Справа № 459/2549/21
Провадження № 2/459/886/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області

у складі: головуючого судді Дем`яновської Ю.Д.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відокремленого підрозділу «Шахта Червоноградська» ДП «Львіввугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

в с т а н о в и в:

12.08.2021 року позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з Відокремленого підрозділу «Шахта Червоноградська» ДП «Львіввугілля» на його користь середній заробіток за час затримки проведення розрахунку при звільненні в розмірі 120 244,80 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебував у трудових відносинах з відповідачем, 05.01.2021 року його було звільнено з роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП України. На день звільнення існувала заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 127 962,22, яка всупереч нормам законодавства йому не була виплачена в день звільнення. Відтак, враховуючи те, що відповідач не провів із ним повного розрахунку при звільненні, просить стягнути з останнього на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку 123 робочі дні за період з 05.01.2021 року по 05.07.2021 року, що становить 120 244,80 грн.

Ухвалою від 13.08.2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 27.09.2021 року з викликом сторін.

27.09.2021 року представником відповідача подано відзив проти позову, яким позов заперечив, вказав, що ОСОБА_1 у день звільнення, тобто 05.01.2021 року не працював, тому виплата всіх сум, що належали йому при звільненні, в силу приписів ст.116 КЗпП України повинна бути проведена не пізніше наступного дня після пред`явлення вимоги про розрахунок. Проте, позивач з такою вимогою звернувся до шахти після проведення із ним повного розрахунку по заробітній платі. До того ж, йому нараховано компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату. Окрім того, звертає увагу на те, що позивачу призначено пенсію 05.01.2021 року, тому він не був позбавлений засобів до існування.

Поміж цим також звертає увагу на важкий фінансовий стан ДП «Львіввугілля», оскільки мільярдну позначку зарплатні борги в галузі перетнули ще в березні 2021 року. Борги виникли у зв`язку із відсутністю у більшості вугледобувних підприємств ресурсу для виплати шахтарям заробленого (лише чотири із понад сотні державних підприємств рентабельні).Таким чином вважає, що вини Відокремленого підрозділу «Шахта Червоноградська» ДП «Львіввугілля» у невчасній виплаті розрахункових коштів ОСОБА_1 не має.

Разом із цим, вважає, що повинен бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця, на чому акцентує увагу Верховний Суд у постанові від 27.01.2020 року по справі №682/3060/16-ц.

У зв`язку з відсутністю у матеріалах справи відомостей про те, що позивач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, розгляд справи 27.09.2021 року відкладено, про що постановлено ухвалу.

04.10.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якому позивач зазначив, що відсутність коштів у роботодавця не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Між цим, також наголошує на тому, що Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 26.06.2019 року у справі №761/9584/15-ц, на яку посилається представник відповідача, зазначила, що законодавство України не передбачає обов`язок працівника звернутися до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні. Окрім цього, вважає, що правовідносини у справах не є тотожними та немає жодних підстав для зменшення судом розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки обгрунтовуючи можливість зменшення судом розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, Велика Палата Верховного Суду України у зазначені постанові вказала на численні факти зловживання працівниками своїми правами, які маючи незначну заборгованість, звертаються до суду зі спливом більш ніж шести років після звільнення з роботи, відповідно сума компенсація є у більш ніж сто разів меншою ніж визначена сума середнього заробітку за час затримки її виплати при звільненні.

У зв`язку із відсутністю відомостей про отримання відповіді на відзив відповідачем на час розгляду справи 06.10.2021 року та фізичною неможливістю підготовки останнім у встановлений судом строк заперечення на відзив, з метою дотримання принципу відкритості та диспозитивності судового процесу, ухвалою від 06.10.2021 року розгляд справи відкладено до 19.11.2021 року.

07.12.2021 року через канцелярію суду надійшло уточнення до відзиву, у якому представник відповідача зазначила, що останній робочий день позивача ОСОБА_1 був 05.01.2021 року та лише 11.01.2021 року він подав у відділ кадрів заяву про звільнення, датовану 05.01.2021 року, тому саме 11.01.2021 року, а не 05.01.2021 року як зазначено, оскільки остання дата є опискою, винесено наказ про його звільнення. Щодо остаточного розрахунку із позивачем, не заперечила, що такий проведено із ОСОБА_1 лише 01.07.2021 року, відтак не погоджується із періодом затримки, розрахованим позивачем, та вважає, що кількість робочих днів затримки у такому випадку становила б 117 днів. Однак зважаючи на те, що вимогу про сплату розрахункових коштів ОСОБА_1 пред`явив, коли йому уже були виплачені всі кошти, а тому вважає, що у даному випадку кількість днів затримки немає. З огляду на наведене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

За клопотанням представника відповідача розгляд справи 19.11.2021 року відкладено на 10.12.2021 року, про що постановлено ухвалу від 19.11.2021 року.

Позивача подав до суду клопотання від 24.09.2021 року (вх.№17616 від 28.09.2021 року) про розгляд справи у його відсутності та повне підтримання позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання також подав заяву від 10.12.2021 року про розгляд справи у її відсутності, вказала, що позовних вимог не визнає та просить відмовити у задоволенні таких.

Розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу відповідно до вимог ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Як вбачається із копії трудової книжки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , днем звільнення позивача з роботи є 05.01.2021 року (а.с.5-7).

Згідно довідки Відокремленого підрозділу «Шахта Червоноградська» ДП «Львіввугілля» від 05.10.2021 року заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_1 станом на 05.01.2021 року становила 127 962,22 грн. та така в подальшому була виплачена частими лише: 15.01.2021 року в розмірі 83,34 грн.; 15.01.2021 року в розмірі 110,68 грн.; 27.01.2021 року в розмірі 3728,87 грн.; 27.01.2021 року в розмірі 326,79 грн.; 27.01.2021 року в розмірі 2791,72 грн.; 08.02.2021 року в розмірі 244,12 грн.; 10.02.2021 року в розмірі 22149,33 грн.; 09.02.2021 року в розмірі 877,50 грн.; 09.02.2021 року в розмірі 76,69 грн.; 10.02.2021 року в розмірі 31,13 грн.;10.02.2021 року в розмірі 6119,94 грн.; 23.02.2021 року в розмірі 9491,78 грн.; 12.05.2021 року в розмірі 54024,79 грн.; 01.07.2021 року в розмірі 27751,21 грн.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 47 ЦПК України встановлено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

За приписами статті 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Наведеному відповідають і положення частини другої статті 80 ЦК України, відповідно до якої юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 87 ЦК України порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюється Конституцією України та законом. Моментом створення юридичної особи вважається день її державної реєстрації.

Згідно з частинами першою, третьою - п`ятою статті 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Перевіряючи доводи позовної заяви, суд встановив, що Відокремлений підрозділ «Шахта Червоноградська» ДП «Львіввугілля» не має статусу юридичної особи, тому такий не може бути відповідачем у справі.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року у справі № 760/32455/19 (провадження № 61-16459сво20) зроблено висновок: «…Філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення цивільного спору».

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц зроблено висновок, що розгляду у суді підлягає лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Положення «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати.

Враховуючи вищенаведене, Відокремлений підрозділ «Шахта Червоноградська» ДП «Львіввугілля», до якої ОСОБА_1 пред`явив позов, в силу положень статей 47, 48 ЦПК України не може виступати стороною у цивільному процесі, а тому такий позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 676/5955/18-ц та від 07 липня 2021 року у справі № 712/13066/18.

На наведеному також акцентує увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 листопада 2021 року справа № 552/2889/20 провадження № 61-2238св21.

Однією з підстав для закриття провадження у справі є те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.247, 255, 260, 261, 352-354 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Відокремленого підрозділу «Шахта Червоноградська» ДП «Львіввугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 10.12.2021 року.

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська