Ухвала

08 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 761/36538/18

провадження № 61-18812 ск21

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шипілов Олександр Вікторович, на ухвалу Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: Журби С. О., Писаної Т. О., Приходька К. П., від 05 листопада 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Шевченківський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ляшук Олена Вікторівна, про визнання шлюбу недійсним, визнання недійсним та скасування свідоцтва про шлюб,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 07 червня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано недійсним шлюб, укладений 15 листопада 2017 року між ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , про що Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві складено актовий запис № 2241.

05 жовтня 2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на вказане судове рішення із пропуском строку на апеляційне оскарження, в якій заявила клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано їй строк для звернення до суду із клопотанням, в якому рекомендовано навести інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, оскільки підстави, зазначені нею у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження визнано неповажними.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 листопада 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 червня 2021 року, на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

У листопаді 2021 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 05 листопада 2021 року, у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішеннята направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Доводи заявника зводяться до того, що апеляційним судом порушено принцип верховенства права, позбавлено її права на судовий захист та відновлення порушеного права, оскільки не взято до уваги поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження. При цьому зазначає, що апеляційний суд не звернув уваги на пункт 3 частини шостої статті 272 ЦПК України, оскільки саме 09 вересня 2021 року вона отримала копію оскаржуваного судового рішення, що підтверджується її підписом у поштовому повідомленні про вручення судового рішення.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Згідно із пунктом 1 частини другої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Встановивши, що ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу 05 жовтня 2021 року, апеляційний суд дійшов вірного висновку про пропуск строку на апеляційне оскарженнярішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 червня 2021 року, оприлюдненого 01 липня 2021 року, та запропонував заявнику навести поважні причини пропуску цього строку.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що єдиною умовою поновлення пропущеного процесуального строку, в тому числі і строку на апеляційне оскарження, є визнання причин пропуску такого строку поважними. При цьому, поняття поважності причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Встановивши, що ОСОБА_1 станом на 08 липня 2021 року була обізнана про рішення суду від 07 червня 2021 року, однак апеляційну скаргу на це рішення подала 05 жовтня 2021 року, апеляційний суд застосувавши правильно положення статті 358 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки заявник не навела поважних причин пропуску строку та не надала доказів про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі заявника, причин, які б зумовили поважність пропуску строку, встановленого частиною першою статті 354 ЦПК України.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що апеляційний суд не дослідив причин пропуску строку на апеляційне оскарження та відповідні докази, які було надано, є безпідставними та спростовуються змістом оскаржуваного судового рішення, яке містить висновки по суті розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. За змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим законом.

Як вбачається із інформації на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 червня 2021 року оприлюднено 01 липня 2021 року.

Поновлення процесуального строку за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Визнаючи неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції належно обгрунтував свої висновки, вказавши, що 08 та 09 липня 2021 року ОСОБА_1 ознайомлювалася з матеріалами справи, 13 липня 2021 року зверталася із заявою про направлення їй копії рішення саме засобами поштового зв`язку. Суд першої інстанції 05 липня 2021 року вперше, а 12 серпня 2021 року вдруге направив заявнику копію оскаржуваного рішення. 17 серпня 2021 року ОСОБА_1 повторно звертаючись із заявою про направлення їй оскаржуваного рішення, сама зазначила про те, що вона відмовилася від отримання повного тексту рішення в канцелярії суду. Зазначені обставини не свідчать про об`єктивні перешкоди для подачі апеляційної скарги на судове рішення від 07 червня 2021 року, про наявність та зміст якого ОСОБА_1 була достовірно обізнана, однак є свідченням використання прийомів, пов`язаних із зволіканням у розгляді справи.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо таке обтяження не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд апеляційної інстанції відмовляючи у відкритті апеляційного провадження правильно врахував, що ОСОБА_1 не надала суду доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію нею своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від неї дій, спрямованих на своєчасне подання апеляційної скарги. Наслідки такої процесуальної поведінки були передбачуваними для ОСОБА_1 .

Інші доводи касаційної скарги по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції щодо встановлення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шипілов Олександр Вікторович, на ухвалу Київського апеляційного суду від 05 листопада 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Шевченківський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ляшук Олена Вікторівна, про визнання шлюбу недійсним, визнання недійсним та скасування свідоцтва про шлюб.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара