Справа № 453/1653/20 Головуючий у 1 інстанції: Брона А.Л.
Провадження № 22-ц/811/1748/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Ванівського О.М., Крайник Н.П.

при секретарі Ждан К.О.

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 09 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

16.12.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить визначити йому додатковий строк 2 (два) місяці, з дня набрання рішенням законної сили, для подання у нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 09 квітня 2021 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив позивач ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним, оскільки судом не взято до уваги той факт, що він є спадкоємцем першої черги за законом, а тому має право на прийняття частини спадщини після смерті батька. Також зазначає, що про спадщину дізнався в жовтні 2020 року, а 1 листопада 2020 року закінчувався шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з тим, що перебував за кордоном, та у зв`язку із запровадженням карантинних обмежень на території Словацької Республіки, не мав можливості подати заяву для прийняття спадщини. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Сколівського районного суду Львівської області від 09 квітня 2021 року та ухвалити нове яким позовні вимоги задоволити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 25 листопада 2021 року, є дата складення повного судового рішення 13 грудня 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з тих обставин, що позивач у визначений законом строк не звернуся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, та не довів наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

З таким висновком колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Відповідно до положень ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 15.12.2020 року Сколівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), у відповідності до актового запису № 09.

Про родинні відносини позивача з батьком свідчить копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданого 12.11.1985 року Труханівською сільською радою Сколівського району Львівської області відповідно до актового запису № 58.

Оскільки ОСОБА_3 за життя заповіту не складав, внаслідок його смерті відкрилась спадщина за законом.

До числа спадкоємців за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, увійшли діти - ОСОБА_1 (син) та ОСОБА_2 (дочка).

13.11.2020 року ОСОБА_4 , яка за дорученням діяла в інтересах ОСОБА_1 , подала до приватного нотаріуса Сколівського районного нотаріального округу Батлюк Ю.П. клопотання про зупинення видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з листа приватного нотаріуса Сколівського районного нотаріального округу Батлюк Ю.П. від 13.11.2020 року, ОСОБА_4 було повідомлено про те, що ОСОБА_1 пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, судом було взято до уваги те, що позивач у визначений законом строк не звернуся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Свою причину невчасного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивач мотивував тим, що його батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а він з 14.02.2020 року перебував за межами України, працюючи в Словацькій Республіці, яка одна з перших ввела на своїй території карантинні та обмежувальні заходи, з метою запобігання поширення пандемії COVID-19 та закрила свої кордони. В період коли він перебував на території України, з 05.06.2020 року по 26.08.2020 року, був позбавлений можливості звернутися до нотаріуса, яким вже було заведено спадкову справу за заявою відповідачки ОСОБА_2 , через дію на території України адаптивного карантину.

Судом правильно не взято до уваги посилання позивача щодо неможливості вчасно подати заяву нотаріусу через труднощі, пов`язані із введенням на території України обмежувальних карантинних заходів для запобігання поширенню пандемії COVID-19, оскільки на час дії карантину Нотаріальна палата України рекомендувала нотаріусам вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії, пов`язані із пропуском передбачених законодавством строків, приймати громадян за попереднім записом, консультувати телефоном та он-лайн, тобто робота таких не була припиненою.

Згідно з ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналізуючи практику Верховного Суду, останній зазначає, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України при розгляді справи № 565/1145/17 від 26.06.2019 року поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Загадано позиція узгоджується з висновками Верховного Суду висвітлені 11 листопада 2020 року в справі №750/262/20, провадження №61-14038ск20.

Враховуючи доводи позовної заяви та докази долучені до неї на підтвердження заявлених позовних вимог, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав, передбачених ст.1272 ЦК України, для визначення позивачу додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Сколівського районного суду Львівської області від 09 квітня 2021 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 09 квітня 2021 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2021 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник