Справа № 509/861/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.

при секретарі Грубому Р.Р.,

за участю: позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки, адвоката Рибак І.О.,

представника відповідача, адвоката Фомічова І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Овідіополь цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2

до

ОСОБА_3 ,

третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради,

про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2021 року позивачка ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову зазначила, що 21 червня 2008 року між позивачкою ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька - ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження (серія НОМЕР_1 ).

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 14 травня 2014 року було розірвано шлюб між позивачкою ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_3 .

Після розірвання шлюбу донька ОСОБА_2 залишилася проживати разом із своєю матір`ю, у квартирі АДРЕСА_1 . Відповідач за місцем пробивання доньки не з`являвся з 2015 року, спілкування з донькою і колишньою дружиною не підтримував.

З часу розірвання шлюбу між сторонами, відповідач перестав цікавитися життям та здоров`ям своєї доньки. Не піклувався про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей.

Спочатку, кілька років після розлучення, відповідач на день народження і на новий рік привозив донці подарунки, але через кілька років після розлучення спілкування між ним та донькою припинилося в повному обсязі. За шість років навчання дитини у школі відповідача жодного разу не бачили на батьківських зборах, він ніколи не цікавився навчанням і життям доньки. Відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Оскільки відповідач не надавав постійної матеріальної допомоги на утримання дитини, позивачка вимушена була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

19 березня 2015 року Суворовським районним судом міста Одеси було ухвалене рішення, яким було визнано стягнути з відповідача на користь позивачки грошову суму у розмірі 400 гривень щомісячно на утримання неповнолітньої ОСОБА_2 . Після ухваленні рішення про стягнення аліментів відповідач почав сплачувати позивачці аліменти у розмірі 400 гривень щомісячно на утримання доньки. Але потім у нього з`явилася нова родина, у якій народилася дитина і він перестав сплачувати аліменти.

Як вбачається з виписки АТ КБ «Приватбанк» від 14 грудня 2020 року останній раз відповідач перераховував аліменти 26 липня 2019 року, тобто майже півтора року відповідач не сплачує аліменти на утримання доньки.

Ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надавав і не надає по цей час. Заборгованість по аліментним платежам, станом на лютий місяць 2021 року становить 3400 гривень.

Позивачка 13 вересня 2017 року вийшла заміж за ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом Серії НОМЕР_2 від 13 вересня 2017 року, який і став справжнім батьком для її доньки, подарував їй турботу та піклування, якого ОСОБА_2 називає батьком. ОСОБА_6 повністю несе всі обов`язки батька по відношенню до доньки позивачки.

З вищевикладеного вбачається безпричинне ухилення батьком - ОСОБА_3 від спілкування, піклування та виконання своїх батьківських обов`язків відносно до своєї доньки - ОСОБА_2 , 2008 року народження, а тому позивачка вважає, що в даному випадку наявні всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини.

Позивачка та її представник в судове засідання з`явились, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

31.05.2021 року на адресу суду від представника відповідача, адвоката Фомічова І.О. надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначив, що твердження позивача щодо неучасті в житті дитини батька не відповідають дійсності, так як мати перешкоджала батьку у спілкуванні з дитиною. Мати не дозволяла батьку зустрічатися та проводити час з дитиною наодинці, тому кожна зустріч батька з дитиною, яка проходила за участю матері, супроводжувалась конфліктами, ініціатором яких завжди була мати. У зв`язку з цим, відповідач не часто домовлявся про зустрічі з дитиною, аби не травмувати психіку дитини, яка є найбільш вразливою стороною в будь-яких конфліктних сімейних правовідносинах.

Зустрічатися та спілкуватися з дитиною батькові інколи вдавалося в школі на перервах або після закінчення уроків. Крім того, відповідач також відвідував шкільні заходи (перший та останній дзвінок, новий рік, тощо).

Також батько не перешкоджав у розвитку дитини та її кругозору, для чого надавав нотаріальну згоду на вивезення дитини за кордон. Подібні згоди надавалися й в подальшому, на першу ж вимогу матері.

Крім цього, в позовній заяві також зазначено про утворену заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 3400 грн., на що позивач посилається як на свідчення ухилення батька від виконання свого обов`язку з виховання та утримання дитини.

Стосовно утвореної заборгованості зі сплати аліментів повідомив, що у відповідача склалася важка життєва ситуація, він тривалий час працював майже без доходу, причиною чого стало, зокрема, запровадження карантинних заходів на всій території України. Однак, від свого обов`язку зі сплати аліментів відповідач не відмовляється.

З огляду на вищевикладене, просить суд в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Представником позивача було надано до суду відповідь на відзив, в якому представник позивача виклала свої заперечення щодо обставин, наведених у відзиві від 27.05.2021 року на позовну заяву, та просила суд врахувати його при прийнятті рішення.

Також, 24.11.2021 року представником позивача надано клопотання, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. та 22 000,00 грн. витрати пов`язані із наданням правової допомоги, відповідно до договору від 10 грудня 2020 року.

Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей.

Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією ООН про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України).

Ч.ч.1, 2 ст.3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною, по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч.4ст.155 СК України).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

За положеннями ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

Згідно висновку Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 16.06.2021 року доцільно позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_3 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з виписки АТ КБ «Приватбанк» від 14 грудня 2020 року останній раз відповідач перераховував аліменти 26 липня 2019 року, тобто майже півтора року відповідач не сплачує аліменти на утримання доньки.

Позивачка 13 вересня 2017 року вийшла заміж за ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом Серії НОМЕР_2 від 13 вересня 2017 року, який і став справжнім батьком для її доньки, подарував їй турботу та піклування, якого ОСОБА_2 називає батьком. ОСОБА_6 повністю несе всі обов`язки батька по відношенню до доньки позивачки.

Позивачка має постійне місце роботи, на якому працює з 2019 року, стабільний дохід, позитивно характеризується за місцем проживання і за місцем роботи, заміжня. Чоловік ОСОБА_6 піклується про свою родину, у тому числі і про ОСОБА_2 . Родина проживає разом із бабусею, ОСОБА_9 , яка педагог за освітою, має 30 років трудового стажу - вчителя початкових класів, зараз на пенсії і приймає активну участь у вихованні ОСОБА_2 . Родина зараз проживає разом із бабусею ОСОБА_9 у її трикімнатній квартирі де у ОСОБА_2 є своя окрема кімната. Крім того мати ОСОБА_1 має у власності нерухомість.

Як вбачається із довідки лікаря, за остання три роки ОСОБА_2 неодноразово хворіла на тяжкі захворювання, які потребували багатокоштовного лікування. Ці усі витрати знову ж таки несла лише мати, позивачка по справі.

Позивачка самостійно оплачує школу (щомісячні офіційні платежі на утримання школи), додаткові уроки з німецької мови, заняття спортом, забезпечує якісним одягом, їжею, належні умови побуту, відвідування культурних заходів і театрів, дитячі розваги покупає необхідні підручники і книжки, ліки під час хвороби, тобто самостійно несе додаткові витрати.

Оцінюючи дослiдженi по справi докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач відповідно до вимог ст.164 Сімейного кодексу України, повинен бути позбавленим батьківських прав щодо неповнолітної ОСОБА_2 .

Також слід звернути увагу відповідача, що відповідно ст.169 СК України, особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення.

Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити.

За змістом ч.4 ст.169 СК України поновлення в батьківських правах можливе лише за умови, що батьки істотно змінили в кращий бік поведінку, спосіб життя і (або) ставлення до виховання дитини. Зміни в способі життя батьків, їхнє ставлення до дитини не можуть відбутися швидко, для цього необхідний значний період часу. При цьому, недостатньо одних намірів батьків змінити свою поведінку, необхідно, щоб їх спосіб життя дійсно змінився настільки, що ніяких небезпек і загроз життю і здоров`ю дитини більше не буде, а батьки в змозі належним чином виховувати дитину і захищати її права і інтереси. Поновлення батьківських прав і повернення дитини батькам допускається тільки в тому випадку, якщо це відповідає інтересам дитини. Якщо поновлення в батьківських правах суперечить інтересам дитини, то суд має право з урахуванням думки дитини відмовити в задоволенні позову батьків про поновлення в батьківських правах. Суд зобов`язаний з`ясувати думку дитини з приводу можливості поновлення батьківських прав і повернення її батькам. Причому мотиви незгоди дитини на поновлення в батьківських правах значення не мають. Але при цьому суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ст.171 СК України).

Отже, за наявності підстав у майбутньому, відповідач має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

На підставі наданих доказів та обставин справи, суд вважає, що винна поведінка відповідача в ухиленні від виконання батьківських обов`язків доведена належним чином та допустимими доказами, в зв`язку з чим суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , батьківських прав щодо неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , витрати на правову допомогу у розмірі 22 000,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після розгляду справи апеляційним судом і прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складено 06.12.2021 року.

Суддя А.І.Бочаров