Провадження №2/592/2783/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Онайко Р.А.,

з участю секретаря судового засідання Антуфьєвої В.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку

з участю учасників судового процесу:

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 17.11.2021 та до досягнення дитиною повноліття та аліменти у розмірі 1/4 від заробітку (доходу) відповідача на її утримання, починаючи з 17.11.2021 і до досягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 06.01.2021 між нею та відповідачем був укладений шлюб. В шлюбі у нас народилась дитина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося, позивачка з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини між ними фактично припинені, але звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу вона не може, так як існують обмеження, передбачені ч.1 ст.110 СК України. Спільна дитина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний момент проживає та у подальшому буде проживати з нею. Між позивачкою та відповідачем на момент пред`явлення позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини. Незважаючи на те, що відповідач офіційно не працює, однак кожні 6 місяців на рік працює за кордоном в Чехії, має сталий заробіток, але добровільно сплачувати кошти на утримання дитини не бажає. Зазначає, що не має можливості працювати внаслідок догляду за малолітньою дитиною, а тому вважає за необхідне у стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, що передбачено чинним законодавством.

Ухвалою суду від 18.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, слухання справи призначено на 11:30 08.12.2021 (а.с.12).

У судовому засіданні позивачка підтримала позов у повному обсязі із зазначених у ньому підстав та просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини у сумі 2500,00 грн, не заперечував, що дитина потребує тільки на засоби гігієни, харчування та ліки 4900 грн на місяць, в іншій частині позову просив відмовити за необґрунтованістю.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України встановлено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 06.01.2021 між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (в м. Суми), актовий запис № 07, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 (а.с.9).

У шлюбі народилася спільна дитина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 (а.с.10).

Під час судового розгляду встановлено, що дитина сторін проживає разом з матір`ю, а відповідач є їхнім батьком, та на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто.

Згідно з ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частиною 1 ст.184 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, відсутні інші особи, які перебувають на його утриманні, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Тобто відповідач має об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав.

В той же час позивачкою не надано належних доказів на обґрунтування розміру аліментів саме у сумі 3000,00 грн. Відповідачем позов в цій частині визнано частково, а саме у розмірі 2500,00 грн, однак доказів про неможливість сплати аліментів у сумі яку просить стягнути позивач також не надано.

Виходячи з встановлених обставин під час розгляду справи, враховуючи інтереси дитини, яка потребує і інших, понад встановлені в судовому засіданні витрат, зокрема на одяг, та матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на користь дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 2700,00 грн але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 17.11.2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застосування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка не має змоги працювати і утримувати себе.

У добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивачка та відповідач не вирішили.

Доводів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці, відповідач суду не надав, тому є всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення їх дитиною трирічного віку.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатним молодим чоловіком, має гарний стан здоров`я, інших утриманців немає, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) на утримання позивачки до досягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку.

Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Оскільки позивачка подала позов до суду 17.11.2021 року, про що свідчить відмітка суду, суд прийшов до висновку, що аліменти підлягають стягненню з 17.11.2021 року.

Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 142, 264 -265, 430 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2700 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 17.11.2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 аліменти у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , починаючи з 17.11.2021 і до досягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 1816,00 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 13.12.2021.

Суддя Р.А. Онайко