ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 року м. Чернівці

справа № 727/1033/21

провадження №22-ц/822/1153/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Височанської Н.К.

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.

секретар Конецька Д.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовною заявою Кредитної спілки «Буковинський Альянс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення простроченої заборгованості, за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Буковинський Альянс» на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 10 листопада 2021 року, постановлену під головуванням судді Танасійчук Н.М.,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та заяви про зупинення провадження

Кредитна спілка «Буковинський Альянс» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення простроченої заборгованості.

Просила суд:

стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь кредитної спілки прострочену заборгованість у розмірі 422 961,19 грн;

стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь кредитної спілки додатковий штраф за невиконання п.5 договору поруки у розмірі 360 000 грн.

10 листопада 2021 року представником відповідачів було заявлено клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням у справі №727/10715/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Кредитної спілки «Буковинський Альянс» про визнання пункту 5 договору поруки №5042 від 26 липня 2019 року та визнання недійсним пункту 4 додаткових умов до договору про споживчий кредит №5042 від 26 липня 2019 року.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 10 листопада 2021 року клопотання представника відповідачів про зупинення провадження у справі задоволено.

Зупинено провадження у даній справі до вирішення та набрання законної сили рішенням у справі №727/10715/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Кредитної спілки «Буковинський Альянс» про визнання пункту 5 договору поруки №5042 від 26 липня 2019 року та визнання недійсним пункту 4 додаткових умов до договору про споживчий кредит №5042 від 26 липня 2019 року.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що рішення у справі №727/10715/21 може мати важливе значення для розгляду цієї справи.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників

На дану ухвалу Кредитна спілка «Буковинський Альянс» подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не наводить аргументів чому зібрані докази у даній справі не дають можливості, в рамках цієї справи ініційованої кредитором про стягнення заборгованості, об`єктивно розглянути справу, де фактично і повинні встановлюватись всі обставини, та де відповідачі-боржники мають змогу захистити свої права, якщо вони на їхню думку порушені кредитором, а не ініціювати інші процеси спрямовані на захист порушеного права.

Суд першої інстанції зупинив провадження всупереч правовій позиції Верховного Суду від 26 січня 2021 року, справа №522/1528/15-ц, де зазначено, що всі обставини повинні розглядатися в справі ініційованій кредитором, а боржник має захищатись у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора.

Вказує на те, що всі докази зібрані у даній справі дозволяють суду першої інстанції встановити та оцінити обставини, які є предметом розгляду справи, а в ухвалі суду першої інстанції відсутні доводи неможливості такого розгляду справи.

Крім того, справа перебуває на розгляді понад 5 місяців, однак розгляд справи по суті досі не розпочався, тому зупинення провадження у справі грубо порушить право кредитної спілки на справедливий суд, а також на своєчасний розгляд судової справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до п. 14 ч.1 ст.353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі.

Згідно із ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, встановлені обставини та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

У пункті 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз`яснено, що визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли у іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

У справі, яка переглядається, суть спірних правовідносин полягає у солідарному стягненні заборгованості за кредитним договором.

У статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

В оцінці поведінки сторін суд має керуватися положеннями частини третьої статті 509 ЦК України, за змістом якої зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, що відповідним чином має впливати на порядок та спосіб виконання сторонами власних зобов`язань. За правилом ж статті 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно, кожна сторона у договірному зобов`язанні має діяти розсудливо та добросовісно, розуміючи значення своїх дій та приймаючи на себе усі юридичні наслідки таких дій.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а згідно з пунктом 1 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються

Отже, вирішуючи спір про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідачі мають право заперечувати проти задоволення цих вимог, а суд встановивши ці обставини та оцінивши докази, подані сторонами на їх підтвердження, повинен вирішити справу з урахуванням усіх цих обставин. Відповідачі не позбавленні можливості надавати усі наявні у них докази, а також заперечення проти вимог банку.

Вказане свідчить, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не мотивований зв`язок між очікуваними висновками рішення суду у справі №727/10715/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Кредитної спілки «Буковинський Альянс» про визнання пункту 5 договору поруки №5042 від 26 липня 2019 року та визнання недійсним пункту 4 додаткових умов до договору про споживчий кредит №5042 від 26 липня 2019 року та предметом спору у справі, що переглядається; не конкретизовано, чому з огляду на характер заявлених вимог неможливо розглянути справу без попереднього розгляду справи про визнання недійсним договору; не зазначено, чому зібрані у справі докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, а лише формально зазначено, що рішення у справі №727/10715/21 може мати важливе значення для розгляду цієї справи.

Крім того, положенням статті 251 ЦПК України визначено, що підставою для зупинення провадження у справі є саме об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, у той час, як суд першої інстанції посилаючись на доцільність зупинення провадження у справі, взагалі не обґрунтував, у чому полягає неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи, до розгляду якої було зупинено провадження.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зіставлення змісту наведених суджень переконує у тому, що оскаржувана ухвала про зупинення провадження у справі не може бути залишена у силі, оскільки висновки, зазначені в ній, є передчасними, а, отже, відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Буковинський Альянс» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 10 листопада 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк