Постанова

Іменем України

01 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 766/13819/19

провадження № 61-4444св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Ткачука О. С.,

учасники справи:

позивач - Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, від імені якої в інтересах держави позов подав заступник прокурора Херсонської області,

відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Мускатель», товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Склярської І. В., Пузанової Л. В., Полікарпової О. М.,

у справі за позовом заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Мускатель», товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт», про визнання недійсними протоколу земельних торгів, договору оренди земельної ділянки, визнання недійсними (незаконними) наказів про надання ділянок.

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2019 року заступник прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру звернувся до суду з позовом до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 треті особи: ТОВ «Мускатель», ТОВ «ЮТС-Агропродукт», про визнання недійсними протоколу земельних торгів, договору оренди земельної ділянки, визнання недійсними (незаконними) наказів про надання ділянок.

Прокурор посилається на те, що прокуратурою області за результатами вивчення даних офіційного веб-сайту ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, з метою встановлення можливих порушень вимог законодавства під час передачі на конкурсних засадах в оренду земель сільськогосподарського призначення державної власності, встановлено, що 20 липня 2016 року протоколом земельних торгів № 16/07/16 з продажу права оренди на земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності, проведених ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, площею 80,5991 га, кадастровий номер :03:053:0001, для ведення фермерського господарства на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, ОСОБА_1 визнано переможцем.

На підставі протоколу земельних торгів від 20 липня 2016 року № 16/07/16 ГУ Держгеокадастру у Херсонській області уклало із ОСОБА_1 договір оренди, державну реєстрацію якого вчинено 22 липня 2016 року за № 15523816. Договір оренди укладено строком на 7 років із встановленням річної орендної плати у розмірі 240 288,66 грн.

27 липня 2016 року ОСОБА_1 заснував та зареєстрував ФГ «Ахтуба», до складу якого увійшли громадяни ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Наказами ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 14 вересня 2016 року вказаним особам надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок у розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю) із земельної ділянки кадастровий номер :03:053:0001, яка перебувала у користуванні ОСОБА_1 згідно з договором оренди від 22 липня 2016 року.

Після розроблення проєкту землеустрою, його погодження та присвоєння ділянкам кадастрових номерів, вказаний проєкт затверджено та передано у власність для ведення фермерського господарства такі ділянки:

ділянку площею 14,8360 га, кадастровий номер :03:001:0136, передано ОСОБА_1 ;

ділянку площею 11,9867 га, кадастровий номер :03:001:0137, передано ОСОБА_2 ;

ділянку площею 8,8313 га, кадастровий номер :03:001:0138, передано ОСОБА_4 ;

ділянку площею 8,3089 га, кадастровий номер :03:001:0139, передано ОСОБА_3 ;

ділянку площею 8,3040 га, кадастровий номер :03:001:0140, передано ОСОБА_5 ;

ділянку площею 9,1030 га, кадастровий номер :03:001:0141, передано ОСОБА_6 ;

ділянку площею 9,3780 га, кадастровий номер :03:001:0142, передано ОСОБА_7 ;

ділянку площею 9,8512 га, кадастровий номер :03:001:0143, передано ОСОБА_8 .

Державним реєстратором Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області 04 листопада 2016 року зареєстровано право власності вказаних осіб на земельні ділянки.

16 листопада 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 уклали з ТОВ «Омега 11» договори міни належних їм земельних ділянок та відповідно зареєстровано припинення їх права власності. Внаслідок міни земельних ділянок зазначеними особами отримано у спільну часткову власність (по 1/8 частини) ділянку площею 0,0143 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шляхівської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

16 листопада 2016 року приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу вчинив державну реєстрацію права власності ТОВ «Омега 11» на ділянки площею 14,8360 га (кадастровий номер :03:001:0136), площею 11,9867 га (кадастровий номер :03:001:0137), площею 8,8313 га (кадастровий номер :03:001:0138), площею 8,3089 га (кадастровий номер :03:001:0139), площею 8,3040 га (кадастровий номер :03:001:0140), площею 9,1030 га (кадастровий номер :03:001:0141), площею 9,3780 га (кадастровий номер :03:001:0142), площею 9,8512 га (кадастровий номер :03:001:0143).

За даними Публічної кадастрової карти України, після набуття ТОВ «Омега 11» права власності на вказані ділянки їх об`єднано, внаслідок чого утворено єдину земельну ділянку площею 80,5991 га, якій присвоєно кадастровий номер :03:0001:0161 та 14 грудня 2016 року здійснено її державну реєстрацію. Право власності ТОВ «Омега 11» на ділянку зареєстровано 19 грудня 2016 року за № 18137428.

Після відчуження членами ФГ «Ахтуба» належних їм земельних ділянок 06 лютого 2017 року припинено існування фермерського господарства як юридичної особи.

Прокурор вказував, що ОСОБА_1 отримав у користування земельну ділянку без наміру ведення фермерського господарства, а виключно з метою подальшого відчуження ділянки на користь іншої особи, що підтверджується тим, що за ОСОБА_1 , ФГ «Ахтуба», членами вказаного господарства сільськогосподарська техніка на території області не реєструвалася. ОСОБА_1 та члени ФГ «Ахтуба» зареєстровані та проживають на території інших областей (Київської та Чернігівської). ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в 2016 році перебували на державній службі в органах ДФС, що ставить під сумнів можливість їх особистої участі в діяльності господарства та обробки в 2016 році орендованої земельної ділянки на території Херсонської області. З часу отримання ОСОБА_1 у липні 2016 року в оренду земельної ділянки до прийняття у вересні 2016 року рішення про розпаювання між членами фермерського господарства минув короткий проміжок часу (менше двох місяців). Після отримання безоплатно у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_1 та члени ФГ «Ахтуба» упродовж 12 днів відчужили земельні ділянки на користь ТОВ «Омега 11».

Наведені обставини дозволяють дійти висновку про те, що договір оренди земельної ділянки, як правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Намір ОСОБА_1 був спрямований на штучне створення фермерського господарства з метою отримання у користування земельної ділянки, подальшої її безоплатної приватизації членами створеного господарства та відчуження на користь інших осіб. Наведені обставини свідчать, що голова ФГ «Ахтуба» ОСОБА_1 та члени вказаного господарства не мали на меті отримання земельної ділянки саме для ведення фермерського господарства, що суперечить засадам Закону України «Про фермерське господарство», фактично земельні ділянки у користуванні ОСОБА_1 та інших членів фермерського господарства перебували близько трьох місяців.

Враховуючи викладене, прокурор просив суд:

визнати недійсним протокол земельних торгів від 20 липня 2016 року № 16/07/16, яким ОСОБА_1 визнано переможцем земельних торгів з продажу права оренди розташованої на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області земельної ділянки площею 80,599 га (кадастровий номер :03:053:0001);

визнати недійсним договір оренди розташованої на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області земельної ділянки площею 80,599 га (кадастровий номер :03:053:0001), укладений 20 липня 2016 року ГУ Держгеокадастру в Херсонській області із ОСОБА_1 , зареєстрований 22 липня 2016 року за № 15523816;

визнати недійсним (незаконним) наказ ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 26 жовтня 2016 року № 21-6024/18-16-СГ, яким затверджено проєкт землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 14,8360 га (кадастровий номер :03:001:0136) для ведення фермерського господарства на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області;

визнати недійсним (незаконним) наказ ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 26 жовтня 2016 року № 21-6032/18-16-СГ, яким затверджено проєкт землеустрою та надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 11,9867 га (кадастровий номер :03:001:0137) для ведення фермерського господарства на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області;

визнати недійсним (незаконним) наказ ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 26 жовтня 2016 року № 21-6028/18-16-СГ, яким затверджено проєкт землеустрою та надано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 8,8313 га (кадастровий номер :03:001:0138) для ведення фермерського господарства на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області;

визнати недійсним (незаконним) наказ ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 26 жовтня 2016 року № 21-6033/18-16-СГ, яким затверджено проєкт землеустрою та надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 8,3089 га (кадастровий номер :03:001:0139) для ведення фермерського господарства на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області;

визнати недійсним (незаконним) наказ ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 26 жовтня 2016 року № 21-6026/18-16-СГ, яким затверджено проєкт землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 8,3040 га (кадастровий номер :03:001:0140) для ведення фермерського господарства на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області;

визнати недійсним (незаконним) наказ ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 26 жовтня 2016 року № 21-6030/18-16-СГ, яким затверджено проєкт землеустрою та надано у власність ОСОБА_6 земельну ділянку площею 9,1030 га (кадастровий номер :03:001:0141) для ведення фермерського господарства на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області;

визнати недійсним (незаконним) наказ ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 26 жовтня 2016 року № 21-6031/18-16-СГ, яким затверджено проєкт землеустрою та надано у власність ОСОБА_7 земельну ділянку площею 9,3780 га (кадастровий номер :03:001:0142) для ведення фермерського господарства на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області;

визнати недійсним (незаконним) наказ ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 26 жовтня 2016 року № 21-6029/18-16-СГ, яким затверджено проєкт землеустрою та надано у власність ОСОБА_8 земельну ділянку площею 9,8512 га (кадастровий номер :03:001:0143) для ведення фермерського господарства на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 30 липня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для визнання протоколу земельних торгів недійсним немає.

Прокурор не довів наявність підстав для визнання договору оренди недійсним та неправильно обрав спосіб захисту.

Суд першої інстанції встановив, що в ході реалізації спірного правочину ОСОБА_1 набув право оренди на земельну ділянку, уклав договір оренди, створив фермерське господарство та сплатив річну орендну плату, а тому суд першої інстанції зробив висновок про дотримання інтересів суспільства, оскільки до бюджету надійшли кошти від орендної плати.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 30 липня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору оренди, визнання недійсними (незаконними) наказів скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Визнано недійсним договір оренди розташованої на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області земельної ділянки площею 80,599 га (кадастровий номер :03:053:0001), укладений 20 липня 2016 року ГУ Держгеокадастру в Херсонській області із ОСОБА_1 , зареєстрований 22 липня 2016 року за № 15523816.

Визнано недійсним (незаконним) наказ ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 26 жовтня 2016 року № 21-6024/18-16-СГ, яким затверджено проєкт землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 14,8360 га (кадастровий номер :03:001:0136) для ведення фермерського господарства на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

Визнано недійсним (незаконним) наказ ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 26 жовтня 2016 року № 21-6032/18-16-СГ, яким затверджено проєкт землеустрою та надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 11,9867 га (кадастровий номер :03:001:0137) для ведення фермерського господарства на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

Визнано недійсним (незаконним) наказ ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 26 жовтня 2016 року № 21-6028/18-16-СГ, яким затверджено проєкт землеустрою та надано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 8,8313 га (кадастровий номер :03:001:0138) для ведення фермерського господарства на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

Визнано недійсним (незаконним) наказ ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 26 жовтня 2016 року № 21-6033/18-16-СГ, яким затверджено проєкт землеустрою та надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 8,3089 га (кадастровий номер :03:001:0139) для ведення фермерського господарства на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

Визнано недійсним (незаконним) наказ ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 26 жовтня 2016 року № 21-6026/18-16-СГ, яким затверджено проєкт землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 8,3040 га (кадастровий номер :03:001:0140) для ведення фермерського господарства на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

Визнано недійсним (незаконним) наказ ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 26 жовтня 2016 року № 21-6030/18-16-СГ, яким затверджено проєкт землеустрою та надано у власність ОСОБА_6 земельну ділянку площею 9,1030 га (кадастровий номер :03:001:0141) для ведення фермерського господарства на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

Визнано недійсним (незаконним) наказ ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 26 жовтня 2016 року № 21-6031/18-16-СГ, яким затверджено проєкт землеустрою та надано у власність ОСОБА_7 земельну ділянку площею 9,3780 га (кадастровий номер :03:001:0142) для ведення фермерського господарства на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

Визнано недійсним (незаконним) наказ ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 26 жовтня 2016 року № 21-6029/18-16-СГ, яким затверджено проєкт землеустрою та надано у власність ОСОБА_8 земельну ділянку площею 9,8512 га (кадастровий номер :03:001:0143) для ведення фермерського господарства на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що підстав для визнання протоколу земельних торгів недійсним немає. Проте набуте право оренди земельної ділянки (укладення договору оренди земельної ділянки) не було спрямовано на реальне настання правових наслідків, а саме не відповідало меті створення фермерського господарства, оскільки не було спрямоване на здійснення фермерської діяльності.

Оспорені накази ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, якими затверджено проєкт землеустрою та надано у власність відповідачам -фізичним особам земельні ділянки для ведення фермерського господарства на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, не можуть бути визнані такими, які відповідають вимогам закону, оскільки договір оренди земельної ділянки є недійсним, а мета надання земельних ділянок (для ведення фермерського господарства) спростована вищенаведеними обставинами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у березні 2021 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2021 року відкрито касаційне провадження у зазначеній справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребувано її із Бериславського районного суду Херсонської області. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Херсонського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року відмовлено.

07 квітня 2021 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Грушицького А. І. (суддя - доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.

Ухвалою Верховного Суду від 08 листопада 2021 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

Згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 17 листопада 2021 року визначено такий склад колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду для розгляду справи: Грушицький А. І. (суддя-доповідач), Калараш А. А., Литвиненко І. В., Петров Є. В., Ткачук О. С.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не повно з`ясував обставини справи.

Заявник вказує, що прокурор не довів недійсність договору оренди.

Заявник наголошує, що у прокурора немає підстав представляти інтереси Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Крім того, зазначає, що позивач та один із відповідачів фактично є одним органом.

Як підставу для касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року в справі № 912/2385/18, постановах Верховного Суду від 07 вересня 2020 року у справі № 917/468/19, від 27 березня 2019 року у справі № 903/439/18, від 23 січня 2019 року у справі № 442/3285/16-ц, від 29 березня 2018 року у справі № 923/333/16, від 27 травня 2020 року у справі № 819/478/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Відзив на касаційну скаргу

У квітні 2021 року Херсонська обласна прокуратура засобами поштового зв`язку подала відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 08 липня 2019 року, власником земельної ділянки площею 80,5991 га (кадастровий номер :03:053:0001), цільове призначення - для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, є ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, форма власності - державна (т. 1 а. с. 20).

13 червня 2016 року ГУ Держгеокадастру у Херсонській області прийнято наказ № 148/0/7-16 «Про проведення земельних торгів у формі аукціону», за яким передбачено продати на земельних торгах у формі аукціону право оренди на земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності площею 80,5991 га, для ведення фермерського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01 січня 2016 року становила 1 992 429,73 грн (т. 1 а. с. 54, 55).

Вищезазначеним наказом встановлено за результатами земельних торгів передати переможцю торгів за лотом вказану земельну ділянку у користування на умовах, визначених договором оренди землі.

ОСОБА_1 подав заяву про участь у торгах, надав копії документів, що посвідчують особу, сплатив гарантійний та реєстраційний внески, зареєструвався як учасник земельних торгів 05 липня 2016 року, уклав угоду про умови участі в земельних торгах у формі аукціону, отримав інформаційну картку про лот та вхідний квиток (т. 1 а. с. 143-148).

20 липня 2016 року протоколом земельних торгів № 16/07/16, проведених ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, з продажу права оренди на земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності площею 80,5991 га, кадастровий номер :03:053:0001, для ведення фермерського господарства на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, ОСОБА_1 визнано переможцем. Організатор та переможець земельних торгів, що засвідчили в даному протоколі своїми підписами його результати, стверджують про відсутність зауважень щодо процедури проведення земельних торгів від зацікавлених сторін - учасників торгів, організатора та виконавця (т. 1 а. с. 149-153).

20 липня 2016 року між ГУ Держгеокадастру в Херсонській області, з однієї сторони та переможцем земельних торгів за лотом № 72, визначеним на підставі протоколу земельних торгів від 20 липня 2016 року № 16/07/16, ОСОБА_1 з другої сторони укладено договір оренди землі строком на 7 років із встановленням річної орендної плати у розмірі 240 288,66 грн (т. 1 а. с. 70-73).

27 липня 2016 року ОСОБА_1 заснував та зареєстрував ФГ «Ахтуба», до складу якого увійшли громадяни ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (т. 1 а. с. 49, 50).

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 звернулися із заявами до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність, як члену фермерського господарства земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю), із земель раніше наданих в оренду громадянину ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства, згідно з договором оренди землі від 20 липня 2016 року (т. 1 а. с. 163-169).

Наказами ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 14 вересня 2016 року вказаним особам надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок у розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю) із земельної ділянки кадастровий номер :03:053:0001, яка перебувала у користуванні ОСОБА_1 згідно з договором оренди від 22 липня 2016 року (т. 1 а. с. 170-177).

На виконання наказів було розроблено проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю) членам ФГ «Ахтуба» загальною площею 80,5991 га для ведення фермерського господарства із земель державної власності на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області та надано висновки щодо погодження документації із землеустрою (т. 1 а. с. 178 - 181).

Після розроблення проєкту землеустрою, його погодження та присвоєння ділянкам кадастрових номерів наказами ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 26 жовтня 2016 року № 21-6029/18-16-СГ, № 21-6028/18-16-СГ, № 21-6032/18-16-СГ, № 21-6033/18-16-СГ, № 21-6026/18-16-СГ, № 21-6031/18-16-СГ, № 21-6030/18-16-СГ, № 21-6024/18-16-СГ вказаний проєкт затверджено та передано у власність для ведення фермерського господарства такі ділянки:

- площею 9,8512 га, кадастровий номер :03:001:0143, передано ОСОБА_8 (т. 1 а. с. 61, 62);

- площею 8,8313 га, кадастровий номер :03:001:0138, передано ОСОБА_4 (т. 1 а. с. 63);

- площею 11,9867 га, кадастровий номер :03:001:0137, передано ОСОБА_2 (т. 1 а. с. 64);

- площею 8,3089 га, кадастровий номер :03:001:0139, передано ОСОБА_3 (т. 1 а. с. 65);

- площею 8,3040 га, кадастровий номер :03:001:0140, передано ОСОБА_5 (т. 1 а. с. 66);

- площею 9,3780 га, кадастровий номер :03:001:0142, передано ОСОБА_7 (т. 1 а. с. 67);

- площею 9,1030 га, кадастровий номер :03:001:0141, передано ОСОБА_6 (т. 1 а. с. 68);

- площею 14,8360 га, кадастровий номер :03:001:0136, передано ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 69).

Державним реєстратором Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області 04 листопада 2016 року зареєстровано право власності вказаних осіб на земельні ділянки, що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

16 листопада 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , уклали договори міни належних їм земельних ділянок з ТОВ «Омега 11» та відповідно зареєстровано припинення їх права власності.

Внаслідок міни земельних ділянок зазначені особи отримали у спільну часткову власність (по 1/8 частини) ділянку площею 0,0143 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шляхівської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

16 листопада 2016 року приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу вчинив державну реєстрацію права власності ТОВ «Омега 11» на ділянки площею 14,8360 га, площею 11,9867 га, площею 8,8313 га, площею 8,3089 га, площею 8,3040 га, площею 9,1030 га, площею 9,3780 га, площею 9,8512 га кожна.

За даними Публічної кадастрової карти України, після набуття ТОВ «Омега 11» права власності на вказані ділянки їх об`єднано, внаслідок чого утворено єдину земельну ділянку площею 80,5991 га, якій присвоєно кадастровий номер :03:053:0001 та 14 грудня 2016 року здійснено її державну реєстрацію.

Право власності ТОВ «Омега 11» на ділянку зареєструвало 14 грудня 2016 року за № 18137428.

Після відчуження членами ФГ «Ахтуба» належних їм земельних ділянок 06 лютого 2017 року припинено фермерське господарство як юридичну особу, що підтверджується даними офіційного веб-сайту Міністерства юстиції України.

Після набуття ТОВ «Омега 11» права власності на ділянку її передано у користування ТОВ «ЮТС-Агропродукт» та 01 листопада 2017 року укладено договір оренди, який зареєстровано 09 листопада 2017 року за № 23290491.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на спірну земельну ділянку перейшло до ТОВ «Мускатель» та здійснено її поділ на дві окремі земельні ділянки. Право оренди належить ТОВ «ЮТС-Агропродукт» (т. 2 а. с. 232).

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Підстави недійсності правочину визначені у статті 215 ЦК України.

Згідно з частиною другою статті 124 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, третьої статті 135 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів. Організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, або державний виконавець у разі виконання рішень, що підлягають примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів.

Стаття 1 Закону України «Про оренду землі» визначає, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди, строк дії договору оренди, орендна плата із значенням її розміру, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина п`ята статті 203 ЦК України).

Оскільки право оренди за оспорюваним договором набуто ОСОБА_1 із порушенням частини п`ятої статті 203 ЦК України, тому наявні підстави для визнання договору оренди недійсним на підставі статті 215 ЦК України.

У матеріалах справи немає доказів того, що створене 27 липня 2016 року ФГ «Ахтуба» мало реальну можливість виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку.

Разом з тим встановлено, що, зареєструвавши 04 листопада 2016 року право власності на земельні ділянки, члени ФГ «Ахтуба» вже 16 листопада 2016 року уклали договори міни належних їм земельних ділянок з ТОВ «Омега 11» та відповідно зареєстрували припинення їх права власності, а після відчуження членами ФГ «Ахтуба» належних їм земельних ділянок 06 лютого 2017 року припинено фермерське господарство як юридичної особи.

Оспорені накази ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, якими затверджено проєкт землеустрою та надано у власність відповідачам -фізичним особам земельні ділянки для ведення фермерського господарства на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, не можуть бути визнані такими, які відповідають вимогам закону, оскільки договір оренди земельної ділянки є недійсним, а враховуючи конкретні обставини цієї цивільної справи, суб`єктний склад її учасників, задоволення вимог прокурора про визнання недійсними (незаконними) наказів ГУ Держгеокадастру у Херсонській області про затвердження проєкту землеустрою та надання земельних ділянок у власність відповідачам відповідає змісту порушених інтересів держави та спричиненим протиправними посяганнями наслідкам.

Доводи касаційної скарги стосовного того, що у прокурора немає підстав представляти інтереси органу, оскільки прокурор не повідомив орган про стверджуване порушення інтересів держави, є безпідставними з огляду на наступне.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятої 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає у тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

Згідно із пунктом 3 статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, чинній на час подання позову) прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзац другий частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»). Відповідно до абзаців першого та другого частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень (абзац третій частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу (частина п`ята статті 56 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що підтримка, яка надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, § 35).

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави» може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Отже, винятковими випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

Так, матеріалами справи підтверджено, що листом від 08 липня 2019 року № 05/2-2112-19 прокуратура Херсонської області повідомила Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру про намір звернутися до суду за захистом інтересів держави стосовно незаконної передачі в оренду земельної ділянки (т. 1 а. с. 51).

Сам факт незвернення до суду уповноважених органів з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави свідчить про те, що указані органи неналежно виконують свої повноваження у спірних правовідносинах, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян та звернення до суду з позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідного висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 (провадження № 12-72гс19).

Враховуючи викладене, оскільки прокурор повідомив Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру про те, що він звертатиметься до суду з позовом, а Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру не оспорювала підстав для представництва прокуратурою інтересів держави в суді, а тому можна зробити висновок про додержання прокурором порядку звернення до суду.

Верховний Суд також вважає, що наведене прокурором у позовній заяві обґрунтування наявності правових підстав для звернення ним до суду з позовом у цій справі є сумісним з розумінням «інтереси держави» та є достатнім.

Крім того, доводи касаційної скарги стосовно поєднання в одній особі позивача та відповідача відхиляються, оскільки державні органи, які є учасниками цієї справи є самостійними юридичними особами, про що свідчать записи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини другої статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

У цивільному процесі одна юридична особа має право пред`явити позов до іншої юридичної особи. Законом не передбачено будь-яких обмежень щодо такого права пов`язаних між собою юридичних осіб.

Доводи касаційної скарги про неврахування судом апеляційної інстанції висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року в справі № 912/2385/18, постанові Верховного Суду від 07 вересня 2020 року у справі № 917/468/19, є безпідставними, оскільки висновки у цих справах не суперечать висновкам оскаржуваної постанови.

Доводи касаційної скарги про неврахування судом апеляційної інстанції висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 903/439/18, від 23 січня 2019 року у справі № 442/3285/16-ц, від 29 березня 2018 року у справі № 923/333/16, від 27 травня 2020 року у справі № 819/478/17, є необґрунтованими, оскільки фактичні обставини у вказаних справах не є подібними до обставин цієї справи, в зв`язку з чим матеріально-правове регулювання спірних правовідносин є різним.

Доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року.

Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

Вищевикладене свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Верховний Суд встановив, що оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Херсонського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький А. А. Калараш І. В. Литвиненко Є. В. Петров О. С. Ткачук