Провадження № 2/752/1211/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.01.2021 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Оджубейської Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є ветераном війни - інвалідом ІІІ групи і відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» користується правом на пільгу в розмірі 100% по оплаті житлово-комунальних послуг.

В його квартирі не встановлені квартирні прилади обліку води, а тому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 409 від 06.08.2014 р. для його сім`ї встановлені соціальні нормативи користування централізованим постачанням гарячої води 1,6 куб.м. на одну особу.

Однак, з грудня 2018 року він почав отримувати рахунки ПАТ «Київенерго», а в подальшому КП «Київтеплоенерго» про оплату за постачання гарячої води, хоча норми її споживання не перевищують встановлені соціальні нормативи.

Враховуючи викладене, позивач просить визнати протиправною бездіяльність КП виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» Структурний підрозділ «Енергозбут» в позбавленні ветерана війни - особи з інвалідністю 100% пільгу з оплати за житлово-комунальні послуги, зобов`язати КП «Київтеплоенерго» прибрати з рахунків посилання на наявність боргу за гарячу воду за період з грудня 2018 р. по серпень 2019 р. в сумі 5483,198 гривень і не включати зазначені відомості в рахунки.

27.09.2019 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву у справі.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого КП «Київтеплоенерго» просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано доказів, які б свідчили про порушення прав позивача з боку КП «Київтеплоенерго», а крім того відповідач посилається на відсутність в квартирі позивача встановленого приладу обліку гарячого водопостачання, що позбавляє можливості встановити фактичні обсяги спожитої води..

В подальшому, 18.03.2020 р. позивачем подана заява, відповідно до якої останній змінив предмет позову та просив суд визнати протиправними та нечинними дії КП «Київтеплоенерго» щодо незаконного нарахування заборгованості ОСОБА_1 за не надані об`єми гарячої води з травня 2018 р. в сумі 12267,66 гривень, зобов`язати відповідача списати з позивача заявлену заборгованість, а незаконно стягнуті сум повернути ОСОБА_1 , стягнути з КП «Київтеплоенерго» моральну шкоду в розмірі 427454,40 гривень.

Відповідачем подані заперечення з приводу заяви про зміну предмету позову, відповідно до якої КП «Київтеплонерго» просить відмовити у задоволенні позову, оскільки будь-яких порушень прав позивача з боку відповідача не допущено, нарахування за спожиті послуги здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства, а тому підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

В ході судового розгляду позивач підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на дотримання відповідачем вимог чинного законодавства щодо нарахування оплати з послуг гарячого водопостачання та застосування пільг, якими користується позивач.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 і його сім`я складається з двох осіб (а.с.24-25).

Квартира позивача не обладнана приладами обліку споживання гарячої води.

Позивач має статус ветерана війни - інвалід ІІІ групи, є учасником бойових дій та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, ветеран праці та військової служби, що підтверджується відповідними посвідченнями (а.с.26).

Відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються пільги, у т.ч. 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Згідно з положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 409 від 06.08.2014 р. «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» у разі відсутності вузлів розподільного обліку холодної води нарахування плати за користування послугами з централізованого водопостачання особам з інвалідністю внаслідок війни та членам їх сімей, на яких відповідно до законодавства поширюються пільги, здійснюється виконавцями такої послуги згідно із соціальними нормативами, встановленими абзацом першим цього підпункту; для користування послугами з постачання гарячої води - 1,6 куб. метра на одну особу на місяць.

У разі відсутності вузлів розподільного обліку гарячої води нарахування плати за користування послугами з постачання гарячої води особам з інвалідністю внаслідок війни та членам їх сімей, на яких відповідно до законодавства поширюються пільги, здійснюється виконавцями такої послуги згідно із соціальними нормативами, встановленими абзацом першим цього підпункту.

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяги спожитої у будівлі гарячої, питної води, визначені за допомогою вузлів комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляються між споживачами.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.10 Закону у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами.

Судом встановлено, що КП «Київтеплоенерго» з 01.05.2018 р. набуло статусу теплопостачальної організації та здійснює розрахунки за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у т.ч.в буд. АДРЕСА_2 .

Відповідно до наданого відповідачем розрахунку вбачається, що нарахування оплати послуг з постачання гарячої води здійснюється позивачу з врахування показників будинкового засобу обліку, оскільки його квартира не обладнана індивідуальними засобами обліку споживання гарячої води, із врахуванням пільги в розмірі 100%, що нараховується на дві особи із застосуванням встановлених соціальних нормативів в розмірі 1,6 куб. метра на одну особу на місяць (в даному випадку на 3,2 куб.метра).

Інша частина спожитої послуги нараховується за загальними правилами відповідно до встановлених тарифів.

Такий порядок нарахування плати за споживання гарячої води відповідає положенням Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також постанови Кабінету Міністрів України № 409 від 06.08.2014 р. «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування».

Посилання позивача про неправомірність дій відповідача щодо нарахування йому оплати за спожиті послуги з гарячого водопостачання поза межами соціальних нормативів не узгоджуються з положеннями чинного законодавства, а також в даному випадку без наявності вузла індивідуального обліку гарячого водопостачання в квартирі споживача позбавляє надавача таких послуг встановити фактичне споживання позивачем такої послуги.

Позивач не позбавлений можливості звернутись до Центру комунального сервісу з заявою про встановлення йому засобів обліку гарячого водопостачання за рахунок бюджетних коштів м.Києва.

Оскільки в ході судового розгляду не знайшло свого підтвердження порушення прав позивача з боку відповідача в частині нарахування оплати за спожиті послуги вимоги про визнання протиправними та не чинними дії КП «Київтеплоенерго» щодо незаконного нарахування заборгованості ОСОБА_1 за не надані об`єми гарячої води з травня 2018 р. в сумі 12267,66 гривень не підлягають задоволенню.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача списати з позивача заявлену заборгованість, та незаконно стягнуті сум повернути ОСОБА_1 , а саме стягнути з КП «Київтеплоенерго» моральну шкоду в розмірі 427454,40 гривень, оскільки порушення порядку нарахування оплати не встановлено судом, а крім того вимоги позивача про зобов`язання списати заборгованість не відповідають способу захисту прав споживача житлово-комунальних послуг, передбаченого Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Звертаючись до суду позивач просить відшкодувати йому моральну шкоду, завдану діями відповідача в частині, на його думку, неправомірним нарахуванням оплати за спожиті послуги гарячого водопостачання.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Крім випадків, встановлених законом.

Згідно з роз"ясненнями викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Крім того, згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичв; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

В ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження наявність неправомірних дій відповідача при нарахування оплати за послуги з гарячого водопостачання позивачу та застосування відповідної пільги при такому нарахуванні, а отже за відсутності вини відповідача закон виключає можливість відшкодування будь-якої шкоди.

З огляду на викладене, вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя