Справа № 750/8794/20
Провадження № 2/750/95/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2021 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Лось А.Ю.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 , відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , законного представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 законного представника ОСОБА_4 , третя особа Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, про виділ частки із спільного майна в натурі,

в с т а н о в и в:

30 вересня 2020 року представник позивача ОСОБА_6 - адвокат Прокоф`єв Б.І. звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , в якому просить виділити ОСОБА_6 в натурі 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням встановленого фактичного користування житловим будинком.

В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_6 є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 26.06.2017 року. ОСОБА_3 належить 1/4 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 25.04.2005 року. ОСОБА_2 належить 1/8 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.08.2015 року та неповнолітній ОСОБА_4 належить 1/8 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.08.2015 року. Між даними сторонами визначився фактичний порядок користування житловим будинком, а тому на підставі ч. 1 ст. 364 ЦК України, якою визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності просив виділити позивачу в натурі 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням встановленого фактичного користування житловим будинком та стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити та вважав складений висновок судового експерта обгрунтованим, тому в задоволенні клопотання відповідачів про виклик судового експерта до суду просив відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 подав відзив, в якому зазначив, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки позивач, посилаючись на ст. 364 ЦПК України підтверджує обізнаність, що виділ частки із спільного майна здійснюється на підставі договору між сторонами, який підлягає нотаріальному посвідченню. При цьому позивач не наводить, і не може навести доказів, що ОСОБА_3 або ОСОБА_4 відмовлялись від укладення такого договору, або хоча б що Позивач зверталась з відповідною пропозицією. Відповідно до закону судом здійснюється захист порушеного, не визнаного або оспорюваного права. Позивачка не наводить доказів жодних з указаних підстав для судового захисту, а відтак - звернення до суду є передчасним. Оскільки звернення до суду відбулось до виникнення спору і без спроби позасудового врегулювання, вважає вимогу про відшкодування судових витрат необґрунтованою, незаконною і такою, що задоволенню не підлягає. Вважає, що при виділі часки у користування, необхідно враховувати інтереси усіх співвласників, а не тільки позивача, а відтак, до вирішення питання про виділ частки, необхідно забезпечити прохід співвласників на вулицю Київську. Це питання вирішувалось рішенням Деснянського району міста Чернігова від 12 липня 1979 року у справі 2- 1024/79г у цивільному спорі тодішніх співвласників щодо виділу у натурі співвласникам будинку АДРЕСА_1 частини земельної ділянки за вказаною адресою та порядку користування нею. Відповідач ОСОБА_2 подав відзив, в якому позов визнав частково та зазначив, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його матері, ОСОБА_9 , він з сестрою успадкували 1/4 частину буд. АДРЕСА_1 . Мати фактично користувалась частиною будинку та земельної ділянки, відображеної на «Плані фактичного користування за співвласниками» для ОСОБА_3 , як співвласника 1. Батько проживав з ними, а у 2005 році придбав 1/4 будинку і почав займатися відновленням цієї частини, та почав проживати практично окремо від нас. Після смерті матері він займався його з сестрою вихованням та розповідав, що має право на окремий вихід на вулицю Київську через «Прохід 2». Це право до нього перейшло від попереднього власника за рішенням суду ще від 1979 року. За законом до набувача права на нерухоме майно переходять і всі права на земельну ділянку, на якій таке майно розташоване, а відтак, оскільки на момент успадкування ним майна, за рішенням суду від 1979 року у Співвласника 1 права проходу через «Прохід 1» не було, не виникло воно і після успадкування ним з Владою частки.

Законний представник ОСОБА_4 та адвокат просили відмовити в задоволенні позову, оскільки частка позивача не відповідає фактичній частці у будинку на час розгляду справи.

У судовому засіданні відповідачі заперечували проти задоволення позову, з підстав не відповідності реальної частки ідеальній, яку просить виділити позивач, не встановленням їхньої частки в разі такого виділу, що порушить право власності на майно.

Представник третьої особи Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі та одночасно просив прийняти рішення з врахуванням інтересів неповнолітньої ОСОБА_4 .

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 26.06.2017 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 червня 2017 року, р№4-1173 (а.с.8, додаток до Висновку №5) «Житловий будинок, означений в плані літерою «А-1», дерев`яний, в цілому має 137,1кв.м загальної площі, з яких 75,5кв.м житлової площі та такі господарські будівлі та споруди: дощатий сарай, означений в плані літерою «В-1»; цегляний погріб під частиною будинку, означений в плані літерою «в-1»; дощатий сарай, означений в плані літерою «Г-1»; дерев`яний навіс, означений в плані літерою «Г1-1»; дощата альтанка, означена в плані літерою «Ж-1»; піноблочний сарай, означений в плані літерою «И-1»; сарай означений в плані літерою «3-1»; дощата надбудова, означена в плані літерою «И1-1; навіс, означений в плані літерою «и-1»; убиральня, означена в плані літерою «К-1», що розташовані на приватизованій ділянці площею 0,0676га.»

ОСОБА_3 належить 1/4 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 25.04.2005 року.

ОСОБА_2 належить 1/8 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.08.2015 року.

ОСОБА_4 належить 1/8 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.08.2015 року.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 червня 2017 доку, р№4-1175 ОСОБА_6 є власником земельної ділянки, що розташована в АДРЕСА_1 , площею 0,0676га, надана для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер земельної ділянки :02:025:0119 (а.с. 7).

У користуванні ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 знаходиться частина будинку, яка на плані зазначена квартирою 1 та квартирою 3 , що складається з приміщень: кухня 1-3 площею 10,1кв.м, кімната 1-4 площею 9,0кв.м, кімната 3-1 площею 15,5кв.м, кімната 3-2 площею 10,5кв.м, кухня 3-3 площею 4,0кв.м, коридор 3-І площею 4,7кв.м, загальною площею 53,8кв.м. Господарські будівлі та споруди: сарай літерою «В-1», погріб під частиною будинку літерою «в-1». Вхід на земельну ділянку здійснюється окремо з АДРЕСА_1 показано на плані в додатку до Висновку №3), до частини будинку є окремий вхід.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 від 30.04.2015 року, складений Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації, але технічний паспорт не в повному складі, а саме: по перше відсутні і експлікація приміщень до плану та характеристика будинку, по друге у технічному паспорті не відображені будівлі: сарай літ. «3-1», вбиральня літ. «К-1», альтанка літ. «Ж-1», сарай літ. «И-1», надбудова літ. «И1-1», навіс ) літ. «и-1», які фактично розташовані на земельній ділянці та вказані у правовстановлюючому документі. Також вказані будівлі літ. «Е-1», навіс літ. «Е1», фактично відсутні на земельній ділянці (а.с. 54 -55).

Згідно візуального обстеження встановлено, що між співвласниками будинку фактично склався порядок користування житловим будинком та господарськими будівлями, а саме:у користуванні ОСОБА_6 знаходиться частина будинку, яка на плані зазначена квартирою 2 та квартирою 4 , що складається з приміщень: кухня 2-5 площею 10,9кв.м, кімната 2-6 площею 15,1кв.м, кімната 2-7 площею 9,8кв.м, веранда 2-І площею 4,6кв.м, вбиральня 2-ІІ площею 1,1кв.м, кімната 4-1 площею 14,1кв.м, котельня 4-2 площею 3,3кв.м,кухня 4-3 площею 7,0кв.м, кімната 4-4 площею 10,5кв.м, коридор 4-5 площею 4,6кв.м, вбиральня 4-6 площею 1,3кв.м, шафа 4-7 площею 0,5кв.м, шафа 4-8 площею 0,5кв.м, загальною площею 83,3кв.м. Господарські будівлі та споруди: альтанка літерою «Ж-1», сарай літерою «И-1», надбудова літерою «И1-1», навіс літерою «и-1», сарай літерою «3- 1», убиральня літерою «К-1». Вхід на земельну ділянку здійснюється окремо з АДРЕСА_1 до частини будинку є окремий вхід.

При зіставленні плану будинку та схеми земельної ділянки станом на 31.08.1956 з планом будинку та схемою земельної ділянки станом на 20.02.2015 встановлено, що у частині будинку, яка у користуванні ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , знесена прибудова літ. а2, у частині будинку, яка у користуванні ОСОБА_6 знесений сарай Б, збудовані: прибудова А1-1, веранда аб, веранда а7, ганок а9-1, ганок а10-1, альтанка Ж, сарай И-1, надбудова И1-1, навіс и-1, сарай 3-1, вбиральня К-1. Збудовані будівлі здані у експлуатацію ОСОБА_10 .

Після прийняття будівель та споруд до експлуатації, частки співвласників не перераховувалися.

Згідно вимог ст. 152 Житлового кодексу України, визначено порядок проведення переобладнання і перепланування приміщень приватного житлового фонду. Виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Поділ (виділ частки) житлового будинку вважається можливим, якщо за результатами поділу (виділу) в частинах будинку, що виділяються співвласникам, є можливість влаштувати ізольовані та забезпечені окремими виходами на прилеглу земельну ділянку, як мінімум однокімнатні, житлові квартири, які за своїми показниками (об`ємно-планувальним рішенням, складом приміщень, площею, забезпеченістю інженерним обладнанням тощо) відповідають чинним вимогам нормативних документів.

Поділ (виділ частки) житлового будинку може бути запропонований з відхиленням від чинних вимог нормативних документів, зокрема із збереженням існуючої висоти, розмірів та площі приміщень будинків старої забудови, які приймались в експлуатацію за діючими на той час будівельними нормами і правилами, або якщо такий поділ відповідає фактичному порядку користування будинком.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з частинами першою, другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17 (провадження N 61-22087св19) зроблено висновок, що "відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України вбачається, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Таким чином, для здійснення виділу частини житлового будинку, необхідно будинок розділити на окремі ізольовані частини (квартири) з окремими входами до кожної частини, з облаштуванням в кожній частині (квартирі) житлової кімнати площею не менше 14,0 кв.м, окремої кухні, передпокою. Площа окремих квартир згідно вимог ДБН, повинна бути не менше 28кв.м.

Висновок судової будівельно-технічної експертизи № 13-21 від 27.09.2021, складений судовим експертом Солдатовою В.С. містить один технічно можливий варіант виділу 1/2 частини житлового будинку з

господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 , відповідно до фактично складеного

користування житловим будинком з господарськими будівлями та

спорудами, з відхиленням від ідеальних часток.

За варіантом №1 виділу частини житлового

будинку з господарськими будівлями та спорудами: власнику 1/2

частини ОСОБА_6 пропонується виділити (на

плані показано синім кольором): кухня 2-5 площею 10,9кв.м, кімната

2-6 площею 15,1кв.м, кімната 2-7 площею 9,8кв.м, веранда 2-І

площею 4,6кв.м, вбиральня 2-ІІ площею 1,1кв.м, кімната 4-1 площею

14,1кв.м, котельня 4-2 площею 3,3кв.м, кухня 4-3 площею 7,0кв.м,

кімната 4-4 площею 10,5кв.м, коридор 4-5 площею 4,6кв.м,

вбиральня 4-6 площею 1,3кв.м, шафа 4-7 площею 0,5кв.м, шафа 4-8

площею 0,5кв.м, загальною площею 83,3кв.м. Господарські будівлі та

споруди: ганок літ. а9-1, ганок літ. а10-1, погріб літ. а5-1, альтанка

літ. Ж-1, сарай літ. 3-1, сарай літ. И-1, надбудова літ. И1-1, навіс літ.

и-1, вбиральня літ. К-1.

Варіант виділу частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами пропонується відповідно до фактично складеного користування житловим будинком та господарськими будівлями між співвласниками, при якому у кожного улаштований окремий вхід, в наявності окремі житлові кімнати, окрема кухня, окремі системи опалення, окремі технічні комунікації, тому в даному варіанті, для здійснення поділу житлового будинку, перепланування та переобладнання житлового будинку не потрібно. Розмір частки частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яка пропонується до виділу ОСОБА_6 і яка відповідає фактичному користуванню, не відповідає частці у праві власності у зв`язку з тим, що ОСОБА_10 попереднім власником було збудовано та здано в експлуатацію будівлі та споруди, після чого частки співвласників житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами не перераховувалися.

Згідно вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Норма частини 4 т. 12 ЦПК України встановлює, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, Висновок судової будівельно-технічної експертизи № 13-21 від 27.09.2021 не містить посилань на вартість нерухомого майна, яке виділяється та яке залишається у власності інших співвласників кожного окремо, питання щодо відповідності реальної частки, що виділяється, ідеальній, наявність чи відсутність перевищення розміру реальних часток в порівнянні з ідеальними також експертом не вирішувалося. Вказане позбавляє суд дійти обґрунтованого висновку про наявність підстав для виділу майна позивача в натурі 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, оскільки після проведення судової експертизи позивач не уточнював позовні вимоги, а частка в будинку з господарськими будівлями позивача в мотивувальній частині висновку визначена в розмірі 71/100 частини, що більше частки у праві власності на 21/100 частку, а вказане позбавляє суд можливості вирішити питання про відповідність реальної частки ідеальній та вирішити питання про виділ в натурі 1/2 частки в спільній частковій власності.

Одночасно судовим експертом встановлено, що власникам 1/2 частини пропонується виділити: 1-3 кухня площею 10,1 кв.м вартістю 52703 грн; 1-4 кімната площею 9,0 кв.м вартістю 46963 грн; 3-1 кімната площею 15,5 кв.м вартістю 80881 грн; 3-2 кімната площею 10,5 кв.м вартістю 54790 грн; 3-3 кухня площею 4,0 кв.м вартістю 20872 грн; 3-І коридор площею 4,7 кв.м вартістю 24525 грн. Усього по будинку 53,8кв.м - 280734грн.

З урахуванням господарських будівель та споруд: вартість частки в будинку - 280734грн.; вартість ганку літ. а8-1 - 484грн; вартість погребу літ. в-1 - 4233грн; вартість сараю літ. В-1 - 4581грн, а всього 290032грн., що складає 29/100 частин в будинку з господарськими будівлями, що менше частки у праві власності на 50/100-29/100=21/100 частку.

Проте, судовим експертом не було визначено частки кожного окремо відповідача після виділу частки позивачу в будинку з господарськими будівлями з урахуванням належності їхньої частки у праві власності на будинок, зокрема ОСОБА_3 - 1/4 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 - 1/8 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та неповнолітній ОСОБА_4 - 1/8 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 законного представника ОСОБА_4 , третя особа Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, про виділ частки із спільного майна в натурі, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подан.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 13.12.2021.

Суддя Л.В. Карапута