Постанова

Іменем України

03 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 757/74669/17-ц

провадження № 61-41665св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Міністерство економічного розвитку і торгівлі України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 лютого

2018 року у складі судді Козлова Р. Ю., постанову Апеляційного суду м. Києва від 22 травня 2018 року у складі колегії суддів: Поліщук Н. В., Шкоріної О. І.,

Соколової В. В., ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2018 року у складі колегії суддів: Поліщук Н. В., Шкоріної О. І., Соколової В. В. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2018 року у складі колегії суддів:

Поліщук Н. В., Шкоріної О. І., Соколової В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до

ОСОБА_2 , Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсними патенту на промисловий зразок та свідоцтв на знаки для товарів і послуг.

На обгрунтування позовних вимог зазначав, що з 2002 року він здійснює господарську діяльність з використанням знаку для товарів і послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». З часом він здійснив ребрендинг торговельної марки та 28 вересня

2016 року подав заявку на реєстрацію нового знаку для товарів і послуг.

В цей же період ОСОБА_2 копіює зазначене зображення для використання його на контрафактній продукції, та 23 лютого 2017 року подає заявку на реєстрацію промислового зразка. 28 серпня 2017 року відповідач отримав оспорюваний патент, який використовується із знаком для товарів і послуг за тим самим класом МКТМ, для якого використовує і він свій знак.

Знаки для товарів і послуг відповідача, захищені свідоцтвами № НОМЕР_1 та

№ НОМЕР_2 , імітують знак для товарів і послуг, який використовує він, що є проявом недобросовісної конкуренції з боку відповідача.

Посилаючись на наведене, просив: визнати недійсним патент на промисловий зразок № НОМЕР_3 ; визнати недійсними свідоцтва на знаки для товарів і послуг № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ; зобов`язати Міністерство економічного розвитку та торгівлі України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо визнання повністю недійсними свідоцтв № НОМЕР_1 та

№ НОМЕР_2 , та до Державного реєстру патентів України на промислові зразки, щодо визнання повністю недійсними патенту № НОМЕР_3 , а також опублікувати зазначені відомості в офіційному бюлетені.

У лютому 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав заяву про забезпечення позову шляхом встановлення заборони:

- ОСОБА_2 до набрання рішенням у справі законної сили відмовлятися повністю чи частково від свідоцтв на знаки для товарів і послуг № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , відчужувати або іншим способом передавати третім особам повністю або частково майнові права на знаки для товарів і послуг (свідоцтва на знаки для товарів і послуг № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ), видавати дозвіл (ліцензію) на використання на знаки для товарів і послуг (свідоцтва на знаки для товарів і послуг № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ) щодо всього або частини переліку товарів, визначених у ньому, використовувати у будь-який спосіб знаки для товарів та послуг (свідоцтва на знаки для товарів і послуг № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ) щодо всього або частини переліку товарів, визначених в них;

- ОСОБА_2 до набрання рішенням у справі законної сили відмовлятись повністю чи частково від промислового зразка (патент на промисловий зразок № НОМЕР_3 ), відчужувати або іншим способом передавати третім особам повністю або частково майнові права на промисловий зразок (патент на промисловий зразок № НОМЕР_3 ), видавати дозвіл (ліцензію) на використання промислового зразка (патент на промисловий зразок

№ НОМЕР_3 ), використовувати у будь-який спосіб промисловий зразок (патент № НОМЕР_3 );

- - Міністерству економічного розвитку і торгівлі України до набрання рішенням у справі законної сили вносити до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг зміни, що стосуються повної або часткової відмови власника свідоцтв на знаки для товарів і послуг

№ НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 від них; відомості про передачу права власності на свідоцтва на знаки для товарів і послуг (свідоцтва на знаки для товарів і послуг № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ) іншим особам повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг; відомості щодо видачі дозволу (ліцензії) на використання знаків для товарів і послуг (свідоцтва на знаки для товарів і послуг № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ) щодо всього або частини переліку товарів, визначених у ньому;

- - Міністерству економічного розвитку і торгівлі України до набрання рішенням у справі законної сили вносити до Державного реєстру патентів України зміни, що стосуються повної або часткової відмови власника патента на промисловий зразок № НОМЕР_3 від цього патента, відомості про передачу права власності на патент на промисловий зразок (патент

№ НОМЕР_3 ) іншим особам, а також відомості щодо видачі ліцензії на використання промислового зразку (патент № НОМЕР_3 ).

Заява про забезпечення позову обгрунтована тим, щовиконання майбутнього судового рішення у даній справі можливе лише, якщо власником спірних свідоцтв на знак для товарів і послуг та патенту залишатиметься одна й та сама особа. Обмеження у вчиненні зазначених ним дій попередить можливість збільшення кола осіб, які порушать його права інтелектуальної власності, та появи у правовідносинах інших осіб, у яких можуть виникнути права щодо спірних об`єктів права інтелектуальної власності.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено.

Заборонено ОСОБА_2 до набрання рішенням у справі законної сили відмовлятися повністю чи частково від свідоцтва України на знаки для товарів і послуг (свідоцтва на знаки для товарів і послуг № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ), відчужувати або іншим способом передавати третім особам повністю або частково майнові права на знаки для товарів і послуг (свідоцтва на знаки для товарів і послуг № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ), видавати дозвіл (ліцензію) на використання на знаки для товарів і послуг (свідоцтва на знаки для товарів і послуг № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ) щодо всього або частини переліку товарів, визначених у ньому, використовувати у будь-який спосіб знаки для товарів і послуг (свідоцтва на знаки для товарів і послуг № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ) щодо всього або частини переліку товарів, визначених в них.

Заборонено ОСОБА_2 до набрання рішенням у справі законної сили відмовлятись повністю чи частково від промислового зразка (патент на промисловий зразок № НОМЕР_3 ), відчужувати або іншим способом передавати третім особам повністю або частково майнові права на промисловий зразок (патент на промисловий зразок № НОМЕР_3 ), видавати дозвіл (ліцензію) на використання промислового зразка (патент на промисловий зразок № НОМЕР_3 ), використовувати у будь-який спосіб промисловий зразок (патент № НОМЕР_3 ).

Заборонено Міністерству економічного розвитку і торгівлі України до набрання рішенням законної сили вносити до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг зміни, що стосуються повної або часткової відмови власника свідоцтв України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 та

№ НОМЕР_2 від цих свідоцтв; відомості про передачу права власності на свідоцтва України на знаки для товарів і послуг(свідоцтва на знаки для товарів і послуг № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ) іншим особам повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг; відомості щодо видачі дозволу (ліцензії) на використання знаків для товарів і послуг (свідоцтва на знаки для товарів і послуг № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ) щодо всього або частини переліку товарів, визначених у ньому.

Заборонено Міністерству економічного розвитку і торгівлі України до набрання рішенням законної сили вносити до Державного реєстру патентів України зміни, що стосуються повної або часткової відмови власника патенту на промисловий зразок за № НОМЕР_3 від цього патенту, відомості про передачу права власності на патент на промисловий зразок (патент № НОМЕР_3) іншим особам, а також відомості щодо видачі ліцензії на використання промисловий зразок (патентом № НОМЕР_3 ).

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що між сторонами наявний дійсний спір щодо об`єктів права інтелектуальної власності, заява про забезпечення позову стосується предмету позову, обраний вид забезпечення відповідає вимогам процесуального законодавства, не перешкоджатиме господарській діяльності третім особам та зможе забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 22 травня 2018 року, з урахуванням виправлень, внесених ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 травня

2018 року, апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволено частково, ухвалу Печерського районного суду міста Києва від

12 лютого 2018 року скасовано в частині заборони ОСОБА_2 використовувати у будь-який спосіб промисловий зразок (патент № НОМЕР_3 ), ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову. В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про необхідність вжиття заходів забезпечення позову є законним та обгрунтованим, оскільки між сторонами наявний дійсний спір, який підлягає вирішенню в судовому порядку. Водночас, встановлення відповідачу заборони використовувати у будь-який спосіб промисловий зразок (патент № НОМЕР_3 ) є фактичним усуненням відповідача від належних йому прав на використання об`єкту права інтелектуальної власності до вирішення спору по суті, а тому дійшов висновку про необхідність скасування у цій частині оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, та ухвалення в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2018 року заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення залишено без задоволення.

Відмовляючи в ухваленні додаткового судового рішення в частині вирішення питання щодо заборони ОСОБА_2 у будь-який спосіб використовувати знаки для товарів і послуг, права на які охороняються свідоцтвами № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , суд апеляційної інстанції виходив з того, що зазначені заявником обставини не пов`язані з усуненням недоліків судового рішення, а фактично є вимогою про зміну в цій частині висновків суду. Суд зауважив, що промисловий зразок є самостійним об`єктом захисту права інтелектуальної власності, і його використання можливе без нанесення на нього знаків для товарів і послуг.

Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи

У липні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , у якій заявник, з урахуванням уточненої касаційної скарги, просив скасувати ухвалу Печерського районного суду

м. Києва від 12 лютого 2018 року, постанову Апеляційного суду м. Києва від

22 травня 2018 року, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2018 року в частині заборони ОСОБА_2 у будь-який спосіб використовувати знаки для товарів і послуг, права на які охороняються свідоцтвами № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та промисловий зразок (патент № НОМЕР_3 ), ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована посиланням на те, що встановлена

ОСОБА_2 заборона використовувати у будь-який спосіб знаки для товарів і послуг щодо всього або частини переліку товарів, визначених в них, є прямим перешкоджанням його господарської діяльності, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Встановивши відсутність правових підстав для заборони відповідачу використовувати у будь-який спосіб промисловий зразок, суд апеляційної інстанції погодився з доводами ОСОБА_2 про фактичне усунення його від належних йому прав на об'єкти інтелектуальної власності, однак не вирішив питання про накладену заборону на використання знаків для товарів і послуг, права на які охороняються свідоцтвами № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 . Свідоцтва на знаки для товарів і послуг є такими самими самостійними документами, які закріплюють право власності на об`єкти інтелектуальної власності, як і патент. Заборонивши використовувати знаки для товарів і послуг, суди попередніх інстанцій фактично заблокували його господарську діяльність.

У липні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , у якій заявник просив відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Відзив мотивований тим, що оскаржувані судові рішення постановлені з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права. Спір між сторонами не носить штучного характеру, неправомірні дії відповідача наносять йому збитки внаслідок неправомірного використання його ділової репутації. Вжиті судом заходи забезпечення позову не перешкоджають господарській діяльності відповідача, а спрямовані на зупинення ймовірного порушення прав позивача на оспорювані об`єкти інтелектуальної власності.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 червня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 лютого

2018 року, постанову Апеляційного суду м. Києва від 22 травня 2018 року, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2018 року, витребувано справу з місцевого суду.

Ухвалою Верховного Суду від 25 січня 2021 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

За змістом частини другої статті 389 ЦПК України, у редакції, чинній на час подання касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 містить обгрунтування неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права лише в частині заборони у будь-який спосіб використовувати знаки для товарів і послуг, права на які охороняються свідоцтвами № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , а тому відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України Верховний Суд переглядає справу лише в цій частині.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши матеріали справи, доводи касаційної скарги та відзиву, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача із тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третястатті 150 ЦПК України).

Достатньо обгрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обгрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

При оцінці зазначеної співмірності, слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обгрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Забезпечення позову не повинно порушувати принципи змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони у будь-який спосіб використовувати знаки для товарів і послуг, права на які охороняються свідоцтвами № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 зазначав, що встановлення такої заборони попередить збільшення кола осіб, які порушать права інтелектуальної власності позивача, та сприятиме можливості виконання судового рішення про задоволення його позову.

Усправах, пов`язаних з визнанням охоронних документів недійсними, можливе застосування заходів до забезпечення позову у вигляді заборони відповідачеві - володільцеві спірного документа передавати будь-якій особі (особам) право власності на об`єкт інтелектуальної власності та/або надавати будь-якій особі (особам) дозвіл (видавати ліцензію) на використання об`єкта інтелектуальної власності; заборони Державній службі інтелектуальної власності України приймати рішення про внесення будь-яких змін до Державного реєстру патентів/свідоцтв України стосовно даного об`єкта інтелектуальної власності, вносити відповідні зміни до даного Реєстру та здійснювати пов`язані з цим публікації в офіційному бюлетені «Промислова власність». У разі оспорювання міжнародної реєстрації торговельної марки суд з урахуванням конкретних обставин справи може заборонити власникові відповідної торговельної марки здійснювати будь-які дії з передачі відповідних прав іншим особам до розгляду справи по суті. Такі заходи мають на меті, зокрема, запобігти невиправданому розширенню кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення, а відтак - утрудненню чи неможливості виконання цього рішення.

При визначенні відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звертається із заявою про забезпечення позову, позовним вимогам, суд повинен також врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Задовольняючи заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про забезпечення позову шляхом заборони у будь-який спосіб використовувати знаки для товарів і послуг, права на які охороняються свідоцтвами № НОМЕР_1 ,

№ НОМЕР_2 , суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що така заборона перешкоджатиме використанню знаків для товарів і послуг у господарській діяльності відповідача до вирішення спору по суті, що аж ніяким чином не відповідає меті забезпечення позову - запобігти утрудненню чи унеможливленню виконання рішення суду у разі позитивного для позивача вирішення спору.

Отже, обраний ОСОБА_1 спосіб забезпечення позову не відповідає меті такого заходу і завданням цивільного судочинства, а тому оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині його застосування підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у застосування зазначеного способу забезпечення позову.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2018 року виправлено описку у першому абзаці резолютивної частини постанови Апеляційного суду м. Києва від 22 березня 2018 року. Доповнено її зміст висновком суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову щодо заборони ОСОБА_2 використовувати у будь-який спосіб промисловий зразок (патент № НОМЕР_3 ).

Касаційна скарга не містить обгрунтованих мотивів які б свідчили про незаконність зазначеної ухвали апеляційного суду, фактично зводяться до незгоди заявника з постановою суду від 22 травня 2018 року щодо відмови у задоволенні апеляційної скарги про скасування ухвали суду першої інстанції в частині вирішення питання про забезпечення позову забороною

ОСОБА_2 використовувати у будь-який спосіб знаки для товарів і послуг, права на які охороняються свідоцтвами № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , та постановлення у цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. Допущена апеляційним судом технічна описка у резолютивній частині ухвали «22 березня 2018 року», замість правильної дати ухвалення постанови - «22 травня 2018 року» не впливає на законність оскаржуваної ухвали, та може бути виправлена за ініціативою суду або за заявою часників справи.

Щодо доводів касаційної скарги про наявність підстав для скасування ухвали Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2018 року про відмову в задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення

Звертаючись до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 вказувала на те, що скасовуючи ухвалу суду першої інстанції в частині заборони використовувати у будь-який спосіб промисловий зразок (патент № НОМЕР_3 ) з тих підстав, що такий спосіб забезпечення позову є фактичним усуненням відповідача від належних йому прав на об'єкт інтелектуальної власності до вирішення спору по суті, апеляційний суд не вирішив аналогічного питання щодо заборони ОСОБА_2 використовувати у будь-який спосіб знаки для товарів і послуг, права на які охороняються свідоцтвами № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 .

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення щодо заборони використовувати у будь-який спосіб знаки для товарів і послуг, права на які охороняються свідоцтвами № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , апеляційний суд правильно виходив із того, що обставини на які посилається заявник не пов`язані з усуненням недоліків неповноти вирішення заяви про забезпечення позову, а фактично є вимогою про зміну висновків суду та зміну судового рішення , що не відповідає вимогам статті 270 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частинами першою, четвертою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Зважаючи на те, що суди попередніх інстанцій при вирішенні питання про забезпечення позову в частині заборони ОСОБА_2 у будь-який спосіб використовувати знаки для товарів і послуг, права на які охороняються свідоцтвами № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , неправильно застосували норми процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про скасування ухвали Печерського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року та постанови Апеляційного суду м. Києва від 22 травня 2018 року в цій частині, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у спосіб заборони ОСОБА_2 використовувати знаки для товарів і послуг, права на які охороняються свідоцтвами № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .

Касаційна скарга в частині доводів про незаконність ухвали Апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2018 року про виправлення описки та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2018 року про відмову в ухваленні додаткового рішення, є необгрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підлягає задоволенню в частині скасування ухвали Печерського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року та постанови Апеляційного суду м. Києва від 22 травня 2018 року щодо вирішення заяви про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 у будь-який спосіб використовувати знаки для товарів і послуг, сплачений за подання касаційної скарги у цій частині судовий збір у розмірі 352,40 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 400, 409, 412, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 22 травня 2018 року в частині вирішення заяви про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 у будь-який спосіб використовувати знаки для товарів і послуг, права на які охороняються свідоцтвами № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 скасувати, ухвалити у цій частині нове судове рішення.

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсними патенту на промисловий зразок та свідоцтв на знак для товарів і послуг, в частині заборони ОСОБА_2 у будь-який спосіб використовувати знаки для товарів і послуг, права на які охороняються свідоцтвами № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 ,відмовити.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги, у розмірі 352,40 грн.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко