Єдиний унікальний номер 229/2596/19
Номер провадження 2/229/171/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2021 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Гонтар А.Л.,

за участі секретаря судового засідання Білик О.А.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі Дружківського міського суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

позивач ОСОБА_2 14 травня 2019 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , про стягнення боргу.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 01 березня 2017 року він уклав договір позики, згідно якого передав у присутності свідка ОСОБА_3 ОСОБА_1 кошти в розмірі 100000 грн. Вказану суму відповідач ОСОБА_1 обіцяв повернути до 01.09.2017 року. Однак, в зазначений термін відповідач грошей не повернув. Також 17 березня 2017 року позивач ОСОБА_2 уклав із ОСОБА_1 ще один договір позики, відповідно до якого передав відповідачу в присутності свідка ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200000 грн, які ОСОБА_1 зобов`язався повернути до 17.09.2017 року.

Позивач ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача на його користь борг у сумі 300000 (триста тисяч) гривень та судові витрати у вигляді судового збору у сумі 3000 (три тисячі) гривень .

Заочним рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 05 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено повністю.

Вирішено стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість за договором позики в сумі 300000 (триста тисяч) грн. 00 коп. Також, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. (а.с.50-53).

24 липня 2020 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Дружківського міського суду Донецької області с заявою про перегляд заочного рішення ЄУН 229/2596/19, провадження № 2/229/642/2019 від 05 серпня 2019 року за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу. Просить скасувати зазначене заочне рішення, посилаючись на те, що він не був сповіщений про розгляд справи і не мав можливості приймати участь у судовому засіданні, надавати письмові заперечення, та призначити справу до нового розгляду (а.с.72).

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 04 вересня 2020 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено. Вирішено скасувати заочне рішення № провадження 2/229/642/2019, ЄУН 229/2596/19 від 05 серпня 2019 року за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, та призначити справу до розгляду за правилами позовного провадження в загальному порядку. Виконавчі листи, видані на підставі заочного рішення Дружківського міського суду від 05 серпня 2020 року по цивільній справі № 2/234/642/20, ЄУН 229/2596/19 вирішено відкликати без подальшого виконання та приєднати до матеріалів цивільної справи. Призначено проведення підготовчого засідання на 02 жовтня 2020 року о 14:00 год. в приміщенні Дружківського міського суду Донецької області, що знаходиться за адресою: 84200, Донецька обл., м. Дружківка, вул. Енгельса, буд. 45 (а.с.163-164).

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 30 жовтня 2020 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, цивільну справу призначено до судового розгляду на 07 грудня 2020 року.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 07 грудня 2020 року клопотання відповідача про витребування доказів задоволено та вирішено витребувати у позивача ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 : оригінал боргової розписки, наданої ОСОБА_1 від 01 березня 2017 року про отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 100000,00 грн. та оригінал боргової розписки, наданої ОСОБА_1 від 17 березня 2017 року про отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 200000,00 грн. (а.с.196-197).

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи він був повідомлений належним чином - судовими повістками, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій вказав, що свої позовні вимоги він підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання прибув, про час та місце розгляду справи він був повідомлений належним чином, заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши докази по справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ст.41).

Статтями 15,16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 01 березня 2017 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики, за умовами якого позивач передав грошову суму у розмірі 100000 (сто тисяч) грн. із зобов`язанням повернути таку ж саме суму до 01 вересня 2017 року, що підтверджується договором позики у вигляді розписки (а.с. 4).

Також, судом встановлено, що 17 березня 2017 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики, за умовами якого позивач передав грошову суму у розмірі 200000 (двісті тисяч) грн. та зобов`язався повернути таку ж суму до 17 вересня 2017 року, що підтверджується договором позики у вигляді розписки (а.с. 5).

Згідно вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять раз перевищує встановлений законом неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Договором про грошову позику від 01.03.2017 року, позивач віддав у власність позичальнику грошові кошти в сумі 100000 грн., а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму у термін до 01 вересня 2017 року.

Договором про грошову позику від 17.03.2017 року, позивач віддав у власність позичальнику грошові кошти в сумі 200000 грн., а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму у термін до 17.09.2017 року.

Згідно ст. 526,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем по справі ОСОБА_1 до суду надані платіжні доручення на підтвердження виконання обов`язку щодо сплати ОСОБА_2 грошових коштів.

Однак у наданих відповідачем платіжних дорученнях отримувачем коштів, які переказує на карту ПриватБанку платник ОСОБА_1 є ОСОБА_3 , а не позивач ОСОБА_2 . Окрім того, у графі коментар до платежу не зазначено, що саме ці кошти сплачено ОСОБА_2 для погашення заборгованості за відповідними спірними борговими розписками.

Окрім того, відповідач у судовому засіданні пояснив, що він не позичав зазначені кошти у позивача, а вона були отримані ним на придбання Міністанції для ведення сумісного бізнесу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Як пояснив відповідач, кошти він сплачував не ОСОБА_2 , а ОСОБА_3 оскільки вони були бізнес-партнерами, а ОСОБА_3 був довіреною особою ОСОБА_2 .

Проте, письмових доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 є довіреною особою ОСОБА_2 та має право на вчинення від його імені відповідних дій, надано не було.

Відповідачем було надано клопотання про допит свідка ОСОБА_3 . У судовому засіданні клопотання було задоволено, однак свідок до суду не прибув, пояснення не надав.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Оригінал розписки, який знаходиться у позичальника доводить той факт, що зобов`язання боржника із повернення боргу не виконано.

Так, відповідно до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Отже, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані.

Згідно з частиною частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Поясненнями відповідача та показаннями свідка не може доводитися факт виконання зобов`язання за договором позики. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 липня 2018 року у справі № 143/280/17 (провадження № 61-33033св18).

Таким чином, у справі встановлено, що вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та доведеними, ґрунтуються на нормах матеріального права. Натомість відповідач не посилався на належні та допустимі докази повернення спірних коштів за договором позики.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення основної суми боргу за договорами позики грошей від 01 березня 2017 року та від 17 березня 2017 року у загальній сумі 300000 (триста тисяч) гривень, підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню підлягають судові витрати, які понесені стороною, на користь якої прийнято рішення, підтвердженні документально пропорційно від задоволених позовних вимог.

Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню з відповідача судові витрати у вигляді судового збору у сумі 3000 (три тисячі) грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 10-13,76-80, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд ,

В И Р І Ш И В:

позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість за договором позики в сумі 300000 (триста тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір у сумі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текси рішення виготовлено у нарадчій кімнаті 16 лютого 2021 року.

Суддя: А. Л. Гонтар