Житомирський апеляційний суд
Категорія 80 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/14379/20 за позовом ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України про стягнення заробітної плати, індексації та компенсаційних втрат за час затримки виплати заробітної плати, відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою Фонду соціального страхування України на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12 липня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Кузнєцова Д.В.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20 липня 2016 року визнано незаконним й скасовано наказ №273-к від 17 травня 2016 року та поновлено його на посаді директора виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з 19 травня 2016 року. Цим же рішенням стягнуто з виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. У подальшому, на підставі рішень суду, на його користь стягувався середній заробіток за час вимушеного прогулу та за час невиконання рішення суду про поновлення його на роботі. Окрім того, в судовому порядку стягувалась заборгованість по заробітній платі. Так, на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 січня 2020 року з виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на його користь стягнуто заборгованість по заробітній платі за період з 17 вересня 2019 року по 13 січня 2020 року, а також компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з несвоєчасною її виплатою. Окрім того, рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11 грудня 2019 року на його користь стягнуто індексацію заробітної плати та компенсацію за її несвоєчасну виплату за період з липня 2016 року по серпень 2019 року.

Позивач вказує, що після вирішення в судовому порядку спорів щодо невиплати заробітної плати, відповідач продовжує порушувати ґарантоване йому державою право на отримання заробітної плати та не виплачує йому заробітну плату.

Враховуючи вищезазначене, позивач, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі за період з 14 січня 2020 року по день винесення рішення суду, а також стягнути індексацію доходів за період з серпня 2019 року по день винесення рішення. Окрім того, просив стягнути з відповідача на свою користь компенсацію за час затримки виплати заробітної плати з 14 січня 2020 року по день винесення судом рішення.

Також просив відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 50000 грн.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22 березня 2021 року замінено відповідача - Виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, на Фонд соціального страхування України.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12 липня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто із Фонду соціального страхування України на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 14 січня 2020 року по 24 травня 2021 року в сумі 119431 грн. 80 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати та індексації за період з 14 січня 2020 року по 24 травня 2021 року в сумі 30043 грн. , а також індексацію заробітної плати з вересня 2019 року по травень 2021 року у розмірі 74530 грн. 10 коп. ( без відрахування ( утримання) податків та обов`язкових платежів).

Окрім того, на користь позивача стягнуто 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Фонду соціального страхування України в дохід держави 2260 грн. 06 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі Фонд соціального страхування України, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при вирішенні питання про стягнення індексації суд безпідставно виходив із середнього заробітку позивача, оскільки пунктом 3 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року передбачено, що до об`єктів індексації не відносяться виплати, які обчислюються із середньої заробітної плати.

Окрім того, питання щодо виплати компенсації за затримку виплати позивачеві заробітної плати неодноразово вирішувалось судами. Так, останнім рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 13 січня 2020 року стягнуто на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період з 17 вересня 2019 року по 13 січня 2020 року у розмірі 28101 грн. 60 коп., а також компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати в сумі 2374 грн. 01 коп. Компенсація за час затримки виплати заробітної плати за період з липня 2016 року по серпень 2019 року була також стягнута й рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11 грудня 2019 року.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення на користь позивача компенсації за затримку виплати заробітної плати.

Також вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі, оскільки позивач не виконував будь-які трудові обов`язки у Фонді соціального страхування України. Заробітна плата виплачувалася ОСОБА_1 виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, правонаступником якого є Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України. Саме з останнього й були стягнуті кошти на підставі рішень суду. Після припинення юридичної особи, яку очолював позивач, він жодного разу не звернувся до правонаступника - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області, з питанням щодо нарахування й виплати йому заробітної плати.

Окрім того, відповідач звертає увагу на відсутність його вини у неможливості ОСОБА_1 працювати на посаді директора відділення Фонду після 31 січня 2018 року, оскільки державним реєстратором був внесений запис про припинення діяльності відділення, відтак позивач не міг отримувати заробітну плату як винагороду за виконану ним роботу. ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів виконаної ним будь-якої роботи після 31 січня 2018 року і до моменту набуття всіх прав і обов`язків саме Фондом соціального страхування України (зокрема, до 16 лютого 2021 року, коли було припинено діяльність Виконавчої дирекції Фонду). Отже, суд першої інстанції безпідставно стягнув заборгованість по заробітній платі.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні не визнала доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20 липня 2016 року поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з 19 травня 2016 року.

Стягнуто з Виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 15455 грн. 88 коп., без врахування податків та обов`язкових платежів, а також 4000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18 серпня 2016 року стягнуто з Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21 липня 2016 року по 18 серпня 2016 року у розмірі 7376 грн. 67 коп. та 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 5 лютого 2018 року стягнуто з Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 19 січня 2017 року по 14 листопада 2017 року в сумі 72361 грн.62 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати в сумі 6370 грн. 28 коп. та 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

При цьому, судами було встановлено, що ОСОБА_1 був поновлений на роботі лише 15 листопада 2017 року, що підтверджується наказом голови комісії з припинення Виконавчої дирекції ФСС з ТВП №98 від 15 листопада 2017 року. Судом також встановлено, що середньоденний заробіток позивача становив 351 грн.27 коп.

Оскільки після поновлення позивача на роботі йому не виплачувалась заробітна плата, рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2019 року стягнуто з Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 14 листопада 2017 року по 28 лютого 2019 року у розмірі 113108 грн. 94 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати в сумі 10871 грн. 57 коп. та 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17 вересня 2019 року стягнуто з Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період з 1 березня 2019 року по 17 вересня 2019 року у розмірі 46718 грн. 91 коп., компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати в сумі 4279 грн. 26 коп. та 500 грн. моральної шкоди.

11 грудня 2019 року Богунський районний суд м. Житомира ухвалив рішення, яким стягнув з Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь ОСОБА_1 індексацію заробітної плати з липня 2016 року по серпень 2019 року в сумі 82616 грн. 12 коп. та компенсацію за час затримки виплати індексації заробітної плати за період з липня 2016 року по серпень 2019 року в сумі 10249 грн. 67 коп.

Судом також встановлено та не заперечується сторонами, що заборгованість позивача по заробітній платі, яка утворилась за період з 17 вересня 2019 року по 13 січня 2020 року , у розмірі 28101 грн. 60 коп., а також компенсація за порушення строків виплати заробітної плати у сумі 2374 грн. 01 коп., була стягнута з Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь ОСОБА_1 на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 січня 2020 року.

Наказом директора Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 20 травня 2021 року ОСОБА_1 звільнено з посади директора Виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування України з тимчасової втрати працездатності у зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці, на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про порушення трудових прав позивача.

Так, відповідно до положень статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні, у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом ( а в разі відсутності таких органів- представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 2 Закону України " Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі- компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата ( грошове забезпечення), сума індексації грошових доходів громадян.

Статтею 3 цього Закону також передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць ( після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу ( інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).

Відповідно до статті 2 Закону України " Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці ( грошове забезпечення).

Індексація грошових доходів населення провадиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка ( стаття 4 цього Закону).

Пунктом 3 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, передбачено, що до об`єктів індексації, визначених у пункті 2 Порядку, не відносяться, зокрема, виплати, які обчислюються із середньої заробітної плати.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач з 15 листопада 2017 року був поновлений на роботі на підставі рішення суду. У зв`язку із невиконанням рішення суду про поновлення на роботі на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час невиконання рішення суду. У зв`язку з тим, що після поновлення на роботі позивачеві систематично не виплачувалась заробітна плата, він змушений був неодноразово звертатися за захистом свого порушеного права до суду. Судовими рішеннями на його користь стягнуто заборгованість по заробітній платі за певні періоди, а також компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати та індексацію. Оскільки із 14 січня 2020 року по день звільнення ОСОБА_1 не була виплачена заборгованість по заробітній платі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача 119431 грн. 80 коп. заборгованості з виплати заробітної плати. При обчисленні цієї суми суд виходив із середньоденного заробітку, розмір якого був встановлений судом у справі №295/7450/16-ц, оскільки відповідачем не надано довідку про розмір такої заборгованості.

Колегія суддів також вважає вірним висновок суду про стягнення на користь позивача компенсації втрати частини доходу у розмірі 30043 грн. 76 коп. та 74530 грн. 10 коп. індексації заробітної плати.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи відповідача про неможливість проведення індексації з тих підстав, що при розрахунку суми заборгованості була використана середня заробітна плата позивача. Спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиплатою позивачеві заробітної плати, розмір якої обчислений виходячи з його середньоденного заробітку. Отже, з метою захисту прав позивача й у зв`язку з тим, що відповідачем не надано доказів щодо розміру заборгованості по заробітній платі протягом спірного періоду, й відсутні докази виплати такої заборгованості ОСОБА_1 , суд, взявши до уваги встановлений судом розмір середнього заробітку позивача, самостійно здійснив розрахунок заборгованості.

Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містить інформацію про те, що Фонд соціального страхування України є правонаступником Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Таким чином, висновок суду про те, що належним відповідачем у даній справі є Фонд соціального страхування України, відповідає вимогам законодавства.

Враховуючи вищезазначене, відсутні підстави для зміни чи скасування рішення суду, яке ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фонду соціального страхування України залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12 липня 2021 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: