ПОСТАНОВА

Іменем України

07 грудня 2021 року м. Кропивницький

справа № 398/603/18

провадження № 22-ц/4809/1667/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л, Чельник О.І.,

за участю секретаря судового засідання Завітневич О.І.,

учасники справи:

позивач - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_2 на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 травня 2018 року у складі судді Нероди Л.М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2018 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову посилався на те, що відповідач підписала договір б/н від 07.10.2013, відповідно до якого отримала кредит у розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ними договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач надала свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і банк в будь-який момент може змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Крім того, пунктом 1.1.3.2.3 договору передбачена можливість односторонньої зміни тарифів, таким чином банк використав своє право щодо зміни умов договору.

14.06.2018 відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості і зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, в результаті чого станом на 31.01.2018 складає 14753, 44 грн. яка складається з наступного: заборгованість по кредиту - 139,69 грн; 10 135,01 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3300,00 грн - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 678,74 грн - штраф (процентна складова). Позивач просив стягнути суму боргу та сплачений судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

Короткий зміст рішення суду

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 травня 2018 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість по кредитному договору б/н від 07.10.2013 в розмір 11453,44 грн у тому числі: по кредиту 139,69 грн; по процентам - 10135,01 грн; штрафи 500 грн (фіксована частина) та 678,74 грн (процентна складова) та 1762 грн судового збору. В частині стягнення комісії в сумі 3300 грн відмовлено.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2021 року заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Ковальова Т.Ю. про перегляд заочного рішення Олексанлрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 травня 2018 року залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вказує, що не була повідомлена належним чином про розгляд справи, не отримала копію позову, та відповідно було позбавлена можливості подати відзив на позовну заяву та приймати участь в судових засіданнях.

Зазначає, що анкета - заява про приєднання до Умов та Правил містить лише анкетні данні відповідача. Надані банком Умови та Правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не містять підпису ОСОБА_1 та вона не була з ними ознайомлена.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

09.11.2021 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначав, що оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконала свої зобов?язання за кредитним договором від 07.10.2013, судом першої інстанції обґрунтовано ухвалено рішення про стягнення з неї заборгованості. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Судом встановлено, що 07.10.2013 між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем укладено кредитний договір, який складався із анкети - заяви відповідача, Умов і правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку. За цим договором позивач надав відповідачу на платіжну картку грошові кошти у вигляді кредитного ліміту, сума якого визначена в розмірі 500 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що 07.10.2013 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», за змістом якої відповідач визнала, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт, або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо) (ч. 1 ст. 633 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути пеню, штрафи за несвоєчасну сплату кредиту, комісію та проценти за користування кредитними коштами.

Як вбачається з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, остання не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Вказана анкета-заява взагалі не містить ніяких даних, крім прізвища, адреси та підпису відповідача.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті www.рrivatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору, однак суд не бере їх до уваги, оскільки останні не були підписані відповідачем.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді справи, яка переглядається.

Разом з тим, розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві.

З розрахунку спірної заборгованості й виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що остання на погашення кредиту сплачував АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кошти, які банком спрямовувалися на погашення не тільки кредиту, а й процентів за користування ним, стягнення яких не передбачено кредитним договором.

Тому, колегія суддів здійснила власний розрахунок заборгованості, з якого убачається, що відповідачем фактично отримано кредитні кошти в розмірі 641,28 грн. При цьому, відповідачем в рахунок погашення кредитної заборгованості сплачено 1111,61 грн, що перевищує суму фактично отриманих кредитних коштів.

Отже, колегія суддів дійшла обґрунтованого висновку, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надав суду доказів того, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача відсотків, пені, комісії та штрафів.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про задоволення позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 07.10.2013 в розмірі 11453,44, у тому числі: за кредитуом - 139,69; відсоткам - 10135,01, штрафи 500 грн (фіксована частина), 678,74 грн (процентна складова) та 1762,00 грн судового збору є необґрунтованим та таким, що не узгоджується із вимогами чинного законодавства.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

За таких обставин, відповідно до ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором.

Про судові витрати

Вирішуючи вимогу про стягнення судових витрат зі сплати судового збору за подачу заяви про перегляд заочного рішення колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі, зокрема, 454,00 грн. при поданні заяви про перегляд заочного рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 травня 2018 року, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 27 травня 2021 року (а.с. 99) та 2643,00 грн за подання апеляційної скарги (а.с.140).

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , то вона має право на відшкодування сплаченого судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення та за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 травня 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 07.10.2013 - відмовити.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 3097,00 (три тисячі дев?яносто сім) гривень на відшкодування сплаченого судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення та апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

О.І. Чельник