Постанова

Іменем України

10 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 188/570/19

провадження № 61-13764св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Бурлакова С. Ю., Жданової В. С., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року у складі судді Куценко Т. Р.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних сум, 3 % річних та відсотків за користування грошима.

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2019 року позовну заяву повернуто позивачу.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 20 травня 2020 року ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції скасовано, справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі № 188/570/19 (провадження № 2/188/321/2020) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних сум, 3 % річних та відсотків за користування грошима у зв`язку з тим, що у провадженні цього суду перебуває справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав - цивільна справа № 188/1844/19 (провадження № 2/188/695/2019) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних сум, 3 % річних та відсотків за користування грошима, провадження в якій відкрито 28 грудня 2019 року ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області.

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про повернення судового збору в розмірі 804,60 грн, сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарг за ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2019 року про повернення позовної заяви.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2020 року у складі судді Бурди П. О. відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору у розмірі 804,60 грн, сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарг у даній справі.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки апеляційна і касаційна скарги заявника були розглянуті відповідно судами апеляційної і касаційної інстанції по суті, тому судовий збір, сплачений за їх подання заявником, поверненню в порядку, передбаченому статті 7 Закону України «Про судовий збір», не підлягає. В цьому випадку розподіл судових витрат здійснює суд, який ухвалив відповідне рішення згідно з приписами статті 141 ЦПК України «Розподіл судових витрат між сторонами».

Не погодившись з ухвалою місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2020 року про відмову у задоволенні заяви про повернення судового збору у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних сум, 3 % річних та відсотків за користування грошима на підставі пункту 1 частини першої статті 358 ЦПК України.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив із того, що у частині першій статті 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду, до яких ухвалу про відмову у задоволенні заяви про повернення судового збору не включено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2020 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу апеляційного суду, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, дійшов до неправильних висновків щодо неможливості оскарження ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області № 188/570/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних сум, 3 % річних та відсотків за користування грошима.

Ухвалою Верховного Суду від 25 січня 2021 року справу № 188/570/19 призначено до судового розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про повернення судового збору в розмірі 804,60 грн, сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарг на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2019 року про повернення позовної заяви у справі 188/570/19 (провадження № 2/188/321/2020) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних сум, 3 % річних та відсотків за користування грошима.

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з ухвалою місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Так, підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року є неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. є

Відповідно до статті 400 ЦПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції діє в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Колегія суддів частково приймає аргументи касаційної скарги з таких мотивів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Згідно пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Згідно з частиною другою статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Статтею 142 ЦПК України передбачений порядок розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

Оскарження ухвали щодо визначення розміру судових витрат передбачено пунктом 13 частини першої статті 353 ЦПК України. Аналіз пункту 13 частини першої статті 353 ЦПК України у системному зв`язку із приписами статті 142 ЦПК свідчить, що поняття «визначення розміру судових витрат» охоплює собою, в тому числі, й повернення судового збору.

Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У схожій ситуації у постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 (провадження № 61-42865сво18) зроблено висновок, що тлумачення пункту 15 частини першої статті 293 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення ПАТ «Укрсоцбанк» із апеляційною скаргою) має відбуватися із урахуванням можливості/неможливості поновити свої права, особою, яка подає апеляційну скаргу, в інший спосіб аніж шляхом оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду.

Тому ухвала суду першої інстанції щодо вирішення питання про повернення судового збору може бути оскаржена в апеляційному порядку, відповідно до положень статті 142, пункту 13 частини першої статті 353 ЦПК України, та оскільки особа, яка подає апеляційну скаргу, не може поновити свої права в інший спосіб аніж шляхом оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо вирішення питання про повернення судового збору.

Таким чином, висновок апеляційного суду про те, що ухвала Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2020 року про повернення судового збору, сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарг, не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, є помилковим.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржене судове рішення постановлене без додержання норм процесуального права. За таких обставин, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. С. Жданова

А. Ю. Зайцев

В. М. Коротун