Єдиний унікальний номер судової справи № 487/388/19
Провадження № 22-ц/812/240/21
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 лютого 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання - Цуркан І.І.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

комунального підприємства

Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс»

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2020 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Сухаревич З.М., повний текст складено 10 листопада 2020 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» (далі КП ММР «Миколаївелектротранс») про визнання наказів незаконними та поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В:

У січня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до КП ММР «Миколаївелектротранс» про визнання наказів незаконними та поновлення на роботі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що на підставі наказу № 384/К від 19 червня 2016 року він був прийнятий у тролейбусне депо КП Миколаївської міської ради "Миколаївелектротранс" на посаду оббивальника 4 розряду, що підтверджується копією трудової книжки. Наказом про прийняття на роботу ОСОБА_3 була встановлена відрядно- преміальна оплата праці. До початку роботи за укладеним трудовим договором з відповідачем, позивачу не було роз`яснено його права та обов`язки, до його відома не доводилась посадова інструкція, не проінформовано під розписку про умови праці.

06 листопада 2018 року йому був вручений наказ №354 від тієї ж дати про те, що зв`язку із змінами в організації виробництва і праці з 07 листопада 2018 року виведено з штатного розкладу КП ММР «Миколаївелектротранс» з 07 листопада 2018 року посаду «оббивальник» тролейбусного депо.

А вже 13 грудня 2018 року він не зміг попасти на своє робоче місце, оскільки оббивний цех було опечатано.

Того ж дня ним отримано наказ №238/А від 13 грудня 2018 року відповідно до якого за невиконання без поважних причин покладених обов`язків йому було оголошено догану та позбавлений 100% премії за грудень 2018 року, оскільки 12 грудня 2018 року ним не виконано огляд оббивки сидінь в тролейбусах, які знаходились в цей день на огляді, і на протязі робочого дня не виконував ніяких робіт щодо ремонту чи заміни пошкоджених сидінь.

Наказом №240/А від 17 грудня 2018 року за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, йому оголошено догану.

Наступним наказом від 19 грудня 2018 року №655/К - було звільнено з роботи за п.3 ст. 40 КЗпП України.

Вважаючи вищезазначені накази не законними просив про їх скасування та поновлення його на роботі на посаді оббивальника 4 розряду тролейбусного депо №3 КП ММР «Миколаївелектротранс».

Рішенням Заводського районного суд м. Миколаєва від 05 листопада 2020 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 12 листопада 2020 року, позов задоволено частково.

Накази КП ММР «Миколаївелектротранс» № 238/А від 13 грудня 2018 року в частині оголошення ОСОБА_3 догани та позбавлення 100% премії за грудень 2018 року, № 240/А від 17 грудня 2018 року в частині оголошення ОСОБА_3 догани, № 655/К від 19 грудня 2018 року про припинення трудового договору з ОСОБА_3 - визнано незаконним та скасовано, поновлено ОСОБА_3 на посаді оббивальника 4 розряду тролейбусного депо з 20 грудня 2018 року.

Стягнуто з КП ММР «Миколаївелектротранс» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 141426 грн.95 коп., яка визначена без утримання сум податків та інших обов`язкових платежів, на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2961 грн.80 коп.

У задоволенні позову в частині визнання незаконним та скасування наказу № 354 від 06 листопада 2018 року - відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що складовими дисциплінарного проступку, що характеризують його об`єктивну та суб`єктивну сторони, є: дії (бездіяльність) працівника; невиконання або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між його діями (бездіяльністю) та невиконанням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність роботодавцем наявності будь-якої з цих складових виключає наявність дисциплінарного проступку

Надаючи оцінку правомірності винесення наказу №238/А від 13 грудня 2018 року та № 240/А від 17 грудня 2018 року, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вони не відповідають вимогам трудового законодавства, а відтак є незаконними та підлягають скасуванню.

Так, відповідачем не доведено, що порушення, яке ставиться у провину ОСОБА_3 , стосується тих обов`язків, які є складовими його трудової функції. Доказів ознайомлення позивача з його функціональними обов`язками відповідачем не надано.

Оскільки, з врахуванням вимог ст. 31 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором, то судом не встановлено такої обов`язкової ознаки дисциплінарного проступку, як вина.

Представником відповідача не доведено, що ОСОБА_3 отримував завдання від майстра, які б відповідали його обов`язкам, встановленим трудовим договором, і не виконував їх.

А надані на підтвердження порушення трудових обов`язків доповідні записки та акти містять загальні відомості щодо невиконання позивачем завдань.

В той же час, саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку.

Оскільки не встановлено систематичного невиконання ОСОБА_3 без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, наказ № 238/А від 13 грудня 2018 року в частині оголошення ОСОБА_3 догани з позбавленням 100 % премії за грудень 2018 року і наказ №240/А від 17 грудня 2018 року в частині оголошення ОСОБА_3 догани визнано незаконними, то суд першої інстанції дійшов висновку про незаконність і наказу про припинення трудового договору № 655/К від 19 грудня 2018 року та його скасування, відновивши порушене право ОСОБА_3 шляхом поновлення його на роботі на посаді оббивальника 4 розряду тролейбусного депо Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» з 20 грудня 2018 року зі стягненням на його користь з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відмовляючи у задоволені вимог щодо визнання незаконним наказу «Про зміну штатного розкладу тролейбусного депо» № 354 від 06 листопада 2018 року, суд дійшов висновку, що його прийнято відповідачем відповідно до повноважень визначених у Колективному договорі та вимог ст. 64 ГК України, а тому відсутні підстави для його скасування.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Доводи апеляційної скарги мотивовано тим, що судом першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідність обставинам справи та просили про його скасування та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволені позову.

Зокрема вказували, що матеріали справи містять факти та обставини систематичного невиконання позивачем трудових обов`язків щодо ремонту та заміни пошкодженої оббивки сидінь в тролейбусах, які знаходяться згідно графіку на технічному обслуговувані у депо, а також порушення ним трудової дисципліни, що підтверджується відповідними актами комісії та доповідними записками, проте доводи відповідача щодо цих обставин судом не взято до уваги.

Крім того, накази про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності за систематичне невиконання ним трудових обов`язків та порушення трудової дисципліни позивачем не оскаржувалися та були чинними на час розгляду справи.

Оскільки була наявна сукупність передбачених положень п.3 ст.40 КЗпП України підстав, а саме: порушення позивачем тих обов`язків, які є складовими функції працівника і випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; систематичне неналежне виконання трудових обов`язків, попередньо накладені дисциплінарного стягнення у вигляді догани, не втратило юридичної сили, з моменту виявлення порушення до звільнення у дисціплінарному порядку минуло не більше місяця, звільнення ОСОБА_3 відбулося відповідно до норм трудового законодавства.

За такого, висновки суду про незаконність наказу № 238/А від 13 грудня 2018 року в частині оголошення ОСОБА_3 догани з позбавленням 100 % премії за грудень 2018 року, наказу №240/А від 17 грудня 2018 року в частині оголошення ОСОБА_3 догани визнано незаконними тап №655/К від 19 грудня 2018 року про звільнення з роботи за п.3 ст.40 КЗпП України є такими, що зроблені без достатнього з`ясування всіх обставин справи та дослідження доказів.

Більш того, за результатами перевірки фактів порушення трудового законодавства на комунальному підприємстві управлінням Державної інспекції праці України з питань праці у Миколаївської області порушень трудового законодавства не виявлено, що підтверджується актом №МК171/687/АВ від 22 січня 2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив про її відхилення та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив про її задоволення.

Представник позивача апеляційну скаргу не визнав, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суд свого представника, що в сил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду вказаним положенням закону відповідає в повній мірі.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи доказів, давши оцінку наказам про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, які на думку суду винесенні з порушенням норм чинного трудового законодавства, дійшов висновку про недоведеність систематичного невиконання ОСОБА_3 без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, тому наказ про припинення трудового договору № 655/К від 19 грудня 2018 року підлягає скасування, а порушене право ОСОБА_3 - відновленню, шляхом поновлення його на роботі на посаді оббивальника 4 розряду тролейбусного депо КП ММР «Миколаївелектротранс» з 20 грудня 2018 року.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується в повному обсязі, оскільки він підтверджується матеріалами справи.

Так, ч.6 ст.43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Положеннями ст.3 КЗпП України визначено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.

Згідно із ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до положень ст.147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно з ч.ч1.2 ст.147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

Відповідно до ст.148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

З системного аналізу викладених положень законодавства вбачається, що дисциплінарне стягнення - це передбачений законом засіб примусу, що застосовується певним органом до працівника, який порушив трудову дисципліну, тобто вчинив дисциплінарний проступок.

При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку: об`єкта, суб`єкта, об`єктивної сторони, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення (ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника, тощо) (постанови Верховного Суду від 18.04.2018 р. по справі № 359/3507/17 та від 11.04.2018 р. по справі №804/8092/16).

З урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю (постанова Верховного Суду від 23.01.2018 р. по справі № 273/212/16-ц, провадження № 61-787 св 17).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_3 з 20 червня 2016 року був прийнятий на роботу у тролейбусне депо КП ММР «Миколаївелектротранс» оббивальником 4 розряду, на підставі Наказу № 384/К від 19 вересня 2016 року (т.1 а.с.12).

19 вересня 2016 року ОСОБА_3 ознайомлений з Правилами внутрішнього трудового розпорядку та Колективним договором КП ММР «Миколаївелектротранс», що підтверджується відповідним журналом.

Згідно Наказу №238/А від 13 грудня 2018 року ОСОБА_3 , оббивальник тролейбусного депо, 12 грудня 2018 року не виконував огляд оббивки сидінь в тролейбусах, які знаходились в цей день на огляді, і на протязі всього робочого дня не виконував ніяких робіт щодо ремонту чи заміни оббивки пошкоджених сидінь, за що йому оголошено догану та позбавлено 100% за грудень 2018 року. Підстава для винесення наказу слугували: доповідна записка в.о. начальника тролейбусного депо; акт від 12.12.2018; акт відмови від пояснень ОСОБА_3 ( т.1 а.с.17)

Аналізуючи документи на підтвердження вчинення позивачем порушення трудової дисципліни, суд першої інстанції дійшов висновку проте, що відповідачем не доведено, що 12 грудня 2018 року ОСОБА_3 отримав завдання від майстра, яке б відповідало його обов`язкам, встановленим трудовим договором, і не виконав цього завдання. Таких відомостей не вбачається з доповідної записки і з актів, на підставі яких винесено оскаржуваний наказ.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що він не був обізнаний з посадовою інструкцією оббивальника.

Зазначені твердження позивача не заперечувались відповідачем, з посиланням на те, що посадова інструкція для робітничих професій не передбачено.

За такого, судом встановлено відсутність на підприємстві посадової інструкції оббивальника 4 розряду, якою б мав керуватися позивач при здійсненні своїх обов`язків.

В той же час, згідно пункту 3 Розділу ІІІ до Колективного договору підприємства «Миколаївелектротранс» на 2017 р., реєстраційний номер 38/17 від 22 травня 2017 року, адміністрація зобов`язується розробляти і затверджувати посадові інструкції /функціональні обов`язки/ і знайомити з ними працівників під розпис.

Однак, підприємство керується Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженому наказом Мінпраці від 29.12.2004 №366 (далі Довідник), відповідно до якого: Оббивальник 4-й розряду виконує складні оббивні роботи з виготовлення та оббивання за кресленнями та ескізами художніх м`яких меблів і оброблення приміщень цінними матеріалами - шкірою, плюшем, атласом. Ремонтує і реставрує м`які меблі, покриті цінними матеріалами. Виконує розкрій цінних оббивних матеріалів за кресленнями та ескізами. Налагоджує швейні машини всіх систем. Підбирає малюнки, візерунки та тон оббивних матеріалів. Визначає сорти, властивості і якість оббивних матеріалів та їх придатність для виконуваної роботи. Повинен знати: типи, стилі та конструкції художніх меблів; способи виготовлення шаблонів та викройок для складного оббивання; основи геометричних побудов; способи та прийоми виконання оббивальних художніх робіт за кресленнями та ескізами; будову й способи налагодження швейних машин різних типів.

Виходячи з робіт, які зазначені в Довіднику, до обов`язків оббивальника 4-го розряду не віднесено огляд оббивки сидінь в тролейбусах, на що є посилання у наказі №238/А від 13 грудня 2018 року. Не підтвердили виконання позивачем таких трудових обов`язків і допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Зважаючи на таке, роботодавець не може ставити у вину працівникові та притягати його до дисциплінарної відповідальності у випадку невиконання обов`язків, які не обумовлені трудовим договором і про які працівник не був поінформований належним чином.

За такого, з врахуванням вимог ст. 31 КЗпП України, не встановлено такої обов`язкової ознаки дисциплінарного проступку, як вина.

Наказом № 240/А від 17 грудня 2018 року ОСОБА_3 оголошено догану за те, що він 13 грудня 2018 року на протязі всього робочого дня не виконував огляд оббивки сидінь в тролейбусах, які знаходились в цей день на огляді, і не виконував ніяких робіт щодо ремонту чи заміни оббивки пошкоджених сидінь. Підстава: доповідна записка майстра виробництва тролейбусного депо; акти відмови від пояснень ОСОБА_3 .

Аналізуючи документи надані відповідачем на підтвердження вчинення позивачем порушення трудової дисципліни, суд першої інстанції вказував про те, що в доповідній записці від 13 грудня 2018 року не вказано, які саме завдання давались ОСОБА_3 , чи входять вони до його трудових обов`язків, де саме ОСОБА_3 був відсутнім. Не з`ясовані ці питання і комісією, а отже не встановлено вину ОСОБА_3 .

Із акту від 13 грудня 2018 року вбачається, що саме цього дня о 10:30 год ОСОБА_3 було повідомлено про перенесення його робочого місця до приміщення депо. Одночасно, з цього акту не вбачається, яке саме робоче місце залишив ОСОБА_3 о 08:30 год.

Також, відповідачем не доведено, що порушення, яке ставиться у провину ОСОБА_3 (не виконував огляд оббивки сидінь в тролейбусах), стосується тих обов`язків, які є складовими його трудової функції.

Такі недоліки є суттєвими, оскільки не дозволяють встановити таку обов`язкову ознаку дисциплінарного проступку як вину, причинний зв`язок між діями та невиконанням обов`язків.

14 грудня 2018 року працівниками відповідача складено акт про те, що ОСОБА_3 відмовився виконувати поставлені задачі і вказівки керівництва підприємства, невиконання даного доручення було виявлено цього ж дня змінним майстром ОСОБА_7 , про що складена доповідна записка. ОСОБА_3 відмовився від надання пояснень, мотивуючи відсутністю вини.

Згідно доповідної записки від 17 грудня 2018 року майстра ОСОБА_8 , ОСОБА_3 цього дня до роботи в обсязі ТО-1 в складі комплексної бригади не приступив.

Обставини відмови від виконання поставлених задач і вказівок керівництва, невиконання доручення та відмова у надані письмових пояснень ОСОБА_3 відображено у акті від 17 грудня 2018 року.

Проте, представником відповідача не доведено, що 14 та 17 грудня 2018 року ОСОБА_3 взагалі отримав завдання від майстра, яке б відповідало його обов`язкам, встановленим трудовим договором, і не виконав цього завдання. Таких відомостей не вбачається з доповідної записки.

Досліджені судом першої інстанції акти та доповідні записки містять загальні відомості щодо невиконання позивачем завдань, проте таке не підтверджує не виконання ним своїх трудових обов`язків.

В той же час, коли саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку.

За такого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а тому оголошення ОСОБА_3 догани та позбавлення премії наказом №238/А від 13 грудня 2018 року, оголошення догани наказом № 240/А 17 грудня 2018 року є неправомірним та вони підлягають скасуванню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Отже, для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України необхідні такі умови: 1) належним чином зафіксований факт протиправного винного невиконання або неналежного виконання працівником трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку; 2) невиконання трудових обов`язків повинно мати систематичний характер; 3) до працівника повинні були вже застосовуватись протягом року заходи дисциплінарного стягнення.

У пунктах 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни роз`яснено, що судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.3 ст.40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувалися при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП).

Наказом КП ММР «Миколаївелектротранс» від 19 грудня 2018 року № 655/К звільнено з 19 грудня 2018 року ОСОБА_3 з посади оббивальника 4-го розряду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України засистематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Підстава: накази по підприємству; доповідні записки майстра виробництва тролейбусного депо та головного інженера тролейбусного депо; акти від 14 та 18 грудня 2018 року; запрошення на засідання профспілки; рішення профспілки підприємства від 19.12.2018 року; протокол №78.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та оскаржуване рішення, приходить до висновку, що судом першої інстанції під час судового розгляду справи вірно встановлено відсутність систематичного порушення дисципліни позивачем, оскільки накази від 13 грудня 2018 року №238/А щодо оголошення ОСОБА_3 догани та позбавлення премії та від 17 грудня №240/А про оголошення доган є незаконними, тому відсутні і підстави для винесення наказу №655/К від 19 грудня 2018 року про звільнення останнього.

Колегія суддів не може погодитись з доводами представника відповідача, викладеними в апеляційній скарзі щодо незаконності оскаржуваного судового рішення, при цьому звертає увагу на те, що ці доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну правову оцінку.

Більш того, доводи апеляційної скарги є аналогічними відзиву на позовну заяву.

Щодо додаткових пояснень наданих до апеляційної скарги після відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду.

03 лютого 2021 року від представника відповідача ОСОБА_2 надійшли додаткові пояснення щодо яких колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. За змістом ст.ст. 356 - 359 ЦПК України, заявами по суті справи в суді апеляційної інстанції є саме апеляційна скарга та відзив на апеляційну скаргу.

У цій справі суд апеляційної інстанції не вважав за необхідне та не надавав учасникам справи дозволу на подання додаткових пояснень щодо окремих питань, які б виникли при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, у зв`язку з чим, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для надання детальної відповіді на інші аргументи відповідача, які не наведені у апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Вагомих, достовірних та достатніх доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367,368, 374, 375, 381,382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» залишити без задоволення, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 15 лютого 2021 року.