суду і до досягнення донькою повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Розглянувши в порядку наказного провадження заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, приходжу до висновку про відмову у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Частиною 7 ст.81 ЦПК України передбачено право суду збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

При цьому, під час перевірки в автоматизованій системі документообігу суду інформації про те, чи не звертався вже заявник з аналогічною заявою до суду, було встановлено, що в провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда перебуває цивільна справа № 404/2927/21, провадження № 2/405/801/21, яка надійшла з Кіровського районного суду м. Кіровограда 29 липня 2021 року, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Кропивницької міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка, відповідно до протоколу передачі судової справи від 29 липня 2021 року передана судді Шевченко І.М. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда (суддя Шевченко І.М.) від 30.07.2021 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда (суддя Шевченко І.М.) від 24.11.2021 року зобов`язано Орган опіки та піклування Кропивницької міської ради надати суду до 18 січня 2022 року письмовий висновок щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з одним із батьків.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:1) наказного провадження;2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Наказне провадження - це спрощена форма захисту прав і інтересів заявника, чиї вимоги до боржника засновані на беззаперечних документах. Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках, визначених ч.1 ст.161 ЦПК України, за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, виходячи з вказаних вище положень законодавства України, зокрема імперативних приписів ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, з заявою про видачу судового наказу може звернутись той з батьків, разом з яким проживає дитина, при цьому обов`язок брати участь в утриманні дитини в грошовій і (або) натуральній формі покладається на того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

В свою чергу, у наказному провадженні можуть існувати лише безспірні вимоги заявника та, з яких не вбачається спір про право, тобто вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Враховуючи зазначене, з даних правовідносин вбачається спір про право, оскільки питання визначення місця проживання малолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не вирішено, при цьому право на отримання аліментів має той з батьків з ким проживає дитина.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.167 ЦПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

Відповідно до ч.1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Таким чином, чинним законодавством не передбачено оскарження судових наказів у справах про стягнення аліментів в апеляційному порядку, а так само не передбачено можливість подання боржниками заяв про їх скасування.

Натомість, у разі незгоди боржника з судовим наказом про стягнення аліментів, існують два можливі варіанти для зміни їх розміру: перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами та звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

У своїй судовій практиці Верховний Суд вказує на те, що під ознаки нововиявлених обставин у справі про стягнення аліментів не підпадають наступні обставини: факт спільного проживання боржника зі стягувачем та їх дітьми на час подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів; факт утримання боржником сім`ї; факт перебування сторін у шлюбі; добровільне надання батьком допомоги та утримання дітей за його рахунок; перешкоджання дружиною у здійсненні ним батьківського обов`язку; наявність невирішеного спору між сторонами щодо місця проживання дітей та участі батьків у їх вихованні (справа №264/1739/18 рішення ВС від 18.12.2018, справа № 359/3012/18 рішення ВС від 19.11.2018).

Враховуючи такі аспекти цивільного процесуального законодавства суд має дуже виважено підходити до розгляду заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів у наказному провадженні, виходячи із відсутності спору про право та достатності доказів, що обгрунтовують вимоги стягувача.

Так, відповідно до ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Спір про право являє собою суперечність, зовнішній вияв неспівпадіння в правових переконаннях сторін щодо існуючих прав та обов`язків або з приводу наявності (відсутності) правовідносин чи їх змісту та викликана цим неспівпадінням протилежна їх поведінка.

Під безспірністю вимог слід розуміти наявність достатніх та належних доказів високого ступеню достовірності, що визначають обґрунтованість вимог стягувача та малоймовірність захисту боржника.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

З огляду на викладене вище, а також враховуючи, що вимога про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку може бути заявлена у разі, якщо зазначена вимога не пов`язана з необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, приймаючи до уваги, що між батьками малолітньої дитини існує судовий спір щодо визначення місця проживання дитини, за яким в якості заінтересованої особи залучено орган опіки та піклування Кропивницької міської ради, приходжу до висновку про наявність визначених ст. 165 ЦПК України підстав для відмови у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі заяви з підстави, передбаченої п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом II ЦПК України, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 160, 161,165, 166, 258, 260, 353 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення із заявою до суду і до досягнення донькою повноліття.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання, шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова