Провадження № 2/727/2799/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 грудня 2021 року Шевченківський районний суд м.Чернівці у складі:

головуючого - судді Танасійчук Н.М.

за участю секретаря судового засідання Желик І.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить йому з батьком ОСОБА_3 та братом ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, як майно набуте під час приватизації, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 08 грудня 1999 року, а також частина квартири належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 7/8 від ј частки нерухомого майна після смерті його матері ОСОБА_5 . Квартира складається з трьох житлових кімнат загальною площею 74,0 кв.м., в тому числі житловою 47,5 кв.м.

В зазначеному житловому приміщенні, окрім них, зареєстрований брат позивача ОСОБА_2 , проте останній в квартирі не проживає протягом тривалого часу, що підтверджується актами ПП «Санітарія» від 27.09.2021 року, 02.12.2020 року, 02.06.2020 року, ніякої участі по утриманню квартири не приймає, особистих речей в квартирі немає, цим житлом не користується без поважних на те причин понад один рік.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи належним чином судом повідомлені.

Позивачем ОСОБА_1 надіслано до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Не заперечив щодо винесення судом заочного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18.10.2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу у судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить йому з батьком ОСОБА_3 та братом ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а.с.6).

Частина квартири належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 7/8 від ј частки нерухомого майна після смерті його матері ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.13).

Згідно довідок ПП «Санітарія» від 27.09.2021 року, 02.12.2020 року, 02.06.2020 року встановлено що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно не проживає за адресою АДРЕСА_2 .(а.с.14-16)

У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності ( статті 13, 41 Конституції України).

Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов`язки, а й орієнтовно вказує на його зобов`язання.

Основоположні принципи здійснення повноважень власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, то цей термін може бути продовжений наймодавцем, а у разі спору - судом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, які виникають в практиці застосування судами ЖК України» № 2 від 12.04.1985р., у справах про визнання наймача або членів його сім`ї такими, що втратили право користування житловим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені терміни. У разі поважності причини відсутності (знаходження у відрядженнях, у осіб, що потребують догляду і т.д.), суд може подовжити пропущений термін.

Відповідно до пункту № 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 р. "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя"- наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди, як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ( наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Враховуючи скільки часу (більше року) відповідач не проживає у квартирі, відповідно до ст. 71 та ч. 2 ст. 107 Житлового кодексу України, він може бути визнаний таким, що втратив право користування житлом.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 в житловому приміщенні - в квартирі по АДРЕСА_2 не проживає більше року. Позивач не чинить перешкод у користуванні будинком, тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.

Відповідно до вимог ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

У Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ( статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України). Отже у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог:

1) про позбавлення права власності на житлове приміщення;

2) про позбавлення права користування житловим приміщенням;

3) про визнання особи безвісно відсутньою;

4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази, враховуючи наведені вище норми закону, а також фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись 12, 13, 76, 78, 81, 89, 133, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283, 353, 355, 356 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 391 ЦК України, ст.71,72 ЖК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 47,5 кв.м.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Шевченківського

районного судум.Чернівці Н.М.Танасійчук