Ухвала

Іменем України

08 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 646/4203/20

провадження № 61-838ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чумаченка Андрія Васильовича та заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Капро» про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Капро» про визнання недійсним відчуження частки у статутному капіталі, поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Капро» (далі - ТОВ «Капро»), в якому просила визнати недійсним відчуження частки у розмірі 50% вартістю 3 500 грн у статутному капіталі ТОВ «Капро» за рішенням учасника ОСОБА_3 , здійснити поділ статутного капіталу ТОВ «Капро», 100% якого становлять 15 000 грн, в рівних частках між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , визнавши за позивачкою право власності на частку у статутному капіталі ТОВ «Капро» у розмірі 50%, витребувати у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 частку у статутному капіталі ТОВ «Капро» у розмірі 50% вартістю 7 500 грн.

30 липня 2020 року ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи - ТОВ «Капро» до набрання законної сили рішення суду за цим позовом, накласти арешт на корпоративні права учасника ТОВ«Капро» ОСОБА_1 до набрання законної сили рішенням суду за цим позовом, заборонити вчинення реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно всього нерухомого майна, яке належить на праві власності ТОВ «Капро».

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2020 року заяву про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено вчинення будь-яких реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи - ТОВ «Капро». В іншій частині вимог відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог може бути істотно ускладнено або неможливим.

Постановою Харківського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «Капро» залишено без задоволення, а ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2020 року - без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.

У січні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Чумаченка А. В. та заява ТОВ «Капро» про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року, у якій заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що спір розглядається з порушенням правил юрисдикції. Відповідно до частини четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, а тому мав вийти за межі доводів апеляційної скарги. Суди проігнорували, що позивачем не надано доказів на підтвердження своїх вимог, а отже і не пересвідчилися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Проаналізувавши зміст оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Частиною першою статті 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчинення певних дій.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вимогами позовної заяви є визнання права власності на частку у статутному капіталі ТОВ «Капро» та витребування цієї частки на користь позивача від відповідача, у зв`язку із незаконністю набуття останнім права власності на цю частку у статутному капіталі ТОВ «Капро».

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_2 просила:

заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи - ТОВ «Капро», до набрання законної сили рішення суду за цим позовом;

накласти арешт на корпоративні права учасника ТОВ «Капро» ОСОБА_1 , до набрання законної сили рішенням суду за цим позовом.;

заборонити вчинення реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно всього нерухомого майна, яке належить на праві власності ТОВ «Капро» до розгляду справи по суті.

Посилалась на те, що зазначене майно є предметом спору, а тому відповідач не обмежений у відчуженні спірного майна іншій особі.

Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Забезпечення позову по суті є обмеження суб`єктивних справ, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ними інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Обраний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Враховуючи реальність спору та наявність обставин, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, суди дійшли обґрунтованого висновку про забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи - ТОВ «Капро».

Висновки судів попередніх інстанцій відповідають нормам процесуального права, зокрема статтям 149, 150 ЦПК України.

У зв`язку з наведеним Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд мав підстави для виходу за межі доводів апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої та четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В апеляційній скарзі ТОВ «Капро» просив переглянути ухвалу суду першої інстанції лише з підстав порушення правил юрисдикції. Апеляційний суд відхилив ці доводи, зважаючи на суть судових рішень, які переглядаються, підстави для висновку про порушення правил юрисдикції відсутні.

З огляду на положення частини четвертої статті 367 ЦПК України апеляційний суд у цій справі не мав підстав для виходу за межі доводів апеляційної скарги.

Водночас доводи касаційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Чумаченька А. В. про те, що суди попередніх інстанцій не врахували відсутності доказів на підтвердження позовних вимог, наявності спору та утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову зводяться до непогодження зі встановленими судами обставинами справи, що не належить до компетенції суду апеляційної інстанції.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).

Отже, відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України є підстави для визнання касаційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Чумаченка А. В. та заявою ТОВ «Капро» про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_1 необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки правильне застосування норми права стосовно забезпечення позову є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись частиною четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Чумаченка Андрія Васильовича та заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Капро» про приєднання до цієї касаційної скарги на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Капро» про визнання недійсним відчуження частки у статутному капіталі, поділ спільного майна подружжя відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

С. О. Погрібний