Справа № 341/1239/21
Провадження № 22-ц/4808/1684/21
Головуючий у 1 інстанції МЕРГЕЛЬ М. Р.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.

серкетаря Максимів Ю.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду від 29 вересня 2021 року у складі судді Мергеля М.Р. в м. Галич, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позовна заява мотивована тим, що 18 липня 2016 року між нею та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 та проживає з нею. Відповідач проживає окремо. На утримання дитини вона щомісячно витрачає 5000 грн, в цю суму входить придбання продуктів харчуваня належної якості, одягу для дитини, оплата дитсадка, забезпечення дитини розвиваючими іграшками, матеріально їй допомагають батьки. Разом з тим відповідач їздить на роботу за кордон, отримує високий дохід, а тому має змогу оплачувати аліменти на дитину. Просить стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини по 2 500 грн на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Галицького районного суду від 29 вересня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно починаючи з 13 липня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Визначений розмір аліментів щорічно підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернуто до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_1 908,0 грн судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового рішення яким просить змінити оскаржуване рішення у зв`язку з неповнотою встановлення обставин, які мають значення для справи, зокрема неподанням доказів з поважних причин. Вказує на те, що вперше зіткнувся з такою ситуацією немаючи відповідних знань у галузі права, не розуміючи значення розгляду справи за правилами спрощеного провадження, не подав до суду своїх заперечень, не надав відзив з доказами про неможливість сплачувати аліменти в заявленій позивачем сумі. Зазначає, що він є інвалідом 3-ї групи, у зв`язку з чим отримує пенсію в розмірі 3 893 грн 40 коп, постійного місяця роботи немає, іншого доходу крім пенсії теж. 29 вересня 2021 року будучи в стресовому стані не до кінця усвідомлюючи свої дії написав заяву якою погодився про розгляд справи без його участі та що визнає заявлений позивачем розмір позову щодо розміру сплати аліментів.

Вказує, що готовий платити матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідач заявою від 29 вересня 2021 року позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання малолітньої дочки у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500,00 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття визнав. У зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю, а тому необхідно стягувати з відповідача щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому народилась донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте разом не проживають. Неповнолітня донька проживає з матір`ю.

Відповідач заявою від 29 вересня 2021 року позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання малолітньої дочки у твердій грошовій сумі, в розмірі по 2500,00 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття визнав (а. с. 17). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ч.ч.1,2 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12. 2020 року установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2021 рік в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень.

При визначенні розміру аліментів суд першої інстанції, відповідно до ст. 182 СК України вірно врахував матеріальний стан відповідача та прийшов правильного висновку, що останній є молодою, працездатною особою і спроможний сплачувати аліменти на утримання донь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід.

Разом з тим, при визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітнього доньки у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 500 грн щомісячно, суд першої інстанції, відповідно до ст. 182 СК України у повній мірі врахував матеріальний стан відповідача, періодичність отримання ним доходів та обов`язок обох батьків на утримання неповнолітньої дитини.

Той факт, що відповідач офіційно не працевлаштований, не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання свою неповнолітню дочку та сплачувати аліменти на її утримання.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що подана ним заява до суду першої інстанції від 29 вересня 2021 року про визнання заявлених позивачем позовних вимог про сплату аліментів на дитину в розмірі по 2500 грн в місяць написана в стрессовому та хворобливому стані у зв`язку з чим він до кінця не усвідомлював свої дії, оскільки суперечить приписам ч.4ст.12 ЦПК України якими встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення по суті відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Разом з тим, установлено, що ОСОБА_1 до апеляційної скарги подав посвідчення учасника бойових дій.

Згідно п.п.3,13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів; учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

За змістом ч 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, сторони у цій справі звільнені від сплати судового збору, тому такі витрати вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Галицького районного суду від 29 вересня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 908,0 грн судового збору скасувати.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складено 13 грудня 2021 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.В.Бойчук

О.В.Пнівчук