СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 350/1652/21
Провадження № 6/306/81/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.21 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Жиганської Н.М.

за участю секретаря судових засідань Дешко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява в залі судуподання старшого державного виконавця Свалявського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Черненко В.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Свалявського відділу ДВС у Мукачівському районі Черненко В.В. звернулася в суд із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, посилаючись на те, що на виконанні у Свалявському відділі ДВС у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) знаходиться виконавче провадження 1996890 з виконання виконавчого листа № 2-24, виданого 03.05.2006 року Роженятівським районним судом Івано-Франківської областіпро стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 30000 грн. В обгрунтування доводів подання зазначає, що боржник ухиляється від виконання судового рішення по оплаті боргу, декларації ним не надано, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду не здійснено, на виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень про причини невиконання рішення суду ОСОБА_1 не з`являється. Вимоги мотивує тим, що боржником добровільно судове рішення не виконується, що призвело до вжиття відносно нього заходів примусового виконання. Старший державний виконавець просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання ним зобов`язань за виконавчим листом №2/24, виданого 03.05.2006 року у ВП №199689.

Відповідно до ч. 4 ст. 441ЦПК України - ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця (суд ураховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1988 р. у справі "Броуґан та інші проти Сполученого Королівства" щодо терміна "негайо"), що "негайний розгляд" унеможливлює повідомлення державного виконавця про дату розгляду подання шляхом направлення судової повістки з повідомленням про вручення.

Заявник подала до суду зяву (вх.№9199) про розгляд подання у відсутності старшого державного виконавця Свалявського відділу ДВС у Мукачівському районі Черненко В.В.

Оглянувши матеріали справи та дослідивши доводи подання, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Положеннями п.5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом до виконання зобов`язань (суд ураховує роз`яснення Верховного Суду Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України: у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець може звернутися з поданням до суду за місцезнаходженням органу ДВС щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Відповідно до Закону від 04.11.2010 року № 2677-VI Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)" закріплено право державного виконавця, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

При вирішенні запровадження тимчасового обмеження права громадянина України на виїзд з України суд враховує, що Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, покладених на нього рішенням обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 441 ЦПК України - тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань, встановлених рішенням суду з 2006 року, не сплачує в добровільному порядку заборгованість по виконавчому листу та не вчиняє зовсім ніяких дій, що свідчить про його ухилення від виконання, суд доходить висновку, що подання підставне, обгрунтоване та його слід задовольнити.

Статтею 129 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" - у разі запровадження тимчасового обмеження права громадянина України на виїзд з України орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Керуючись ст. 258-261, 441 ЦПК України, Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, Закону України Про виконавче провадження, Закону України Про Державну прикордонну службу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Подання старшого державного виконавця Свалявського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Черненко В.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 - до виконання ним зобов`язань за виконавчим листом № 2-24, виданим 03.05.2006 року Роженятівським районним судом Івано-Франківської області.

Повідомити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 про запровадження тимчасового обмеження права громадянина України на виїзд з України.

Копію ухвали суду направити Державній прикордонній службі України.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

ГОЛОВУЮЧИЙ - СУДДЯ Н.М.ЖИГАНСЬКА