Справа № 301/653/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 грудня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Кожух О.А., розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Іршавського районного суду від 15 червня 2021 року (у складі судді Гички О.Б.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у березні 2021 р.

Просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 5000 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позовних вимог указала, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2013 р. Відповідачем подано позов про розірвання шлюбу. Сторони проживають окремо, відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Дитина знаходиться на повному утриманні матері. Оскільки відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дитину, матеріальної допомоги не надає, офіційно працює, отримує стабільний дохід, то з батька дитини належить стягувати аліменти в розмірі 5000 грн. щомісячно.

Заочним рішенням Іршавського районного суду від 15 червня 2021 р. позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у розмірі 1800 грн. щомісячно, із наступною індексацією згідно з чинним законодавством України, починаючи з 23 березня 2021 р. і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Доводить пронеповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені та доречні доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-відповідач не має іншої жінки, дітей, а відтак не має потреби в додаткових витрат, окрім як власних;

-розмір аліментів, який просить стягнути позивач, відповідає вимогам Сімейного кодексу України, фактичним обставинам, які склалися у цілому в країні, так і в конкретно цій сім`ї;

-до спірних правовідносин належить застосовувати положення ст.5 Закону України «Про прожитковий мінімум».

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Узагальнені заперечення зводяться до необґрунтованості та безпідставності доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи зазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, із таких мотивів.

Суд першої інстанції виходив із того, що дитина поживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач офіційно не працює, дохід відповідача є мінливим, однак відповідач є молодою працездатною особою і має можливість працевлаштуватись, обмеження, пов`язані зі здоров`ям, тривали два місяці після операції, тобто до 11.04.2021 р., враховуючи розумний розмір витрат на харчування, одяг та загальний розвиток дитини, суд визначив розмір аліментів у сумі 1800 грн.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції через їх відповідність правильно встановленим обставинам справи, належно оціненим доказам і нормам матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що сторони уклали шлюб, зареєстрований 17 вересня 2013 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1597, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції 17 вересня 2013 року (а.с.8).

У шлюбі в сторін народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Сілецької сільської ради Іршавського району Закарпатської області 04 лютого 2015 р. (а.с.9).

У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає.

Дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на її повному утриманні, що стверджується довідкою, виданою виконкомом Кам`янської сільської ради Закарпатської області № 293 від 12.02.2021 р. (а.с.10).

Згідно з довідкою № 984 від 12.04.2021 р., виданою виконкомом Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області (а.с.30), відповідач ОСОБА_2 на даний час ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається.

Із виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 388 (а.с.31) видно, що дата операції - 11.02.2021 року, а згідно з п.8 «Лікувальні і трудові рекомендації: хворий виписаний з одужанням; запобігати перевантаженням два місяці».

Відповідач має нерегулярний, мінливий заробіток. Добровільної домовленості про сплату аліментів на утримання дітей між сторонами не досягнуто.

Згідно з положеннями ст.ст. 180, 182, 184 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум длядітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2395 грн., з 1 липня - 2510 грн., з 1 грудня - 2618 грн.

Тобто, на момент прийняття постанови апеляційним судом мінімальний розмір аліментів на доньку сторін, якій у січня виповнилося 6 р., становить 1309 грн.

За приписами ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів із відповідача в розмірі 5000 грн. щомісячно, позивач зобов`язана довести, що відповідач має змогу сплачувати аліменти саме в такому розмірі. Доводити це необхідно письмовими доказами, наприклад: довідкою про доходи відповідача, наявністю у нього рухомого та нерухомого майна, відсутністю у нього на утриманні інших осіб тощо. Фактично стороною позивача в позовній заяві розмір аліментів у сумі 5000 грн. обґрунтовується пандемією через спалах у світі коронавірусу (а.с.3), а не реальною можливістю відповідача сплачувати такий розмір аліментів.

Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частини є безпідставними.

Стосовно посилання адвоката позивача в апеляційній скарзі на те, що до спірних правовідносин належить застосовувати положення ст.5 Закону України «Про прожитковий мінімум», то такі не заслуговують на увагу в зв`язку з наступним.

Статтею 5 Закону України «Про прожитковий мінімум» передбачено правове регулювання моніторингу прожиткового мінімуму. Лист міністерства соціальної політки України щодо фактичного розміру прожиткового мінімуму за червень 2021 р. застосовується для спостереження за динамікою рівня життя в Україні (а.с.11).

Натомість, при визначенні розміру аліментів застосовують положення статті 7 «Про державний бюджет України на 2021 рік», відповідно до якої прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2395 грн., з 1 липня - 2510 грн., з 1 грудня - 2618 грн.

За приписами Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У свою чергу розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку береться із ст.7 Закону України «Про державний бюджет», а не листа Міністерства соціальної політки України про фактичний розмір прожиткового мінімуму відповідно до ст.5 Закону України «Про прожитковий мінімум», як це собі вважає адвокат позивача. Такі доводи апеляційної скарги ґрунтуються на невірному розумінні адвокатом позивача норм матеріального права, які належить застосовувати до цих правовідносин.

Батьки зобов`язані брати участь у вихованні та утриманні дітей. Спільна дитина сторін проживає разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню дитини. Тому розмір аліментів, визначений судом першої інстанції,є справедливим.

Суд, вирішуючи такі спори, не обмежений мінімумом, який встановлений законом, суд у першу чергу виходить із обставин справи, і стягуючи аліменти в розмірі 1800 грн.,врахував і позицію позивача, і позицію відповідача, але насамперед інтереси спільної дитини сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За умови доведеності погіршення свого матеріального становища та покращення матеріального становища платника аліментів, стягувач аліментів має право на звернення до суду з позовом про збільшення їх розміру.

Таким чином, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права. Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України ,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Заочне рішення Іршавського районного суду від 15 червня 2021 року залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4. Повне судове рішення складено 13 грудня 2021 р.

Судді: