2/465/3355/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

13.12.2021 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі судового засідання Лозинському Ю.М.

позивача ОСОБА_1

свідка ОСОБА_2

свідка ОСОБА_3

свідок ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , про визнання особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

позивачка звернулась до суду з позовною заявою про визнання ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що їй згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.12.2018 р. №149623959 належить на праві приватної власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 , площею 51.1 кв.м. на підставі договору довічного утримання І-5098, виданого 22.11.1994 р. В квартирі також зареєстровані наймачі: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що підтверджується даними будинковою книги та довідкою ЛКП «Вулецьке» від 09.07.2021р. Однак з моменту реєстрації 24.09.2010 відповідача ніколи в квартирі не проживала і на даний час не проживає, в утриманні житла участі не приймає, комунальні платежі не сплачує. Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується: актом не проживання за місцем реєстрації від 06.07.2021 р., котрий засвідчено сусідами мешканцями квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та дільничим офіцером поліції ВП№3 ЛРУП ГУНП у Львівській області; перепискою з відповідачем у соціальній мережі Фейсбук, поясненнями до заяви про зняття з реєстрації від 19.08.2020 р. №3-Щ-29128-Ф-35. Жодинх перешкод відповідачу в користуванні квартирою позивач не винила, що засвідчує лист ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області від 16.07.2021р. №16526/40/01/11/21. Відповідач не є членом її сім`ї чи близькою родичкою, вона добровільно дала згоду на реєстрацію. Позивачка є інвалідом 2 групи загального захворювання, і відповідно до довідки МСЕК від 21.09.2017, їй життєво необхідне обмеження психо-емоційних навантажень, позивачка втратила спокій відтоді, коли на її адресу почали надходити листи з фінансових установ про несплачені кредити та позики відповідача.

Відповідач від народження до закінчення школи проживала у с. Верхівці Самбірського району Львівської області разом із батьками у приватному будинку на АДРЕСА_5 і в котрих вона досі проживає. Просить позов задоволити.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила такий задоволити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, не скористалася своїм процесуальним правом на подання відзиву.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 16.09.2021 року відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до відкритого підготовчого засідання.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 08.11.2021 закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 пояснили, що відповідачка ОСОБА_5 за вказаною адресою ніколи постійно не проживала.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимогист. 6 Європейської конвенції з прав людинита основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідачки не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення.

Судом встановлено, що згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . Підставою виникнення права власності є договір довічного утримання, серія та номер: І-5098, виданий 22.11.1994, видавник: державний нотаріус П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Бурдун Й.М.

Згідно будинкової книги для прописки громадян, проживаючих у будинку АДРЕСА_1 та довідки ЛКП «Вулецьке» від 09.07.2021, в даній квартирі зареєстровано та проживають 4 особи, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно актів не проживання за місцем реєстрації від 06.07.2021, 15.09.2021 підписаних ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає за місцем реєстрації більше року.

Згідно листа ЛРУП ГУ НП у Львівській області від 16.07.2021р. зверне нень ОСОБА_5 з приводу захисту своїх прав та інтересів у користуванні квартирою АДРЕСА_6 за період 2020-2021 років до Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області не надходило.

Крім цього, позивачка зверталася із заявою про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_5 .

За змістом ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу і протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України).

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст.319, ч. 1 ст.321, ч. 1 ст.391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та права розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку.

Відповідно до ч. 2ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких даних про те, що відповідачка не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_7 з поважних причин судом не встановлено.

На підставі вищенаведеного, врахувавши також той факт, що домовленості між сторонами про збереження права користування житлом у разі довготривалої відсутності не було, підстав для збереження жилого приміщення за тимчасово відсутньою відповідачкою судом не встановлено, а тому суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 втратила право користування житлом за адресою: АДРЕСА_7 , який на праві власності належить позивачці ОСОБА_1 , відтак позов підлягає до задоволення.

Керуючись статтями4,5,12,13,81,259,263-265,268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , про визнання особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_8 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 14.12.2021

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_7

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_7

Суддя Ванівський Ю.М.