13 грудня 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Якимової О.С., розглянувши заяву адвоката Ключик Юлії Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», про усунення перешкод у користування квартирою,
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», про усунення перешкод у користування квартирою,
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» щодо перешкод ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у користуванні квартирою АДРЕСА_1 протиправними. Вселено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартиру АДРЕСА_1 . Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1681,60 грн.

15.06.2021 на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява, яка подана адвокатом Ключик Ю.В. в інтересах ОСОБА_1 , про судові витрати, відповідно до якої адвокат просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати у загальному розмірі 34440,56 грн., з яких: 2556,00 грн. - витрати пов`язані зі сплатою судового збору; 31200 грн. - витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги; 25,56 грн. - витрати за банківські послуги та 227,00 грн. - поштових витрат, 432,00 друк фотографій.

В заяві зазначив, що 09.12.2020 між ОСОБА_1 та адвокатом Ключик Ю.В. укладено договір №09/12/20 про надання правничої допомоги. 26.11.2021 між ОСОБА_1 та адвокатом Ключик Ю.В. складено та підписано Акт виконаних робіт №1 -26/11/2021/335/10600/20 за договором №09/12/2020 від 09.12.2020 про надання правничої допомоги. Відповідно до прибуткового касового ордеру № ЗП051310 про сплату правової допомоги від 26.11.2021 , ОСОБА_1 сплатив 31200,00 грн. Також розмір витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, складається із банківських послуг, представник заявника зазначає про сплату комісії з платника при оплаті судового збору для подання позову, забезпечення позову, за подання апеляційної скарги, що загалом становить 25,56 грн. Крім того, понесено поштові витрати на загальну суму 227,00 грн. та друк фотографій 432,00 грн. Посилаючись на вимоги абз. 2 ч. 3 ст. 259 ЦПК України, адвокат вважає, що витрати позивача зі сплати судового збору та витрати, пов`язані з розглядом справи є неминучими витратами і мають бути відшкодовані, у зв`язку з чим нею подано до суду дану заяву. Просила стягнути 34440,56 грн. з відповідача на користь позивача.

Представник ТОВ «Кредитні ініціативи» Ременюк Т.О. подала до суду заперечення на заяву про судові витрати, в якій зазначила, що проти стягнення судових витрат відповідач заперечує у повному обсязі, вважає її безпідставною, необґрунтованою, з огляду на таке. З грудня 2020 року адвокат позивача участі у судових засіданнях не приймав, матеріали справи не містять жодного доказу участі у справі адвоката. Всі судові засідання відбувалися за участю позивача, адвокат разу в судовому засіданні участі не брала. Всі судові засідання були за участю позивача, всі процесуальні документи підписані позивачем особисто. На думку представника ТОВ «Кредитні ініціативи», заявлення витрат на правову допомогу у розмірі 34440,56 грн. не доведено жодним допустимим та обґрунтованим доказом. Матеріали справи не містять жодного доказу, що такі кошти сплачувались позивачем та наданий акт виконаних робіт не може бути належним доказом. Окрім того, представник ТОВ «Кредитні ініціативи» вважає, що винагорода у розмірі, зазначеному у розрахунках судових витрат, з урахуванням складності справи та змісту позовної заяви, є завищеною, надуманою, не доведеною жодними доказами, та такою, що не відповідає складності справи та взагалі викликає сумнів.Щодо заявлених поштових витрат, то представник ТОВ «Кредитні ініціативи» зауважує, що поштові витрати не відносяться до жодного з пункту положень ст. 133 ЦПК України, відтак їх стягнення є неприпустимим.

Посилаючись на вказані обставини, представник відповідача вважає подану заяву безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Судом не встановлено обставин для виклику у судове засідання учасників справи, а відтак заява про ухвалення додаткового рішення розглядається у відсутність сторін по справі, що відповідає положенням ч. 4 ст. 270 ЦПК України.

За вказаних обставин, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши заяву про стягнення судових витрат, матеріали справи та заперечення представника відповідача, дійшов до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представником позивача було подано поштовим зв`язком 26.11.2021, отже останньою були дотримані вимоги ч. 1 ст. 134 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її озгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Отже, частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такі самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 - 36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України", від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Разом з тим, у разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Представником позивача на підтвердження своїх вимог надано: договір №09/12/2020 про надання правничої допомоги, який укладено між адвокатом Ключик Ю.В. та Луценком Ю.В., додаткову угоду №1 до договору №09/12/2020 від 18.12.2020, яка укладена між адвокатом Ключик Ю.В. та Луценком Ю.В.;акт №1 - 26/11/2021/335/10600/20 від 26.11. 2021 року; та квитанцію до прибуткового касового ордера № ЗП51310 від 26.11.2021.

Згідно з актом № №1 - 26/11/2021/335/10600/20 від 26.11. 2021 року виконаних робіт за договором 09/12/2020 про надання правничої допомоги, адвокатом Ключик Ю.В. надано позивачу ОСОБА_1 такі послуги: консультація усна 2 год. сума 2000,00 грн., складання документів та участь у суді: позовна заява 5 годин - 9000,00 грн., відповідь на відзив 3 год.-5400 грн., заяви з процесуальних питань: 8 заяв, на загальну суму 4000,00 грн. по 500,00 грн. кожна заява, апеляційна скарга на ухвалу 4 год -10800,00 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, суд доходить висновку, що наявні у матеріалах справи докази не доводять реальність та обґрунтованість витрат на правову допомогу в заявленому розмірі, а заявлена до стягнення з відповідача сума не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Вирішуючи це питання, суд враховує, що адвокат Ключик Ю.В. участі у судових засіданнях не приймав, усі судові засідання відбувалися за участю позивача, всі процесуальні документи підписані позивачем особисто, а про наявність договору укладеного позивачем про правничу допомогу повідомлено лише після постановлення судового рішення. Що стосується витрат на правову допомогу за такі надані послуги, як усна консультація та складання позову, відповідь на відзив, то суд доходить до висновку, що розмір цих витрат є завищеним, виходячи зі складності справи. Так само, не є обґрунтованими витратами, на думку суду, витрати на подання тричі аналогічних заяв про розгляд справи у відсутність позивача(кожна по 500,00 грн.).

З огляду на ці обставини, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, заяви відповідача про зменшення цих витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правову допомогу адвоката та стягнення з відповідача на користь позивача витрат за надання професійної правничої допомоги у розмірі 5000 грн.

Щодо вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат пов`язаних зі сплати судового збору у сумі 2556 грн. 00 коп., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач обрахував вказану суму, виходячи із подання ним позову та заяви про забезпечення позову, апеляційної скарги на ухвалу. Однак, розмір вказаних у заяві витрат зі сплати судового збору не узгоджується із матеріалами справи.

Так, згідно матеріалів справи, позивач при зверненні до суду з позовом сплатив судовий збір, 1681,60 грн. і остаточним судовим рішенням від 24.11.2021 стягнуто з відповідача на користь позивача вказану суму, а тому вказана сума судового збору 1681,60 грн. не може бути повторно стягнута з відповідача на користь позивача додатковим рішенням.

Щодо заяви про забезпечення позову, то згідно матеріалів 335/10600/20, 2-з /335/5/2021 при поданні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 420,40 грн. Ухвалою суду від 04.01.2021 було повернуто заяву про забезпечення позову, а відтак вказана сума не підлягає стягненню з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь позивача в порядку ухвалення додаткового рішення, а може бути повернута позивачу ухвалою суду, за відповідним клопотанням ОСОБА_1 на підставі п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Щодо судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду у розмірі 454,00 грн., то суд дійшов висновку про таке.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Отже, обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Згідно ч.1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» справляється за подання до суду позовної заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Таким чином, суд вважає, що оскільки ОСОБА_1 скористався своїм правом на оскарження ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку, за яке передбачено Законом України «Про судовий збір» відповідна сплата судового збору, то враховуючи, що апеляційним судом не вирішувалося питання по суті спірних правовідносин, а процесуальним законом не передбачено стягнення із відповідача на користь позивача судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду, яка була скасована, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції, а тому підстав для стягнення з відповідача суми судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу у відповідності до чинного законодавства не передбачається і у задоволені цих вимог суд відмовляє.

Згідно з п.4 ч.3 ст.133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Отже, виходячи із положень гл. 8 розділу І ЦПК України до таких витрат можна віднести, зокрема, витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Інших витрат, пов`язаних з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, ЦПК не встановлює. Однак до них можна віднести витрати, пов`язані з отриманням висновку спеціаліста до подання позову (підготовка справи до розгляду); направлення адвокатських запитів з метою отримання відомостей, що мають значення для справи; вчинення інших дій з метою отримання доказів в межах підготовки справи до розгляду.

Таким чином, суд вважає безпідставними і вимоги заяви про судові витрати про стягнення з відповідача банківської комісії сплаченої при оплаті судового збору у сумі 25,56 грн. та поштових переказів на суму 227,00 грн., друк фотографій у розмірі 432 грн., оскільки вказані витрати у розумінні ст. 133 ЦПК України не є судовими витратами, пов`язаними із розглядом справи.

Згідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За таких обставин, заява адвоката Ключик Ю.В. в інтересах ОСОБА_1 про стягнення судових витрат підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:

Заяву адвоката Ключик Юлії Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 про стягнення судових витрат у справі за позовом судового збору у відповідності до чинного законодавства не передбачається задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (місце знаходження: 04655, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки буд. 21, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп.

У задоволенні іншої частин заяви про стягнення судових витрат відмовити.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення складено 13.12.2021 року.

Суддя: Ю.В.Апаллонова