ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/551/21 Справа № 199/1801/17 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О.Г. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Лаченкової О.В., Пищиди М.М.,

при секретарі - Пивоваровій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою приватного виконавця Сивокозова Олександра Миколайовича

на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2020 року

за поданням приватного виконавця Сивокозова Олександра Миколайовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2020 року вищезазначене подання приватного виконавця Сивокозова О.М. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку залишено без задоволення.

Не погодившись з такою ухвалою, приватний виконавець Сивокозов О.М. звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити його подання.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням суду, тому враховуючи, що квартира перебуває у її фактичному володінні існують підстави для звернення стягнення на таке майно.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2017 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 суму в розмірі 672 607 грн. 40 коп., а також судовий збір у розмірі 6 779,82 грн.

На виконання рішення суду було видано виконавчий лист № 2/199/1393/17 від 01 лютого 2018 року.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. від 16 грудня 2019 року відкрито виконавче провадження № 60896548 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

В травні 2020 року приватний виконавець Сивокозов О.М. звернувся до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 .

Згідно ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно з частиною 1 статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Частинами 3 та 4 даної статті встановлено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставленого третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 201660633 від 25 лютого 2020 року, право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 25 січня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Отроцюк О.В.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2012 року зазначений вище договір визнано недійсним та зобов`язано повернути сторонам договору в натурі все, що вони отримали на виконання даного договору купівлі-продажу.

Разом з тим, оскільки право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за стягувачем ОСОБА_2 , запис про реєстрацію права власності на спірну квартиру не скасовано, а доказів перебування квартири у фактичному володінні ОСОБА_1 матеріали справи не містять, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні подання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно положень ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження", стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Тобто стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах в установах банків та інших кредитних організаціях, що встановлюється шляхом регулярних перевірок, а вже у разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на належне боржникові інше майно.

Приватний виконавець має право офіційно звернутися до всіх органів, організацій, посадових осіб, громадян і юридичних осіб на території України, які у встановлений ним строк повинні надати йому безкоштовно документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень, що також можуть бути використані для розшуку майна. Для впровадження цього положення державний виконавець звертається за інформацією про наявність у боржника майна або майнових прав до таких організацій як:

1) податкові адміністрації (за місцем проживання боржника);

2) державні нотаріальні контори та приватні нотаріуси;

3) бюро технічної інвентаризації;

4) органів ДАІ, що реєструють транспортні засоби;

5) підприємство, де працює боржник;

6) органи виконавчої влади та місцевого самоврядування тощо.

Однак матеріали справи не містять доказів, що приватний виконавець у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження" вчинив всіх необхідних заходів, що мають передувати зверненню стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано, в судовому порядку.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відмову у задоволенні подання приватного виконавця, тому судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу приватного виконавця Сивокозова Олександра Миколайовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю.Петешенкова

Судді: О.В.Лаченкова

М.М. Пищида