Дата документу 10.02.2021 Справа № 335/9830/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/9830/20 Головуючий у 1 інстанції: Соболєва І.П.
Провадження № 22-ц/807/570/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» у особі представника Ременюк Тетяни Олександрівни на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2020 року про забезпечення позову за заявою ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова Сергія Олександровича, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про реєстрацію права власності,

В С Т А Н О В И В:

19.11.2020 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до АТ «Альфа-банк», державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова С.О., третя особа ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 44339644, щодо нерухомого майна нежитлового приміщення № 27 площею 36,3 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , прийняте 30.11.2018 державним реєстратором виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенковим С.О., скасування вчиненого цим державним реєстратором 28.11.2018 запису під номером 29191601 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення № 27 площею 36,3 м2 за адресою: АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк».

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про його забезпечення шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення № 27 площею 36,3 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого з 28.11.2018 зареєстроване АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-банк»; заборони державним реєстраторам приймати рішення та вчиняти реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нежитлового приміщення № 27 площею 36,3 м2 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони Акціонерному товариству «Альфа-банк» чи за його дорученням іншим особам входити до нежитлового приміщення № 27 площею 36,3 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою заволодіння ним, а також заборони перешкоджати іпотекодавцю ОСОБА_2 використовувати вказане приміщення за призначенням.

Заява мотивована тим, що, не маючи передбачених законом правових підстав для набуття у позасудовому порядку права власності на предмет іпотеки нежитлове приміщення № 27 площею 36,3 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , 28.11.2018 через державного реєстратора Ільющенкова С.О. АТ «Укрсоцбанк» зареєструвало право власності на предмет іпотеки за собою ( правонаступником якого є АТ «Альфа-банк»). У приватних перемовах по телефону працівники АТ «Альфа-банк» заявляють про намір невідкладно продати предмет іпотеки - нежитлове приміщення № 27 площею 36,3 м2 за адресою: АДРЕСА_1 у разі, якщо він не сплатить заявлену ними суму боргу, вимагають звільнити зазначене нерухоме майно. Реєстрація об`єкту нерухомості за АТ «Укрсоцбанк» та відсутність арешту на нерухоме майно дає можливість банку в будь-який момент продати чи переоформити його на інших осіб. Продаж чи інше відчуження нежитлового приміщення унеможливить чи ускладнить повернення вказаного об`єкту нерухомого майна значної вартості у разі ухвалення рішення суду про задоволення позову. Крім того, представники АТ «Альфа-банк» неодноразово намагались звільнити вказане нежитлове приміщення, а саме, 04.06.2020 та 12.08.2020. За вказаною подією внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Аналогічні дії АТ «Альфа-банк» не виключаються в майбутньому під час розгляду цієї справи.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2020 року було частково задоволено заяву про забезпечення позову.

Заборонено державним реєстраторам приймати рішення та вчиняти реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нежитлового приміщення № 27 площею 36,3 м2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонено акціонерному товариству «Альфа-банк» чи за його дорученням іншим особам входити до нежитлового приміщення № 27 площею 36,3 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою заволодіння ним, а також перешкоджання іпотекодавцю ОСОБА_2 використовувати вказане приміщення за призначенням.

В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, АТ «Альфа-Банк» у особі представника Ременюк Т.О. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необгрунтованість у зв`язку з порушенням судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу в частині задоволення заяви ОСОБА_1 та прийняти постанову, якою у її задоволенні відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги,

мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

З матеріалів позовної заяви та заяви про забезпечення позову випливає, що між сторонами виник спір з приводу визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 44339644, щодо нерухомого майна нежитлового приміщення № 27 площею 36,3 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , прийняте 30.11.2018 державним реєстратором виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенковим С.О., скасування вчиненого цим державним реєстратором 28.11.2018 запису під номером 29191601 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - запису про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення № 27 площею 36,3 м2 за адресою: АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк».

Позивач в заяві про забезпечення позову вказує, що є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Аналізуючи надані документи, суд дійшов висновку, що, зважаючи на предмет спору у даній цивільній справі, особу відповідача, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення.

При цьому, суд вважав неспівмірним заявлений спосіб забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, в частині накладення арешту, оскільки арешт включає заборону користування, володіння та розпорядження майном, в тому числі для самого позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2 . Тому належним способом забезпечення позову суд визнав саме заборону державним реєстраторам приймати рішення та вчиняти реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо зазначеного нежитлового приміщення, а також заборону АТ «Альфа-банк» чи за його дорученням іншим особам входити до нежитлового приміщення з метою заволодіння ним або для створення перешкод іпотекодавцю ОСОБА_2 використовувати вказане приміщення за призначенням.

Крім цього, суд вказував, що в даному випадку вжиття заходів забезпечення позову саме в такий спосіб не зможе перешкодити господарській діяльності юридичних або фізичних осіб, а також не порушить інтереси інших осіб.

Що стосується зустрічного забезпечення, то суд вважав, що з огляду на приписи ч. 1 ст. 154 ЦПК України, такий процесуальний захід є правом суду, який самостійно оцінює необхідність зустрічного забезпечення. За загальним правилом, вирішення цього питання має диспозитивний характер. Тобто реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком. Крім того, пропозиції щодо зустрічного забезпечення відсутні.

В апеляційній скарзі АТ «Альфа-Банк» вказує, що право позивача на збереження майна вже захищене судом у інший справі № 335/5136/19, у якій ухвалою суду забезпечено позов ОСОБА_2 шляхом накладення арешту на це ж саме нежитлове приміщення.

В іншій цивільній справі № 335/6420/16-ц також суд першої інстанції забезпечував в аналогічний спосіб позов ОСОБА_2 , але апеляційний суд скасував ці заходи забезпеченням, вказавши, що заява не містить обґрунтованих доводів щодо необхідності забезпечення позову в розрізі позиції позивача, що є підставою для відмови в її задоволенні.

Також апелянт вказує, що на теперішній час мається постанова Запорізького апеляційного суду від 24.11.2020р. у справі № 335/5136/19, якою задоволено позов ОСОБА_2 в частині скасування запису про реєстрацію спірного нерухомого приміщення за АТ «Укрсоцбанк» за № 29191601.

Між тим, апеляційний суд перевіряє лише підстави для забезпечення позову саме у справі, у якій подано відповідну заяву, та за обставинами, що існують на час вирішення питання щодо забезпечення позову.

Так, станом на час розгляду заяви про забезпечення позову в цій справі ніякого

рішення по суті вимог позивача або третьої особи, яке б набрало законної сили, ухвалено не було. А прийняті у інших справах заходи забезпечення не мають значення для цієї справи, оскільки можуть бути скасовані в будь-який момент. Тому такі доводи скарги колегія не бере до уваги як необгрунтовані.

З приводу неспівмірності прийнятих судом заходів забезпечення, колегія зазначає, що метою пред`явлення іпотекодавцем ОСОБА_1 позову є збереження майна за іпотекодавцем через перехід права власності на нього до іпотекодержателя у незаконний спосіб, з порушенням чинного законодавства, яким ці відносини врегульовано. У випадку задоволення такого позову право власності на це майно повертається до іпотекодавця, а тому не можна допустити подальшої перереєстрації цього майна на будь-яку іншу особу.

Щодо недоведеності позивачем обґрунтованого припущення про вчинення банком будь-яких дій з приводу наміру на відчуження майна, то позивач вказував, що такі наміри вбачаються з того, що іпотекодавець за такими підставами звернулась до правоохоронних органів та її звернення зареєстровано у ЄРДР ( а.с. 41).

Проте, з Витягу з ЄРДР (номер кримінального провадження 0000098 від 17.07.2020р.) не вбачається, що самоуправні дії вчинені саме працівниками банку.

Крім цього, колегія зазначає, що в цьому позові не вирішуються вимоги щодо усунення перешкод у користуванні приміщенням, а іпотекодержатель (в даному випадку його правонаступник) має право перевіряти предмет іпотеки, що передбачено договором іпотеки та ЗУ «Про іпотеку», а тому заборона входження до іпотечного нерухомого майна перешкоджатиме банку у реалізації такого права.

У зв`язку з цим, колегія визнає доводи скарги в цій частині обґрунтованими, та вважає за необхідне скасувати ухвалу в частині забезпечення позову у спосіб заборони банку чи його представникам входити до іпотечного майна.

Питання зустрічного забезпечення не вирішувалось судом, оскільки не було встановлено обставин, які визначені для цього у ч. 3 статті 154 ЦПК України.

Прийняття ж у іншій справі рішення з приводу аналогічних вимог тим, які заявлено у цій справі, за позовом іншої особи, не створює підстав для відмови у забезпеченні цього позову в інший спосіб, ніж у розглянутій справі.

В скарзі зазначається, що заборона реєстратору вчиняти реєстраційні дії щодо предмета іпотеки, зашкодить позивачу та третій особі у виконанні постанови Запорізького апеляційного суду від 24.11.2020.

Але колегія вважає, що вказана обставина може бути врахована при розгляді цієї справи судом першої інстанції, зокрема, шляхом вирішення питання за заявою учасників справи щодо наявності підстав для скасування прийнятих у цій справі заходів забезпечення позову.

Отже, колегія, визнавши частково обґрунтованими доводи скарги, відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України скасовує оскаржувану ухвалу щодо прийнятих заходів у вигляді заборони банку та його уповноваженим особам входити до нежитлового приміщення, що є предметом іпотеки.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384,389 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» у особі представника Ременюк Тетяни Олександрівни задовольнити частково.

УхвалуОрджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2020 року у цій справі скасувати в частині заборони Акціонерному товариству «Альфа-банк» чи його повноваженим представникам входити до нежитлового приміщення № 27 площею 36,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій оскаржуваній частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 16 лютого 2021 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.