Справа № 159/7226/21
Провадження № 2/159/1621/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

10 грудня 2021 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Шергіна Ю.О. розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Зеленського ліцею Ковельської міської ради Ковельського району Волинської області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, зобов`язання вчинити дії та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Зеленського ліцею Ковельської міської ради Ковельського району Волинської області, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ від 08.11.2021 №31-к/тр «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 », зобов`язати поновити умови трудового договору, шляхом допущення на робоче місце та не перешкоджати виконувати трудові обов`язки на посаді вчителя математики Зеленського ліцею Ковельської міської ради Ковельського району Волинської області та стягнути середньомісячний заробіток за час її вимушеного прогулу за період з 08.11.2021

Однак, позовна заява подана без додержання вимог, передбачених статтею 177 ЦПК України.

Так, відповідно до частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В порушення зазначених вимог позивач не додала до позовної заяви документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі.

Разом з тим, позивач подала клопотання про звільнення її від сплати судового збору, яке мотивувала тим, що у зв`язку з відстороненням її від роботи без збереженням заробітної плати вона позбавлена матеріального забезпечення і вимушена докладати додаткових зусиль для забезпечення свого життя.

Право на доступ до суду, закріплене у частині першій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати частині першій статті 6, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Статтею 5 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) передбачені пільги щодо сплати судового збору та зазначено хто звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони.

Приписами статті 8 Закону № 3674-VI встановлено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є військовослужбовці, члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Отже, єдиною підставою для вчинення судом дій, зазначених у статті 8 Закону № 3674-VI , є врахування ним майнового стану сторін.

У розумінні приписів статті 8 Закону № 3674-VI, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, звільнення від його сплати, може мати місце за виключних обставин. Визначення майнового стану є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується реальний рівень майнового стану.

Положення Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

З наведеного слідує, що підставою для звільнення від сплати судового збору є такий, обумовлений виключними обставинами, майновий стан сторони, який об`єктивно унеможливлює сплату нею судового збору у відповідному розмірі.

ОСОБА_1 не подано доказів на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Те що ОСОБА_1 відсторонена від роботи без збереженням заробітної плати і вона позбавлена матеріального забезпечення, у зв`язку з чим вимушена докладати додаткових зусиль для забезпечення свого життя, без надання належних доказів про її майновий стан, не є безумовною підставою для звільнення її від сплати судового збору.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Зважаючи на те, що відмова у звільненні від сплати судового збору та у зменшені розміру судового збору не порушує положення частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (про право на справедливий суд), оскільки не перешкоджає вказаній особі у доступі до суду і не ускладнює його таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір, його об`єкти та ставки, підстави і порядок сплати, а також умови звільнення від сплати встановлені законом, тобто справляння судового збору переслідує законну мету.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Таким чином, позивачу ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір у порядку та розмірі, визначених Законом України «Про судовий збір».

Так, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону № 3674-VI).

Як установлено, позивачем заявлено дві поєднані вимоги немайнового характеру (визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, а також, зобов`язання поновити умови трудового договору); і вимогу майнового характеру (стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу).

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу під час відсторонення від роботи.

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб що становить 908 грн (підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Таким чином, за подання цієї позовної заяви необхідно сплатити 908 грн судового збору за дві поєднані вимоги немайнового характеру (визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, а також, зобов`язання поновити умови трудового договору) та 908 грн судового збору за вимогу майнового характеру (стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, із урахуванням того, що 1% складеної ціни позову є очевидно меншим, а ніж 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно із частиною другою статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, оскільки позовна заява не відповідає зазначеним вище вимогам, встановленим статтями 175, 177 ЦПК України, її необхідно залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України,суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Зеленського ліцею Ковельської міської ради Ковельського району Волинської області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, зобов`язання вчинити дії та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя Ковельського

міськрайонного суду Юлія ШЕРГІНА