Провадження № 2/752/563/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.11.2021 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Потапенко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_4 у якому просили визнати право користування земельною ділянкою №79:233:0024 площею 452,33 кв.м., що розташована при домоволодінні АДРЕСА_1 без урахування земельної ділянки під забудовою №79:233:026 площею 126,08 кв.м. за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що вони 30.06.2012 року прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 у вигляді Ѕ частини житлового будинку по АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від №3-251 від 24.07.2013 року, свідоцтвом про право на спадщину №3-253 від 24.07.2013 року, свідоцтвом про право на спадщину № 3-255 від 24.07.2013 року.

На даний час позивачі є співвласниками Ѕ житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Разом із Ѕ частини житлового будинку у користування позивачів перейшло й право користування земельною ділянкою 79:233:0024 площею 452, 33 кв. м від попереднього власника Ѕ частини житлового будинку ОСОБА_5 .

Співвласницею іншої Ѕ частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_4 відповідно договору купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку від 20.08.2004 року №4013.

Також в обґрунтування позову вказують, що на час подання позовної заяви відповідно до даних Державного земельного кадастру та державної реєстрації речових прав на них у міському земельному кадастрі відсутня інформація щодо реєстрації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , тобто вказана земельна ділянка не є приватизованою, державний акт про право власності на неї не видавався та у фактичному користуванні власників домоволодіння перебуває земельна ділянка площею 0,0902 кв.м. Відповідно з даними земельного кадастру у місті Києві за сторонами обліковується земельна ділянка 79:233:0026 площею 126,08 кв. м, що розміщена під будинком. За позивачами обліковується земельна ділянка 79:233:0024 площею 452. кв. м. За відповідачем обліковується земельна ділянка 79:233:0025 площею 323,88 кв. м. Як стверджують позивачі, на даний час, за земельну ділянку 79:233:0024 площею 452,33 кв. м., вони вносять плату - податок.

22.01.2010 року Голосіївським районним судом міста Києва було ухвалено рішення у справі № 2-3275/09, відповідно до якого визначено порядок користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_2 згідно варіанту №1 висновку №3147 судової будівельно-технічної експертизи Київського НДІСЕ від 22.08.2008 року, та виділено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельні ділянки розміром по 0,0453 кожному. Відповідно до рішення Апеляційного суду міста Києва від 07.04.2010 року, рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22.01.2010 року залишено без змін.

Також, 12.09.2016 року Голосіївським районним судом міста Києва ухвалено рішення у справі № 752/11822/15-ц, яким зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_4 перешкоди у здійсненні нею права користування земельною ділянкою площею 0,0453 га в АДРЕСА_2 , виділеної їй в користування на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 січня 2010 року по справі № 2-3275/09. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 28.03.2017 року, рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2016 року залишено без змін. Відповідно до ухвали Верховного Суду від 05.03.2018 року, у відкритті касаційного провадження у справі відмовлено.

Позивачі посилаються на те, що на виконання вищевказаних рішень органом державної виконавчої служби проводились та проводяться виконавчі дії.

Вони стверджують, що дії відповідача порушують права позивачів користуватись земельною ділянкою, яка їм виділена власником - Київською міською радою виходячи з того, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.01.2016 року по справі №826/15101/15 в задоволенні вимог відповідача про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою та встановлення меж земельної ділянки відповідно до рішень Голосіївського районного суду міста Києва відмовлено та встановлено право позивачів, як користувачів земельної ділянки площею 452,33 кв.м., що перейшло їм від попередніх власників домоволодіння.

Таким чином, позивачі зазначають, що оскільки вони сплачують земельний податок за користування земельною ділянкою площею 452,33 кв. м. відповідно до правовстановлюючих документів - даних з міського земельного кадастру, земельна ділянка площею 452,33 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , обліковується за позивачами, а за відповідачем обліковується земельна ділянка № 79:233:0025 площею 323,88 кв. м., постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.01.2016 року встановлено право позивачів на користування земельною ділянкою площею 452,33 кв. м., що перейшло їм на праві користування від попередніх власників домоволодіння, до повноважень суду при вирішенні земельних спорів не належить закріплювати земельну ділянку за користувачами шляхом встановлення порядку користування нею між співвласниками будинковолодіння в розмірах, більших, ніж це зазначено в рішенні власника Київської міської ради. На думку позивачів, дії відповідача щодо створення перешкод у користуванні вказаною земельною ділянкою, порушують право позивачів, передбачене ст.ст. 413, 415 ЦК України, ст. 120 ЗК України, на користування земельною ділянкою № 79:233:0024 площею 452. 33 кв. м.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Чередніченко Н.П. від 27.08.2018 року відведено суддю Чередніченко Н.П. від розгляду справи (заявлено самовідвід).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2018 року справу передано на розгляд судді Голосіївського районного суду міста Києва Колідної О.О.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 27.08.2018 року справа прийнята в провадження судді Колдіної О.О., розгляд якої призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

26.09.2018 року на адресу суду надійшов відзив відповідача, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що поданий позивачами позов має на меті ревізувати та фактично спростувати висновки, які зроблені судами у цивільному спорі щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_3 у справі №2-3275/09. За життя ОСОБА_5 між ним та відповідачем судом було встановлено порядок користування спірною земельною ділянкою, площею 0,090227 га АДРЕСА_3 , згідно якого рішенням Голосіївського райсуду м. Києва від 22 січня 2010 року у цивільній справі №2-3275/09 кожній стороні виділено земельну ділянку, площею 0,0453 га. Згідно з варіантом №1 висновку №3147 судової будівельно-технічної експертизи КНДІСЕ від 22.08.2008 року, який покладено основу судового рішення, яке набрало законної сили, співвласнику житлового будинку ОСОБА_5 (частка 1/2) закріплено земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,0453 га, в тому числі земельну ділянку під будинком. Зазначає, що позивачі просять суд визнати за ними право користування земельною ділянкою площею 452,33 кв.м. без врахування площі земельної ділянки, що знаходиться під забудовою та яка за їх припущенням складає 126,08 кв.м,, що суперечить висновкам, викладеним у рішенні суду, що набрало законної сили. Також, відповідач зазначає, що не можуть братись до уваги складені на замовлення ОСОБА_1 акт №1 від 04.06.2018 р. та акт №2 встановлення чи відновлення на місцевості меж земельної ділянки, складений 11.06.2018, оскільки вони не лише не відповідають, а й суперечать варіанту №1 Висновку №3147 судової будівельно-технічної експертизи КНДІСЕ від 22.08.2008 р.

30.11.2018 року на адресу суду надійшли пояснення Київської міської ради, у яких представник третьої особи просить відмовити в задоволенні позову, оскільки рішенням Голосіївського районного суду міста Києва у справі №2-3275/09 від 22.01.2010 року встановлено, що спірна земельна ділянка є неприватизованою, була виділена під будівництво житлового будинку АДРЕСА_4 ) на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів трудящих №718 від 07.06.1955 року площею 802 кв.м. На даний час сторони фактично користуються земельною ділянкою площею 0,90227 га, що підтверджується планами земельної ділянки № НОМЕР_2 та №792330024. Позивачі не звертались в порядку, визначеному ЗК України, до Київської міської ради для вирішення питання щодо земельної ділянки, на якій розташований будинок.

03.12.2018 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява позивачі уточнили підстави звернення до суду, зазначаючи що 03.03.1940 року між ОСОБА_6 та Житловим управлінням Кагановичської районної ради на підставі рішення Київської міської ради №240 від 22.05.1939 року було укладено договір на право забудови житлом від 03.03.1940 року, що підтверджується листом Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 05.02.2015 року №1333 на адвокатський запит Хомік О.В. №28 від 19.01.2015 року, договором на право забудови житлом від 03.03.1940 року

Відповідно договору на право забудови житлом від 03.03.1940 року житлове управління здало забудовнику дільницю комунальної землі у АДРЕСА_5 (нині - АДРЕСА_3 ) під індивідуальне житлове будівництво цієї дільниці площею 802 кв.м. 04.10.1947 року Народний суд І уч. Кагановичського району м. Києва ухвалив рішення від 04.10.1947 року, яким встановлено, що будинок АДРЕСА_6 , цегляний, що складається із 4-х кімнат та 3-х кухонь і погребу, відповідно страховій оцінці на 23060 руб., побудований ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , його сином, у 1939 році, одноповерховий цегляний, на дві квартири, на земельній ділянці, отриманій ОСОБА_8 на правах забудови. Відповідно свідоцтва на право особистої власності на домобудівлю № НОМЕР_3 , дійсно належить ОСОБА_10 право на половину в домоволодінні, що складається з Ѕ частини житлового будинку та Ѕ вбиральні згідно оціночного акта з оцінкою 12244 руб. Відповідно до плану земельної ділянки м. Києва від 29.01.1948 року №2, ОСОБА_10 в окреме користування виділена площа дільниці, що складає всього 390 кв.м. садиби АДРЕСА_6 від 29.01.1948 року № 2, генеральним планом земельної ділянки АДРЕСА_6 від 08.03.1947 року. Позивачі посилаються на те, що від попереднього власника - ОСОБА_11 до ОСОБА_12 перейшло право власності на Ѕ частини житлового будинку та право користування земельною ділянкою № 79:233:0024 площею 452, 33 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , 11.10.2006 року рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_12 було визнано факт прийняття спадщини ОСОБА_5 на Ѕ частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з Ѕ частини житлового будинку у користування ОСОБА_5 перейшло й право користування земельною ділянкою №79:233:0024 площею 452, 33 кв. м від попереднього власника Ѕ частини житлового будинку ОСОБА_12 . З огляду на викладене позивачам також перейшло у користування після смерті ОСОБА_5 на земельну ділянку, площею 452,33 кв.м.

17.12.2018 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на уточнену позовну заяву позивачів.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 08.04.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

В ході судового розгляду позивач ОСОБА_1 та представник позивачів підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову, просили суд позов задовольнити, посилаючись на те, що вони набули право користування земельною ділянкою площею 452,33 кв.м. від попередніх власників будинку, вони сплачують за дану землю податок, а рішення суду, яким встановлювався порядок користування земельною ділянкою між позивачами та відповідачем, було прийнято без врахування документів,що посвідчували право користування спірною ділянкою попередніми власниками.

Відповідач заперечувала проти задоволення позову, зазначаючи, що рішенням Голосіївського райсуду м. Києва від 22 січня 2010 року у цивільній справі №2-3275/09 кожному із співвласників будинку АДРЕСА_3 виділено земельну ділянку, площею 0,0453 га, з врахуванням земельної ділянки, яка знаходиться під забудовою, що відповідало розміру їх часток у праві власності на будинок, а позивачі, подаючи даний позов мають намір переглянути ухвалене рішення, яке набрало законної сили.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись належним чином.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 03.03.1940 року між ОСОБА_6 та Житловим управлінням Кагановичської районної ради на підставі рішення Київської міської ради №240 від 22.05.1939 року було укладено договір на право забудови житлом від 03.03.1940 року, що підтверджується листом Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 05.02.2015 року №1333 на адвокатський запит Хомік О.В. №28 від 19.01.2015 року, договором на право забудови житлом від 03.03.1940 року

Відповідно договору на право забудови житлом від 03.03.1940 року житлове управління здало забудовнику дільницю комунальної землі у АДРЕСА_5 (нині - АДРЕСА_3 ) під індивідуальне житлове будівництво цієї дільниці площею 802 кв.м.

04.10.1947 року Народний суд І уч. Кагановичського району м. Києва ухвалив рішення від 04.10.1947 року, яким встановлено, що будинок АДРЕСА_6 , цегляний, що складається із 4-х кімнат та 3-х кухонь і погребу, відповідно страховій оцінці на 23060 руб., побудований ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , його сином, у 1939 році, одноповерховий цегляний, на дві квартири, на земельній ділянці, отриманій ОСОБА_8 на правах забудови.

Відповідно свідоцтва на право особистої власності на домобудівлю № НОМЕР_3 , дійсно належить ОСОБА_10 право на половину в домоволодінні, що складається з Ѕ частини житлового будинку та Ѕ вбиральні згідно оціночного акта з оцінкою 12244 руб.

Відповідно до плану земельної ділянки м. Києва від 29.01.1948 року №2, ОСОБА_10 в окреме користування виділена площа дільниці, що складає 390 кв.м.

Згідно плану земельної ділянки м.Києва від 29.01.1948 р. , генерального плану земельної ділянки АДРЕСА_6 від 08.03.1947 р. садиби АДРЕСА_6 складала 430 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 09.08.1965 р. і після його смерті право власності на Ѕ домоволодіння перейшло ОСОБА_11 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_11 та право власності на Ѕ частину будинку за адресою: АДРЕСА_2 перейшло до ОСОБА_12 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 12.12.1973 р.

Після смерті ОСОБА_12 спадщину прийняв ОСОБА_13 , що встановлено рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 11.10.2006 р.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер.

Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частинах, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від №3-251 від 24.07.2013 року, свідоцтвом про право на спадщину №3-253 від 24.07.2013 року, свідоцтвом про право на спадщину № 3-255 від 24.07.2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що на даний час позивачі є співвласниками Ѕ житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Судом встановлено, що співвласницею іншої Ѕ частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_4 відповідно договору купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку від 20.08.2004 року №4013.

Позивачі при зверненні до суду посилаються на те, що їм належить право користування земельною ділянкою №79:233:0024 площею 452,33 кв.м., що розташована при домоволодінні АДРЕСА_1 без урахування земельної ділянки під забудовою №79:233:026 площею 126,08 кв.м., яке перейшло до них від попередніх власників зазначеної частини будинку.

Відповідно до статті 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Згідно з ст.120 ЗК України (в редакції на час виникненняспірних правовідносин), якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

В той же час, судом встановлено, що 22.01.2010 року Голосіївським районним судом міста Києва було ухвалено рішення у справі № 2-3275/09, відповідно до якого визначено порядок користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_2 згідно варіанту №1 висновку №3147 судової будівельно-технічної експертизи Київського НДІСЕ від 22.08.2008 року, виділивши ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельні ділянки розміром по 0,0453 га. кожному, що відповідало розміру їх часток у спільній частковій власності на домоволодіння. Відповідно до рішення Апеляційного суду міста Києва від 07.04.2010 року, рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22.01.2010 року залишено без змін.

Судами було встановлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_7 ) виділялась виконавчим комітетом Київської міської ради в розмірі 802 кв.м. Сторони фактично користуються земельною ділянкою площею 0,9027 га і право власності на дану земельну ділянку не оформлено.

Також, 12.09.2016 року Голосіївським районним судом міста Києва ухвалено рішення у справі № 752/11822/15-ц, відповідно до якого зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_4 перешкоди у здійсненні нею права користування земельною ділянкою площею 0,0453 га в АДРЕСА_2 , виділеної їй в користування на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 січня 2010 року у справі № 2-3275/09. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 28.03.2017 року, рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2016 року залишено без змін. Відповідно до ухвали Верховного Суду від 05.03.2018 року, у відкритті касаційного провадження у справі відмовлено.

Тобто, зазначеними судовими рішення встановлено право користування позивачів та відповідача земельними ділянками площею 0,0453 га по АДРЕСА_2 та встановлений відповідний порядок користування.

Відповідно до положень ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звертаючись до суду з даним позовом позивачі фактично просять змінити розмір земельної ділянки, право на користування якою вони мають, виключивши з обліку земельну ділянку, що знаходиться під забудовою.

Однак, розмір земельної ділянки, право на користування якою мають кожна із сторін у даному спорі, встановлено рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 22.01.2010 р. та підтверджено рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 12.09.2016 р., і зазначені рішення набрали законної сили.

Дані обставини не можуть бути змінені шляхом пред`явлення нового позову та переоцінки доказів, яким надана оцінка у іншій справі.

Таким чином, враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають відшкодуванню відповідачем.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права користування земельною ділянкою відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя