Провадження №2-о/755/691/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2021 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого - судді - Коваленко І.В.,

при секретарі - Розпутній Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

25.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою, в якій просить встановити факт смерті його матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Ялта, Автономна Республіка Крим, Україна.

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати заявника - ОСОБА_2 , яка була зареєстрована та постійно проживала у м. Ялті Автономної Республіки Крим. Факт її смерті підтверджується довідкою про смерть від 09 листопада 2021 року № А-04143, виданою Ялтинським міським відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим та свідоцтвом про смерть від 31 серпня 2021 року серії НОМЕР_1 , Ялтинським міським відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. Вказані документи не відповідають вимогам законодавства України, оскільки вони були видані на тимчасово окупованій території України, визначеній відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Зареєструвати факт смерті у встановленому законом порядку заявник не має можливості, оскільки такий факт відбувся на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідно для отримання свідоцтва про смерть, встановленого законодавством України зразка, на підставі якого для заявника виникають правові підстави для реалізації своїх спадкових прав.

Заявник у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду заяви повідомлені належним чином. Заявник просив розглядати справу за його відсутності.

Представник заінтересованої особи Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Згідно із вимогами частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані заявником докази, суд приходить до таких висновків.

Із копії свідоцтва про народження встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю заявника ОСОБА_1 .

З копії паспортних даних встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

З довідки про смерть від 09 листопада 2021 року № А-04143, виданої «Ялтинським міським відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим», вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті - республіка Крим, м. Ялта, причина смерті - печінкова недостатність, метостази в печінці, злоякісне новоутворення сліпої кишки.

На підставі зазначеної довідки 31 серпня 2021 року «Ялтинським міським відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим» видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Ялта, Республіка Крим, про що зроблено актовий запис № 2.

З метою реєстрації факту смерті матері заявник звернулася до Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Листом Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 25 листопада 2021 року № 2856/21.6-73 заявнику у державній реєстрації смерті ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про смерть від 31 серпня 2021 року серії НОМЕР_1 , виданого «Ялтинським міським відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим», відмовлено, оскільки даний документ виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до статті 1 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207-VІІ) тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Частиною 2 статті 4 Закону № 1207 -VІІ визначено, що правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до частин другої, третьої, четвертої статті 9 Закону № 1207 -VІІ будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Частиною першою статті 17 Закону № 1207 -VІІ визначено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Відповідно до пункту 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940 передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть).

За змістом статті 17 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VІ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою;2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Згідно із статтею 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

При ухваленні рішення суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях наголошує, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

У Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення, не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Cyprus v. Turkey», ЄСПЛ зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би нехтування всіма правами мешканців цієї території при обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Отже, документи, що видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров`я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

З наданих документів суд вважає встановленим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Сухобузимське Сухобузимського району Красноярського краю, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Ялта, Республіка Крим, перебуваючи на тимчасово окупованій території, і тому факт її смерті суд вважає доведеним і встановленим. Дата смерті також встановлена. Оскільки реєстрація смерті ОСОБА_2 в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, тому є підстави для встановлення у судовому порядку факту смерті, а також для подальшого внесення відповідного актового запису.

Даний факт має юридичне значення, оскільки на його підставі для заявника виникають правові підстави для реалізації своїх спадкових прав.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 263-265, 315, 317, 319, 354 ЦПК України, Правилами державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті, - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Сухобузимське Сухобузимського району Красноярського краю Російської Федерації, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Ялта, Автономна Республіка Крим, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме: Дніпровський районний суд міста Києва.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повний текст рішення суду виготовлено 14 грудня 2021 року.

Суддя І.В.Коваленко