Справа № 159/2863/20
Провадження № 2/159/53/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

з участю секретаря судового засідання Бакай Л.О.

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача Базярук У.М., ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу

за позовом: ОСОБА_3

до відповідача: ОСОБА_4

про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

У червні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4 боргу в розмірі 224 532 гривень.

В обґрунтування позову вказав, що згідно власноручно написаної відповідачем ОСОБА_4 розписки від 18 травня 2018 року, остання зобов`язалась повернути 8 000 доларів США до 20 жовтня 2018 року. Проте взяті на себе зобов`язання не виконала, а тому позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 213 840 гривень, що еквівалентно 8 000 доларам США, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 20.10.2018 року по 15.06.2020 року в розмірі 10 692 гривень, а також судові витрати понесені на сплату судового збору та консультативний висновок експерта.

Стислий виклад заперечень відповідача.

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечила, покликаючись на відсутність між сторонами договірних відносин щодо позики. Зазначила, що з 2015 року працювала у ОСОБА_3 по найму, виконувала роботу домогосподарки за яку отримувала заробітну плату в розмірі 100 доларів США на місяць. Згодом позивач запропонував допомогу в реконструкції її будинку, тому вона передала йому наявні кошти в сумі 4 000 доларів США та дозволила використовувати раніше придбані будівельні матеріали. Позивач здійснював реконструкцію на власний розсуд, припинив оплачувати її роботу по веденню домогосподарства, а пізніше забрав правовстановлюючі документи та ключі від житлового будинку.

Відповідач також вказала, що має вади здоров`я, їй протипоказано психоемоційне навантаження, про що позивачу було відомо, не пам`ятає обставин написання розписки, не впевнена, що писала її, не пам`ятає її змісту. Категорично заперечує отримання від позивача будь яких коштів в позику.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

За змістом оригіналу розписки (а.с.78) від 18 травня 2018 року, ОСОБА_4 зобов`язалась повернути ОСОБА_3 вісім тисяч доларів США, витрачених на будівництво будинку по АДРЕСА_1 до 20 жовтня 2018 року.

ОСОБА_4 є власником житлового будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 17.03.2015 року, реєстраційний номер об`єкта 04.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.12.2020 року ОСОБА_4 визнана обмежено дієздатною.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК)

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі №464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки».

У цій справі розписка не містить даних про отримання відповідачем коштів від позивача, а засвідчує лише обов`язок повернути те, що витрачено на будівництво її будинку, при цьому не зазначено, ким витрачені кошти та на яких умовах.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 підтвердив, що кошти відповідачу не передавав, розписка написана на його вимогу пізніше з метою засвідчити суму витраченим ним коштів на реконструкцію будинку відповідача. Додатково пояснив, що мав намір утворити з відповідачем сім`ю, тому допомагав їй у реконструкції житлового будинку, витратив значну суму власних коштів. Після категоричної позиції дітей відповідача, остання змінила свою думку, тому він попросив написати розписку, в якій була зазначена сума витрачених ним на будівництво власних коштів.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Базярук У.М. пояснила, що відповідач виявляє ознаки психічного розладу, сім`я доклала значних зусиль для її лікування та створення умов життя, які б виключали емоційне напруження. Скориставшись станом відповідача позивач на власний розсуд здійснював реконструкцію належного їй майна, не звітуючи про проведені роботи та витрачені кошти. Стурбованість рідних викликав намір позивача за допомогою впливу на відповідача відчужити нерухоме майно. Коштів в будь-якій сумі позивач відповідачу не передавав.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту передачі коштів відповідачу.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення коштів за договором позики є недоведеними і задоволенню не підлягають.

Ухвалою суду від 18 червня 2020 року з метою забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики накладено арешт на нерухоме майно, а саме житловий будинок по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта 04).

В силу ч.9 ст.158 ЦПК у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 12,76-81,141, 158, 274-278 ЦПК України, статтями 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики від 18 травня 2018 року - відмовити.

Скасувати вжиті на підставі ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 2020 року заходи забезпечення позову у виді арешту житлового будинку по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 04), який належить ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Волинського апеляційного суду безпосередньо або через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 16.02.2021 року.

ГоловуючийТ. В. Денисюк