Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Хамник М.М.,

секретаря судового засідання - Івашко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шкорка Ігор Михайлович до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача Виконавчий комітет Ужгородської міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Шкорка Ігор Михайлович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача Виконавчий комітет Ужгородської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач разом із сім`єю проживали в 3-х кімнатній квартирі АДРЕСА_1 . Зокрема, у даній квартирі разом із ОСОБА_1 (позивачем) зареєстровані ОСОБА_2 (дружина позивача), ОСОБА_3 , його донька, ОСОБА_4 , син.

Сімейні стосунки між позивачем та його дружиною ОСОБА_2 не склалися і і 10 вересня 2005 року вона залишила сім`ю.

02 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Добробут» був укладений Договір найму №004826 на 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

19 вересня 2008 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області було видано Свідоцтво про розірвання шлюбу, серія НОМЕР_1 за актовим записом №302.

Отже, з вересня 2005 року ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 не проживає, жодних її речей в квартирі немає. Дітьми та внуками не цікавляться.

У судове засідання представник позивач та позивач не з`явилися, разом з тим адвокат позивача, ОСОБА_5 подав клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за її відсутності не подала. Зокрема, у зв`язку з тим, що фактичне місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідача достовірно невідоме, оскільки вона не проживає за місцем реєстрації, остання в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України викликалась до суду також через оголошення на офіційному веб-сайті Ужгородського міськрайонного суду порталу судової влади України.

Третя особа на стороні позивача Виконавчий комітет Ужгородської міської ради, явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, письмове пояснення по суті позову не подав. Про час та місце проведення судового засідання повідомлявся судом належним чином.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи позивач, ОСОБА_1 , є наймачем 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі договору найму №004826 від 02 липня 2007 року, укладеного з ТОВ «Добробут».

Відповідно до п.1 вказаного договору управління будинками здало наймачеві в користування жиле приміщення, окрему квартиру з 3-х жилих кімнат площею 39,6кв.м та підсобні приміщення, кухня 9,5 кв. м., санвузол 2,3 кв.м., коридор 9 кв.м і сантехнічне обладнання 1,2м для проживання в цьому приміщенні наймача і членів його сім`ї.

На час укладення договору найму сім`я ОСОБА_1 (позивача) складалася з ОСОБА_2 (дружини позивача), ОСОБА_3 , його доньки, ОСОБА_4 , сина, які також зареєстровані у вказаній квартирі.

ОСОБА_2 з вересня 2005 року за місцем реєстрації не проживає, а 19 вересня 2008 року шлюбні відносини позивача з нею припинені, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу, серія НОМЕР_1 , актовий запис в Книзі реєстрації розірвань шлюбів №302, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області.

Факт не проживання відповідачки ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджується актом про не проживання особи ОСББ «Залізнична 4/22» від 10.07.2021, з якого встановлено, що відповідачка дійсно не мешкає за вказаною адресою з 5 травня 2005 року, створила нову сім`ю, та відповідною довідкою від 10.07.2021.

Оскільки відповідачка до цього часу зареєстрована у зазначеній квартирі, позивач несе додаткові витрати на оплату комунальних платежів та квартирної плати, тобто сплачує за особу, яка зареєстрована, але не проживає за вказаною адресою, вартість житлово-комунальних послуг, що призводить до матеріальних витрат.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55 Конституції України).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи судом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

У відповідності до статті 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Відповідно до статті 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Аналіз приведених норм закону свідчить про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку.

Статтею 9 ЖК Української РСР передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.

Згідно ст.71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов`язані з цим правові наслідки необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у зв`язку з вибуттям наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (стаття 107 ЖК Української РСР).

Звертаючись до суду з позовом, як на підставу позовних вимог позивач посилалася на те, що відповідачка, як дружина наймача, отримала у користування житлову площу у квартирі АДРЕСА_1 . У зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин відповідачка виїхала із вказаної квартири.

Оскільки позивач є наймачем вказаної квартири (житла), зареєстрований у ній, несе тягар її утримання, сплачує комунальні послуги, а відповідачка не проживає у спірному житлі з травня 2005 року, витрати на утримання житла не несе, втратила інтерес до жила, а тому є підстави вважати її такою, що втратила право користування житлом.

Згідно зі статтею 7 Закону України № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, як убачається з вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою.

Враховуючи викладене, задоволення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, і є належним способом захисту, а рішення суду - підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Суд також враховує вимоги позивача про визнання припиненим права відповідачки на користування житловим приміщенням на предмет пропорційності переслідуваній легітимній меті у світлі статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вважає, що припинення права користування відповідачкою спірним житлом відповідає такій пропорційності, з огляду на те, що остання тривалий час не проживає з позивачем у квартирі, шлюбні відносини з позивачем припинені, відповідачка не бере участі утриманні квартири, які були підставою для її вселення в квартиру.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача Виконавчий комітет Ужгородської міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у сумі 908грн.

Керуючись ст.ст.3, 12, 81, 265, 280-289 ЦПК України, ч.2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шкорка Ігор Михайлович, до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача Виконавчий комітет Ужгородської міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім гривень)грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа на стороні позивача Виконавчий комітет Ужгородської міської ради, адреса: 88000, м.Ужгород, пл.Поштова, 3, .

Повне рішення складено 10 грудня 2021 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М.Хамник