КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Інвестментс" на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 17 вересня 2021 року про повернення позовної заяви по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Інвестментс" до ОСОБА_1 , третя особа: Деснянський районний відділ Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання права власності та скасування арешту,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Смарт Інвестментс" звернулося до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 17.09.2021 року позовну заяву повернуто позивачу з підстав, передбачених ч. 3 ст. 185 ЦПК України (а.с. 111).

Не погоджуючись з ухвалою, позивачем було подано апеляційну скаргу, в якій він, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Так, в обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ним у повному обсязі було виконано вимоги ухвали Подільського районного суду м. Києва від 22.07.2021 про залишення позовної заяви без руху, зокрема надано докази, які підтверджують сплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 4 748 грн. 31 коп.

При цьому, вказує, що, незважаючи на викладення ним у позовній заяві обставин на обгрунтування позовних вимог до відповідача із зазначенням відповідних доказів, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про невиконання позивачем вимог ухвали про залишення позову без руху з цих підстав (а.с. 115-118).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25.10.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 135, 136).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25.10.2021 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 137).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22.07.2021 року позовну заяву ТОВ "Смарт Інвестментс" до ОСОБА_1 , третя особа: Деснянський районний відділ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання права власності та скасування арешту, залишено без руху з наступних підстав: позивачем не викладено обставини на обгрунтування позовних вимог до відповідача про визнання права власності на ліфт пасажирський серії ЕF0621, вантажопідйомністю 630 кг, реєстраційний номер 42933, та не зазначені докази, що підтверджують вказані обставини; до позовної заяви не додано оригіналу квитанції про сплату судового збору.

09.08.2021 року до суду першої інстанції надійшла заява позивача про усунення недоліків, до якої ним було додано оригінал квитанції про сплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 4 748 грн. 31 коп.

Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви, вона складена з урахування положень ст. 175 ЦПК України, в ній викладено обставини на обгрунтування позовних вимог до відповідача з посиланням на докази, що, на думку позивача, підтверджують вказані обставини.

Разом з тим, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява підлягає поверненню позивачу, оскільки останній не усунув недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі від 22.07.2021 року, зокрема не виклав обставини на обгрунтування позовних вимог до відповідача про визнання права власності на ліфт пасажирський серії ЕF0621, вантажопідйомністю 630 кг, реєстраційний номер 42933, та не зазначив докази, що підтверджують вказані обставини.

Колегія суддів не погоджується з указаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Положеннями ч. 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суду судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У свою чергу, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частинами 1 та 2 статті 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява, відзив на позову заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Вимоги щодо змісту позовної заяви та документів, що додаються до позовної заяви, викладені в статтях 175 і 177 ЦПК України.

Так, зокрема, у п.п. 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зазначено, що позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

При цьому, у відповідності до ч.ч. 2, 4, 8 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким за законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обгрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, виходячи з вищенаведеного, при зверненні до суду з позовом позивач повинен зазначити всі докази, що підтверджують обставини, на які він посилається.

Натомість, сам по собі факт не надання (не зазначення) позивачем доказів до позовної заяви не може бути підставою для повернення заяви особі, яка її подала, адже питання оцінки обгрунтованості доводів позивача вирішується судом на наступних етапах судового розгляду, та, у разі висновку про їх необгрунтованість, позовна заява може бути залишена без задоволення.

Крім того, як вже зазначалося вище, ст. 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб'єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб'єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв'язку з позовною вимогою, яка пред'являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов'язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов'язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обгрунтованості позову є обов'язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

За наведених обставин, висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивачеві є передчасним та таким, що грунтується на вимог цивільного процесуального законодавства.

У свою чергу, у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як зазначено в рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, оскаржувана ухвала суду, у відповідності до вимог ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Інвестментс" - задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 17 вересня 2021 року про повернення позовної заяви по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Інвестментс" до ОСОБА_1 , третя особа: Деснянський районний відділ Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання права власності на скасування арешту, - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська