ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №947/16105/21

Апеляційне провадження № 22-ц/813/11019/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу адвоката Боличевського Сергія Петровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 15 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Куриленко О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позов

У травні 2021 року адвокат Боличевський С.П. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» (далі КП «ЖКС «Вузівський», комунальне підприємство) по стягненню заборгованості з ОСОБА_1 оплати житлово-комунальних послуг у розмірі 1958,43 грн. протиправними та такими, що порушують права споживача, та стягнути з відповідача 2 000 грн. завданої моральної шкоди, а також судові витрати у розмірі 673,70 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача посилався на те, що на ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору №1/68 від 23 травня 2017 року, який знаходиться в управлінні КП «ЖКС «Вузівський».

Зазначав, що постановою КМУ №2121 віл 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з 12 березня до 22 травня 2020 р. на усій території України установлено карантин; що відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (63 роки), як особа, яка досягла 60-річного віку, був зобов`язаний утримуватися від контакту з іншими особами та відвідування громадських місць.

Тому позивач, як законослухняний громадянин, з 12 березня 2020 року знаходився на самоізоляції та не міг відвідати банківські заклади для оплати житлово-комунальних послуг.

Внаслідок цього у нього перед КП «ЖКС «Вузівський» станом на 01 травня 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 1 958,43 грн., яка сплачена ним 19 травня 2020 року.

Вказував, що не зважаючи на погашення заборгованості в повному обсязі, КП «ЖКС «Вузівський» не виконало своїх обов`язків щодо контролю за своєчасним внесенням платежів з оплати житлово-комунальних послуг та, за відсутності у нього заборгованості, 18 червня 2020 року звернулося до Київського районного суду м.Одеси із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 1 958,43 грн., яка 25 червня 2020 року повністю задоволена судом першої інстанції, який також стягнув з нього судовий збір у розмірі 210,20 грн. на користь держави.

Посилаючись на зазначені обставини представник ОСОБА_2 просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» (а.с.1-3).

У відзиві директор КП «ЖКС «Вузівський» Мандрус А.В. просив відмовити у задоволенні позову за його безпідставністю, посилаючись, зокрема, на те, що судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 1 958,43 грн. до примусового виконання не пред`явлено; що позивачем не доведено спричинення йому моральної шкоди та не вказано з чого складаються та чим підтверджені судові витрати у розмірі 673,70 грн.(а.с.30-35).

У відповіді на відзив представник позивача зазначив про надуманість доводів відзиву та просив задовольнити позовні вимоги, уточнивши, що розмір судових витрат ОСОБА_1 , складає 1721,70 грн.(а.с.50-54.57-60).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 15 вересня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі (а.с.85-91).

Рішення суду мотивовано тим, що судовий наказ Київського районного суду м.Одеси від 25 червня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «ЖКС «Вузівський» заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 1 958,43 грн. є чинним, оскільки ОСОБА_1 не усунув недоліки своєї заяви про скасування судового наказу, а тому відсутні підстави для визнання дій відповідача протиправними; що докази заподіяння моральної шкоди позивачем не надано. Водночас суд дійшов висновку й про те, що спосіб захисту, обраний позивачем, не може бути визнаний ефективним, тобто таким, що відповідає змісту стверджуваного позивачем порушення його права споживача, характеру такого порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням та не може бути забезпечено державним примусом.

Доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову.

Неправильність судового рішення суду мотивовано порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем обрано правильний спосіб захисту порушеного права, що позивач не оспорює судовий наказ про стягнення з нього заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг; що предметом позову даної справи є визнання дій відповідача по стягненню заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1 протиправними та такими, що порушують права споживача, а також стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди та судових витрат (а.с.95-99).

Правом відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Згідно ч.13ст.7,ч.1ст.368 ЦПК України розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в позові в повному обсязі, проте вважає, що мотивувальна частина рішення суду має бути викладена в редакції цієї постанови, оскільки місцевий суд відмовив в позові як по суті позовних вимог, так і в зв`язку з неналежним способом захисту права, тобто на підставі взаємовиключних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Встановлено, що 23 травня 2017 року між Київською районною адміністрацією Одеської міської ради та КП «ЖКС «Вузівський» укладено договір №1/68 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.6-7).

Дані про те, що позивач ОСОБА_1 є стороною вказаного договору у справі відсутні.

Також встановлено, що на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрито особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 , який знаходиться в управлінні КП «ЖКС «Вузівський».

Наявність заборгованості перед КП «ЖКС «Вузівський» за оплату житлово-комунальних послуг, яка станом на 01 травня 2020 року складала 1 958,43 грн., позивачем не оспорюється (а.с.8).

19 травня 2020 року ОСОБА_1 через термінал самообслуговування ПриватБанку погасив вказану заборгованість у розмірі 1 958,43 грн., що не заперечується відповідачем (а.с.11-12,13,14-15).

18 червня 2020 року КП «ЖКС «Вузівський» звернулося до Київського районного суду м.Одеси із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги, зазначивши, що станом на 01 травня 2020 року вона становить 1 958,43 грн.(а.с.6).

Судовим наказом Київського районного суду м.Одеси від 25 червня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «ЖКС «Вузівський» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 1 958,43 грн. та судовий збір у розмірі 210,20 грн. на користь держави (а.с.5).

28 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про скасування судового наказу.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 29 грудня 2020 року вказану заяву повернуто ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з пропуском ним строку на звернення з такою заявою, відсутністю клопотання про його поновлення та доказів сплати судового збору (а.с.10-11).

Зазначена ухвала місцевого суду отримана ОСОБА_1 та не оскаржена в апеляційному порядку. Крім того, інша заява про скасування судового наказу, яка б відповідала вимогам чинного процесуального законодавства, ним до суду першої інстанції не подана.

Відтак, судовий наказ Київського районного суду м.Одеси від 25 червня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «ЖКС «Вузівський » заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 1 958,43 грн. набрав законної сили.

Із змісту довідки КП «ЖКС «Вузівський» за №50/02-20 від 25 січня 2021 року, виданої ОСОБА_1 , та відповіді КП «ЖКС «Вузівський» за №49 від 09 лютого 2021 року на звернення ОСОБА_1 , видно, що заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги сплачена споживачем добровільно 20 травня 2020 року, що судовий наказ №947/16657/20 від 25 червня 2020 року не підлягає примусовому виконанню (а.с.13,14-15).

Докази про те, що вказаний судовий наказ звернутий КП «ЖКС «Вузівський» до примусового виконання у справі відсутні.

26 травня 2021 року адвокат Боличевський С.П. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом (а.с.1-3).

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ст.16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

ОСОБА_1 , який вважав себе потерпілим від правопорушень, допущених КП «ЖКС «Вузівський», та які полягали у невиконанні відповідачем своїх обов`язків щодо контролю за внесенням платежів з оплати житлово-комунальних послуг, внаслідок чого комунальне підприємство звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього не існуючої заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 1 958,43 грн. станом на 18 червня 2020 року, заявлено вимоги про визнання таких дій протиправними та такими, що порушують його права споживача, та завдали йому моральну шкоду, яку він оцінив у розмірі 2 000 грн.

Апеляційний суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Частиною 1ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу.

Частинами 4,5 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Преюдиція це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.

Апеляційний суд вважає, що відповідно до правил ч.ч.4,5 ст.82 ЦПК України судовий наказ від 25 червня 2020 року є для ОСОБА_1 преюдиційним, оскільки даним рішенням, яким стягнуто з нього на користь КП «ЖКС «Вузівський» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 1 958,43 грн., вирішено питання про його права і обов`язки; що ОСОБА_1 , достовірно знаючи про існування зазначеного судового рішення, не скористався передбаченою законом процедурою для його скасування.

За наявності судового наказу Київського районного суду м.Одеси від 25 червня 2020 року, який набрав законної сили, здійснення переоцінки вказаного судового рішення іншим судом в рамках іншої цивільної справи, є порушенням вимог процесуального закону.

Таким чином, відсутні правові підстави для визнання дій КП «ЖКС «Вузівський» протиправними та такими, що порушують права споживача, внаслідок не здійснення ним контролю за внесенням платежів з оплати житлово-комунальних послуг, що стало підставою для звернення комунального підприємства до суду із заявою про стягненню заборгованості з ОСОБА_1 оплати житлово-комунальних послуг у розмірі 1 958,43 грн.

Оскільки вимога позивача про завдання йому відповідачем моральної шкоди є похідною від наведених вище позовних вимог, які задоволенню не підлягають, правові підстави для стягнення моральної шкоди з КП «ЖКС «Вузівський» на користь ОСОБА_1 у розмірі 2 000 грн. також відсутні.

Доводи апеляційної скарги зазначені висновки апеляційного суду не спростовують.

У зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, його судові витрати, пов`язані з розглядом справи, відповідно до правил п.2ч.2ст.141 ЦПК України, покладаються на нього.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Боличевського Сергія Петровича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 15 вересня 2021 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, та залишивши його резолютивну частину без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення.

Головуючий

Судді: