Справа № 558/244/21
номер провадження 2-др/558/4/21
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2021 року смт. Демидівка
Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово Феха Т.С., при секретарі судового засідання Ковальській Л.С., з участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Тищенка В.О. , представника третьої особи Клімкович Я.Й.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Рівненської обласної прокуратури, Міністерства внутрішніх справ України, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна казначейська служба України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування та судове слідство, -
У позовній заяві позивач ОСОБА_1 просив вирішити питання про судові витрати.
Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 10 вересня 2021 року позовні вимоги позивача ОСОБА_1 задоволено, стягнуто за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 284903,23 гривні моральної шкоди та 29000,00 гривень матеріальної шкоди (витрат на надання юридичної допомоги), завданих незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування та судове слідство. Судові витрати, пов`язані з сплатою судового збору віднесено за рахунок держави.

В судовому засіданні по справі № 558/244/21 17 серпня 2021 року, відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Курись О.П. подав заяву в якій зазначив про те, що докази про понесені позивачем ОСОБА_1 витрати у зв`язку з розглядом справи будуть надані до суду, протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі.

15 вересня 2021 року до суду представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Курисем О.П. подано заяву в якій він просив ухвалити додаткове рішення по справі №558/244/21, та вирішити питання про стягнення з відповідачів на користь позивача ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу (а.с. 84-85 т. 2).

В судовому засіданні 24 листопада 2021 року позивач ОСОБА_1 вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення підтримав, просив стягнути на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Курись О.П. в судове засідання 24 листопада 2021 року не з`явився.

Представник відповідача Рівненської обласної прокуратури Тищенко В.О. під час розгляду заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення заперечував проти задоволення такої заяви, посилаючись на необгрунтованість вимог позивача.

Представник відповідача Міністерства внутрішніх справ України в судове засідання 24 листопада 2021 року не з`явився, хоч про час та місце проведення такого засідання був повідомленим у встановленому порядку.

Представник третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державної казначейської служби України Клімкович Я.Й. в судовому засіданні заперечувала проти стягнення на користь позивача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, вважала такі витрати необгрунтованими.

Заслухавши позивача, представників відповідача та третьої особи, вивчивши матеріали цивільної справи № 558/244/21, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно позовної заяви позивач ОСОБА_1 просив вирішити питання про розподіл судових витрат. У позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначив про те, що попередній розрахунок судових витрат пов`язаних з розглядом цивільної справи становить 7000,00 гривень (а.с. 1-7 т. 1).

До заяви про ухвалення додаткового рішення (а.с. 84-93 т. 25) представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Курись О.П. на підтвердження понесених позивачем витрат на надання професійної правничої допомоги надав договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 3 лютого 2021 року, що укладений між адвокатом Курисем О.П. та Юрчуком В.П., додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 3 лютого 2021 року, акт наданих послуг від 10 вересня 2021 року; квитанцію б/н від 26 червня 2021 року про сплату за договором про надання правової допомоги від 3 лютого 2021 року 2000,00 гривень; квитанцію б/н від 16 лютого 2021 року про сплату за договором про надання правової допомоги від 3 лютого 2021 року 1500,00 гривень; квитанцію б/н від 10 вересня 2021 року про сплату за договором про надання правової допомоги від 3 лютого 2021 року 1500,00 гривень (а.с. 84-93 т. 2).

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Питання про витрати позивача на професійну правничу допомогу, судом не вирішувалось та, в порядку вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Курись О.П. заявив про намір подати до суду докази, що підтверджували б понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення щодо розподілу судових витрат по справі, питання щодо яких не було вирішено судом при ухваленні рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В силу вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Із змісту договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 3 лютого 2021 року, додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 3 лютого 2021 року, акт наданих послуг від 10 вересня 2021 року; квитанції б/н від 26 червня 2021 року про сплату за договором про надання правової допомоги від 3 лютого 2021 року 2000,00 гривень; квитанції б/н від 16 лютого 2021 року про сплату за договором про надання правової допомоги від 3 лютого 2021 року 1500,00 гривень; квитанції б/н від 10 вересня 2021 року про сплату за договором про надання правової допомоги від 3 лютого 2021 року 1500,00 гривень (а.с. 84-93 т. 2), встановлено, що позивачем ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень (з яких: 1000,00 гривень - витрати на вивчення матеріалів наданих клієнтом; 1500,00 гривень - витрати на складання та подання позовної заяви з виготовленням копій документів (додатків до позовної заяви); 2500,00 гривень - представництво інтересів клієнта в суді 1-ї інстанції, складання та подання процесуальних документів).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Ч. 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В судовому засіданні представник Рівненської обласної прокуратури Тищенко В.О., заперечуючи проти стягнення на користь позивача ОСОБА_1 витрат на надання професійної правничої допомоги, посилався на необґрунтованість таких вимог. Крім того, представник Рівненської обласної прокуратури Тищенко В.О. зазначав, що адвокат Курись О.П. здійснював захист ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 00000084, був ознайомлений в повному обсязі з матеріалами кримінального провадження, обставинами справи, що не потребувало додаткового вивчення адвокатом при написанні та підготовці позовної заяви матеріалів. У зв`язку з цим, представник Рівненської обласної прокуратури Тищенко В.О., вважав, безпідставними вимоги про стягнення витрат позивача на вивчення адвокатом матеріалів, наданих клієнтом.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Доданими до заяви про ухвалення додаткового рішення доказами (а.с. 84-93 т. 2) встановлено, що позивачем ОСОБА_1 за надання професійної правничої допомоги було понесено витрати в розмірі 5000,00 гривень, з яких: 1000,00 гривень - витрати на вивчення матеріалів наданих клієнтом; 1500,00 гривень - витрати на складання та подання позовної заяви з виготовленням копій документів (додатків до позовної заяви); 2500,00 гривень - представництво інтересів клієнта в суді 1-ї інстанції, складання та подання процесуальних документів.

Разом з тим, дослідженими доказами по справі беззаперечно встановлено, що адвокат Курись О.П., як захисник Юрчука В.П., брав участь у судовому розгляді кримінального провадження № 00000084, а також під час його досудового розслідування; був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження та документами щодо особи ОСОБА_1 , що на думку суду не потребувало додаткового вивчення адвокатом матеріалів, на підставі яких ним було складено позовну заяву.

Крім того, встановлено, що більшість додатків до позовної заяви є матеріалами (процесуальні документи) кримінального провадження № 00000084.

З цих підстав, враховуючи положення ч. 5 ст. 137 ЦПК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача ОСОБА_1 1000,00 гривень витрат на вивчення матеріалів наданих клієнтом.

Дослідженими доказами по справі судом встановлено, що витрати позивача ОСОБА_1 в розмірі 4000,00 гривень (1500,00 гривень - витрати на складання та подання позовної заяви з виготовленням копій документів (додатків до позовної заяви); 2500,00 гривень - витрат на представництво його інтересів в суді 1-ї інстанції, складання та подання процесуальних документів), пов`язані з розглядом цивільної справи № 558/244/21 та підтверджені належними доказами (а.с. 85-92 т. 2).

Доказів, що спростовували б понесення позивачем таких витрат, відповідачами чи третьою особою до суду не надано.

З вказаних підстав, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача ОСОБА_1 в частині стягнення на його користь 4000,00 гривень понесених у цивільній справі витрат на професійну правничу допомогу.

З урахуванням встановлених обставин справи та вказаних правових норм, суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 558/244/21 з питання розподілу судових витрат та стягнення на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 гривень.

Відповідно до ст.ст. 133, 134, 137, 141, 258, 259, 265, 268, 270 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Курися Олексія Петровича задовільнити часткового.

Доповнити рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 10 вересня 2021 року в справі № 558/244/21 за позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної прокуратури, Міністерства внутрішніх справ України, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна казначейська служба України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування та судове слідство.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 (Чотири тисячі) гривень.

В решті вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Демидівський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.С. Феха.

Повний текст рішення складено 2 грудня 2021 року.