Дата документу 08.12.2021 Справа № 311/214/21
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 311/214/21 Головуючий у 1-й інстанції: Пушкарьова С.П.
Провадження №22-ц/807/3197/21 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В., Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 24 червня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21 березня 2017 року ОСОБА_1 подав до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" заяву № від 21 березня 2017 року на отримання кредиту від ТОВ "ФК"ЦФР", підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК"ЦФР" становлять кредитний договір між ТОВ "ФК"ЦФР" та відповідачем, як позичальником, а також, що отримав примірник Кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ"ФК"ЦФР".

11 травня 2017 року ОСОБА_1 подав до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" заяву № від 11 травня 2017 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем, як позичальником, а також, отримав примірник Кредитного договору та погодив отримати роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ"ФК"ЦФР".

Відповідно до Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК"ЦФР" умови разом із заявою на отримання кредиту становлять кредитний договір.

09.12.2019 року між ТОВ "ФК "ЦФР" та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги №20191209 у відповідності до умов якого, ТОВ "ФК "ЦФР" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "ЦФР" права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ "ФК "ЦФР" і Боржниками. Відповідно до Реєстру Боржників за кредитними договорами, укладеними між Позичальником та ТОВ "ФК "ЦФР" Додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги №20191209 від 09.12.2019 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 .

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач ОСОБА_1 не виконав свого зобов`язання. Після відступлення ТОВ «ФК «ЦФР» Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній здійснив погашення кредитної заборгованості не до кінця, У зв`язку з чим ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вимушене звернутися до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором.

Із урахуванням зазначеного, ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму заборгованості за Кредитним договором № від 21 березня 2017 року в сумі 29 016,65 грн., з яких: 13 386,88 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 258,27 грн. - сума заборгованості за відсотками; 5 171,5 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 9 200 грн. - сума заборгованості за пенею; за Кредитним договором № від 11 травня 2017 року в сумі 233 692,80 грн., з яких: 112 035,19 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 549,61 грн. - сума заборгованості за відсотками; 77 075,23 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 30 032,77 грн. - сума заборгованості за пенею.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 24 червня 2021 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія"Європейська агенція з повернення боргів" суму заборгованості за Кредитним договором № від 21 березня 2017 року в сумі 14 645,15 грн., з яких: 13 386,88 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1258,27 грн. - сума заборгованості за відсотками; суму заборгованості за Кредитним договором № від 11 травня 2017 року в сумі 126 584,80 грн., з яких: 112 035,19 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 549,61 грн. - сума заборгованості за відсотками, а всього стягнуто заборгованість у розмірі 141 229 гривень 95 копійок.

В іншій частині позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія"Європейська агенція з повернення боргів" понесені судові витрати у розмірі 2 719 гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Просить скасувати рішення Василівського районного суду Запорізької області від 24 червня 2021 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № від 21 березня 2017 року та за Кредитним договором № від 11 травня 2017 року. Ухвалити у цій частині нове рішення, яким у задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компакіі «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити повністю.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що при постановленні рішення судом першої інстанції було помилково зроблено висновок з приводу того, що «перебіг строку позовної давності починається з моменту закінчення строку дії кредитного договору», а тому в зазначеній частині рішення суду є таким, що не відповідає нормам закону. В справі, що розглядається, кредитними договорами передбачені щомісячне погашення платежів за кредитом, отже сплив строку позовної давності потрібно вираховувати окремо щодо кожного платежу. ТОВ «Фінансова Компакіі «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду 26 січня 2021 року, а строк позовної давності за платежами, що становлять тіло кредиту та відсотки складає три роки, тому на думку апелянта, позивач звернувся до суду з пропуском строків позовної давності.

Також скаржник зазначає що, судом не враховано, що копія кредитних договорів не є належним і допустимим доказом існування кредитних правовідносин; відсутні оригінали документів, які би підтверджували виконання зобов язань з надання кредиту позичальнику; немає доказів відкриття поточних або карткових рахунків, на які би був перерахований виданий кредит; позивачем не доведено факту існування заборгованості, відсутні докази переходу права вимоги від ТОВ «ФК «ЦФР» до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ». Таким чином, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, шо вимоги позивача жодним чином необгрунтовані, а отже, має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. У зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки ( а.с. 153) до апеляційного суду не з`явилась. У відзиві на апеляційну скаргу просила провести судове засідання без представника ТОВ « ФК» ЄАПБ» ( а.с. 163).

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № від 21 березня 2017 року у розмірі 14 645,15 грн., з яких: 13 386,88 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1258,27 грн. - за процентами, за кредитним договором № від 11 травня 2017 року у розмірі 126 584,80 грн., з яких: 112 035,19 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14 549,61 грн за процентами.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що 21 березня 2017 року ОСОБА_1 подав до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" заяву № від 21 березня 2017 року на отримання кредиту від ТОВ "ФК"ЦФР", підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК"ЦФР" становлять кредитний договір між ТОВ "ФК"ЦФР" та відповідачем, як позичальником, а також, що отримав примірник Кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ"ФК"ЦФР" (а.с. 6).

11 травня 2017 року ОСОБА_1 подав до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" заяву № від 11 травня 2017 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем, як позичальником, а також, що отримав примірник Кредитного договору та погодив отримати роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ"ФК"ЦФР" (а.с. 22).

Відповідно до Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК"ЦФР" умови разом із заявою на отримання кредиту становлять кредитний договір.

09.12.2019 року між ТОВ "ФК "ЦФР" та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенціяз з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги №20191209 у відповідності до умов якого, ТОВ "ФК "ЦФР" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "ЦФР" права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ "ФК "ЦФР" і Боржниками (а.с. 42-44).

Згідно п. 1.2. Договору відступлення прав вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, ТОВ "ФК "ЄАПБ" заміняє ТОВ "ФК "ЦФР" у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ "ФК "ЦФР" за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами (а.с. 42-44, 101-105).

Крім того, сторонами підписано та скріплено їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників за договором відступлення права вимоги (а.с.96).

Відповідно до Реєстру Боржників за кредитними договорами, укладеними між Позичальником та ТОВ "ФК "ЦФР" Додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги №20191209 від 09.12.2019, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до відповідача по Кредитному договору № від 21 березня 2017 року в сумі 29 016,65 грн., з яких: 13 386,88 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 258,27 грн. - сума заборгованості за відсотками; 5 171,5 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 9 200 грн. - сума заборгованості за пенею; по Кредитному договору № від 11 травня 2017 року в сумі 233 692,80 грн., з яких: 112 035,19 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 549,61 грн. - сума заборгованості за відсотками; 77 075,23 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 30 032,77 грн. - сума заборгованості за пенею (а.с. 45, 97-100).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статтей 526, 530, 610, частиною першою сиатті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконанрого або неналежно виконаного зобов`язання . Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року, справа № 524/5152/15-ц, провадження № 61-8862сво18, дійшов висновку, що виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року, справа № 524/5152/15-ц, провадження № 61-8862сво18, дійшов висновку, що умова договору про сплату комісії за користування кредитом є нікчемною.

Апеляційний суд зазначає, що в частині комісійної винагороди ( плата за управління кредитом) судове рішення не оскаржуються, проте, з урахуванням висновку Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, суд, задовольнивши частково позов, дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами за вирахуванням комісійної винагороди (плата за управління кредитом).

Безпідставними є доводи апеляційної скарги, що суд не перевірив докази, які б підтверджували факт отримання ОСОБА_1 коштів у розмірі 18400.00 грн за кредитним договором № від 21 березня 2017 року та за кредитним № від 11 травня 2017 року у розмірі 124000.00 грн, оскільки цей факт підтверджується пунктом 2.1 кредитного договору, згідно з яким сума кредиту за кредитним договором від 21 березня 2017 року становить 18400 грн, за кредитрим договором від 11 травня 2017 року становить 124000 грн.

Відповідно до п. 3 ( доручення) кредитного договору № від 21.03.2017 року ОСОБА_1 доручає ТОВ « ФК « ЦФР» перерахувати, за рахунок отримуваного ним кредиту, на зазначені в п. 3 даного договору реквізити: сума, грн- 15000, отримувач: АТ «ТАС комбанк», код ЄДРПУ 09806443; рахунок: НОМЕР_1 у АТ «Таскомбанк» МФО 339500; призначення: Переказ до запитання на користь ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_2 надання кредиту за кредитним договором № від 21.03.2017 без ПДВ.

Відповідно до п. 3 кредитного договору № від 11.05.2017 року ОСОБА_1 доручає ТОВ «ФК «ЦФР» перерахувати, за рахунок отримуваного ним кредиту в п. 3 даного договору реквізити: сума, грн- 100000, отримувач: АТ «Ідея Банк», код ЄДРПУ 19390819, рахунок НОМЕР_3 у ПАТ « Ідея Банк» МФО 336310, призначення: Переказ грошові кошти на погашення заборгованості по кредитному договору Р36. 274.70413 від 22.07.2016 року за рахунок кредитних коштів згідно кредитного договору КД від 11.05.2017 року та заяви клієнта ОСОБА_1 без ПДВ.

Кредитні договори ОСОБА_1 підписав, будь-яких застережень чи зауважень не заявляв.

Крім того, факт отримання ОСОБА_1 вказаних коштів підтверджується довідкою (графіком руху коштів по кредиту), яка видана первісним кредитором за вищезазначеними кредитними договорами, розрахунком заборгованості з яких вбачається сума виданих коштів по кредитному договору № від 21.03.2017 року у розмірі 18400.00 грн, по кредитному договору № від 11.05.2017 року у розмірі 124000.00 грн, куди розподілились кошти, погашення кредитної заборгованості відповідачем ( а.с. 17-19, а.с. 37-39).

ОСОБА_1 клопотання про призначення судової економічної експертизи не заявляв та не спростував наданий розрахунок заборгованості, не надавши власний розрахунок заборгованості, тому його доводи щодо недійсного розрахунку не заслуговують на увагу.

Відповідно до частини першої - другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги або заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані підтверджуються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною першою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо доводів ОСОБА_1 про ненадання позивачем доказів про відступлення прав вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та неповідомлення про цю обставину, то апеляційний суд вважає за необхідне заначити таке.

Суд встановив, що 09 грудня 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги № 20191209, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги за плату до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і відповідача.

За вказаним договором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило ТОВ «Центр Фінансових Рішень» грошові кошти у розмірі 1 470 785.14 грн

Згідно з витягом з додатку № 1-1 договору права грошової вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 21 березня 2017 року № у розмірі 29016.65 грн та за договором від 11 травня 2017 року № у розмірі 233692.8 грн

На виконання умов договору факторингу від 09 грудня 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» направило ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за вказаними договорами та повідомлено про заборгованість в розмірі 29016.65 грн та в розмірі 233692.8 грн.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з частиною першою статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Суд встановив, що ОСОБА_1 був повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, що підтверджується матеріалами справи.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що позивач не мав права вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами, оскільки у матеріалах справи є належні та допустимі докази, зокрема копія договору про відступлення права вимоги від 09 грудня 2019 року № 20191209, витяг з додатку 1 договору про відступлення права вимоги від 09 грудня 2019 року щодо заборгованості ОСОБА_1 за кредитними договорами№ , № . Отже, позивач надав докази, які підтверджують факт передачі права вимоги кредитної заборгованості ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Крім того, слід зауважити, що кредитні договори, укладені між відповідачем та ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень», договір відступлення прав вимоги № 20191209 від 09.12.2019 року, укладений між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАБ» в установленому порядку недійсними не визнані, тобто в силу статті 204 ЦК України діє презумція правомірності правочину.

Колегія суддів вважає правильними висновки й про те, що відсутні правові підстави для застосування позовної давності у спорі щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентів.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). Частинами першою та п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Верховний Суд України у постанові від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15 дійшов висновку, що відповідно до частини першої статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц (провадження № 14-306цс18) вказано, що Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15.

При цьому для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-152цс14. Тобто, умовами кредитного договору № від 21.03.2017 року встановлено як строк дії договору (до 27 березня 2020 року ), умовами кредитного договору № від 11.05.2017 року ( до 25.05.2021 року), так і строки виконання позичальником зобов`язань з щомісячним погашенням платежів.

Поряд із установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (абзац перший частини п`ятої статті 261 ЦК України).

Тобто початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу).

Такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), які неодноразово підтримані Верховним Судом у постановах: від 23 вересня 2020 року у справі № 489/5827/16-ц (провадження № 61-12556св18), від 22 березня 2021 року у справі № 756/17499/17 (провадження № 61-3373св20) та інших.

Відповідно до графіку платежів до кредитного договору № від 21.03.2017 року, погашення позичальником заборгованості за кредитом здійснюється щомісячно рівними платежами в сумі 1162.52 грн, починаючи з 27.04.2017 року по 27.03.2020 року включно.

Відповідно до Графіку платежів до кредитного договору № від 11 березня 2017 року погашення позичальником заборгованості за кредитом здійснюється щомісячно рівними платежами в сумі 6615.91 грн, починаючи з 26.06.2017 року по 25.05.2021 рік включно.

Оскільки умовами кредитних договорів передбачені окремі смостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строк його погашення.

Відповідно до положень статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Враховуючи, що відповідно до довідки (графіком руху коштів по кредиту), яка видана первісним кредитором, розрахунком заборгованості вбачається, що відповідач частково погашав кредит, останній платіж за кредитним договором № від 21.03.2017 року відповідачем сплачено 06.03.2019 року, за кредитним договором № від 11.05.2017 року останній платіж відповідачем сплачено 16.10.2019 року ( а.с. 18, а.с. 38), протилежного відповідач не надав та розрахунок заборгованості не спростував, позивач звернувся до суду з позовом 26.01.2021 року, тобто в межах строку позовної давності, передбаченого статтею 257 ЦК України щодо всіх щомісячних платежів з урахуванням переривання строку позовної давності за кредитним договором № від 21.03.2017 року 06.03.2019 року, за кредитним договором № від 11.05.2017 16.10.2019 року.

Помилковий висновок суду першої істанції про те, що строк позовної давності слід відраховувати з моменту закінчення строку дії кредитного договору, а не з порушення боржнком обов`язку сплати чергового платежу не може бути підставою для скасування правильного по суті та справедливого судового рішення.

З огляду на зазначене, суд першої істанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов обґрунтованого висновку про те, що між позивачем та ТОВ « Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» 21 березня 2017 року та 11 травня 2017 року укладено кредитні договори, відповідно до умов яких ОСОБА_1 надано кошти за кредитним договором від 21 березня 2017 року № у розмірі 18400 грн за кредитним договором № від 11 травня 2017 року у розмірі 124000.00 грн, умови яких позичальник належним чином не виконував, 09.12.2019 року між ТОВ «ФК» «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступлення прав вимоги № 20191209, а тому з позичальника на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню заборгованість, яка виникла станом на 09.12.2019 року у розмірі 14 645.15 грн за кредитним договором № від 21 березня 2017 року та у розмірі 141 229.95 грн за кредитним договором № від 11 травня 2017 року. Розмір заборгованості відповідачем не спростовано.

Таким чином, судом першої інстанції виконано вимоги статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно досліджено і оцінено докази та встановлено обставини у справі, правильно застосовано норми матеріального права.

Апеляційна скарга не містять обґрунтованих посилань на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, наведені у апеляційні скарзі доводи зводяться до незгоди заявників з висновками суду першої інстанції, щодо встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення суду першої інстанції ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права. Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та встановлення фактичних обставин справи, яким судом першої інстанції надана належна оцінка обгрунтовано викладена ним в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Перевіривши правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у цій справі оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, розподіл судових витрат апеляційний суд не здійснює.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 24 червня 2021 рокуу цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 13 грудня 2021 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Маловічко С.В.