Справа № 953/1798/21
Провадження № 2/638/3672/21
РІШЕННЯ

Іменем України

30 вересня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Подус Г.С.,

за участю секретаря судових засідань - Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду міста Харкова у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міськоїради, третя особаДруга Харківська міська державна нотаріальна контора про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

Позивач звернулась до суду із позовом до Київського районного суду міста Харкова із позовом, у якому просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном у три місяці щ дня набрання судовим рішенням законної сили.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що вона є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та померла на тимчасово окупованій території України - м. Луганськ.

Факт того, що ОСОБА_2 була мамою позивача підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 27.02.1974 року народження, довідка про дошлюбне прізвише.

Факт смерті матері підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 21.02.2020 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично- Луганському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

При цьому тільки у лютому 2020 року позивач змогла отримати свідоцтво про смерть українського зразка, та не маючи змогу залишатись на підконтрольній території України, внаслідок відсутності житла, позивач повернулась додому на тимчасово окуповану територію України у м. Харкові , при цьому у березні 2020 року почалась епідемія SARS-Cov-2 та зумовила ряд обмежень, передбачених постановою Кабінету Міністрів України Про запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-COV-2", Законом України Про захист населення від інфекційних хвороб.

Зазначає, що на час дії карантину органи нотаріату, хоча і продовжували працювати, але із суттєвими обмеження шляхом направлення кореспонденції поштою, однак поштове сполучення з тимчасово окупованими територіями припинено з 2014 року, відтак подати заяву про прийняття спадщини було фізично неможливо, зокрема, внаслідок чого позивач не змогла вчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини, строк прийняття якої сплинув 23.03.2019 року

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 08.02.2021 року вищевказану цивільну справу передано за підсудністю до Дзержинського районного суду міста Харкова.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 31.03.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 16.07.2021 року закрито підготовче провадження у справі.

У судове засідання позивач не з`явилась, прохальна частина позовної заяви містить клопотання про розгляд справи за відсутності позивача.

Від представника Харківської міської ради І.Ю. Лях, яка діє на підставі довіреності від 11.01.2021 року №08-21/203/2-21 надійшла заява, якою відповідач просив розглянути справу за його відстуності.

Третя особа у судове засідання не з`явилась.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно з довідкою від 11.01.2021 року №6331- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилась у м. Ленінськ, Кзил- Орлинської області, взята на облік як внутрішньо переміщена особа із зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_2 та фактичним місцем проживання: АДРЕСА_3 .

Згідно з свідоцтвом про народження батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Відповідно до довідки про реєстрацію шлюбу №241 (акт про реєстрацію шлюбу №11 від 07.03.1992 року, виданої Відділом запису актів реєстрації громадянського стану Тараівського району шлюб між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розірвано (після реєстарції шлюбу дошлюбне прізвище ОСОБА_2 змінено на ОСОБА_6 ).

Вказане підтверджується і свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 28.09.2004 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (запис №356 у книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу від 28.09.2004 року, запис №356.

Вказане підтверджує той факт, що ОСОБА_3 - після шлюбу ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що згідно зіз довідою від 24.05.2016 року зареєстрована у АДРЕСА_1 ) та фактично проживає у АДРЕСА_4 .

Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаіральної дії від 26.01.2021 року №119 /02-31, виданої Другою Харківською міською державною нотаріальною конторою, 22.01.2021 року до Другої Харківської міської державної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_1 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 , що померда ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Луганськ Луганської області, що на теперішній час є територією на якій органи державної влади тимчасово не злійснюють свої повноваження, та факт смерті якої встановлено рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 09.01.2020 року. Свідоцтво про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 21.02.2020 року, серія НОМЕР_3 .

Згідно з даними Спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не була заведена, що підтверджується інформаційною довідкою Спадкового реєстру №63258218 від 22.01.2021 року, заповіти від імені ОСОБА_2 відсутні.

Спадкоємець за законом першої черги -дочка спадкодавця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому, будучи спадкоємцем за законом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини до нотаріуса звернулась, разом із спадкодавцем не проживала, тобто факт прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 спадкоємцем за законом ОСОБА_1 відсутній.

Вказаною постановою відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки нею пропущено строк для прийнття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)

Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.1, 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно з ч. 1 ст.1222 ЦК України Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч.2 вказаної статті спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ст.1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно з ст.1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК ( 435-15 ). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК ( 435-15 ), звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем законодавством не передбачено.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Так, серед поважних причин слід зазначити, велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними (хоча з цього питання практика неоднозначна); перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України (постанова ВС від 17.03.2021 у справі № 638/17145/17).

Поруч із тим суд враховує викладену у відзиві позицію сторони відповідача із посиланням на практику Верховного суду про те, що до поважних причин та об`єктивних і непереборних труднощів суди зазвичай не зараховують відсутність інформації про смерть спадкодавця (постанова ВС від 25.04.2019 у справі № 761/794/15-ц) , а також те, що проживання за кордоном не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою через досить тривалий проміжок часу про прийняття спадщини (постанова ВС від 15.02.2021 у справі № 569/12599/18.

При цьому суд зазначає, що залежності від конкретних обставин справи суди можуть визнавати ті чи інші причини пропуску строку як поважними, так і такими, що не перешкоджали особі звернутися із відповідною заявою в межах визначеного законом строку. Визначальним у такому випадку є саме критерій наявності об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для спадкоємця.

Оцінюючи викладені у позовній заяві обставини, які були підтвержені наданими сторонами доказами, що були досліджені у судовому засіданні та оцінку яким суд надав грунтуючись на своєму внутрішньому переконанні, суд враховує, що правовідносини, які склались з приводу спадкування у вказаній цивільній справі мали місце у період пандемії, зокрема те, що ОСОБА_2 померла на території, що відносяться до окупованих, що не спростовується стороною відповідача.

Так, суд зазначає, що при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини на час, в який позивач повинна була звернутись із заявою про прийняття спадщини діяли, коли діяли карантинні обмеження, потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 565/1145/17 (Постанова від 26.06.2019 року).

Так, Постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»; від 20.05.2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»; та від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 року до 31.08.2020 року в Україні запроваджено карантин. Внаслідок карантинних обмежень зупинився рух громадського транспорту, обмежувалось пересування громадян та вводилось ряд інших обмежень. Із наданих позивачем пояснень, судом встановлено, що необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) унеможливило своєчасне подання нею заяви про вступ у спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, поважність причин пропущення строку для прийняття спадщини та наявність правових підстав для задоволення позову.

Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 у резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. Відтак, оцінивши всі обставини, що мають значення для справи, суд вважає, що для прийняття спадщини достатнім є саме тримісячний строк з моменту набрання законної сили цим рішенням, враховуючи віддаленість перебування позивача від місця відкриття спадщини.

Керуючись ст. ст. 13, 19, 77, 81-82, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа Друга Харківська міська державна нотаріальна контора про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , додатковий строк для прийняття спадщини після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , терміном у три місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 11.10.2021 року.

Суддя