Номер провадження: 22-ц/813/532/21
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Сєвєрової Є.С., Цюри Т.В.,

за участю секретаря - Поворозко І.Ю.,

переглянувши справу №521/15464/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення індексації аліментів, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 1 квітня 2020 року у складі судді Михайлюка О.А., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 18 вересня 2019 року до суду з вищеназваним позовом, просила:

застосувати індексацію до аліментів, стягнутих рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2015 року в справі №521/2535/15-ц, яким з відповідача ОСОБА_2 стягнуто на утримання дочки ОСОБА_4 аліменти у твердій грошовій сумі, рівній 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 27 квітня 2015 року до повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити до стягнення з відповідача на утримання дочки ОСОБА_4 суму аліментів 3488,00 грн., починаючи з дня подачі позову до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

стягнути з відповідача ОСОБА_2 пеню за несвоєчасну сплату аліментів, стягнутих рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2015 року в справі №521/2535/15-ц, в сумі 102266,67 грн. (т.1 а.с.1-2).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 2 грудня 2019 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.22).

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, зазначивши у відзиві, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2015 року в справі №521/2535/15-ц перебуває на виконанні у виконавчій службі. Заявляючи вимогу про застосування індексації аліментів, позивач фактично просить змінити розмір аліментів на утримання дитини, а саме збільшити такий з 2000,00 грн. до 3488,00 грн., що є необґрунтованим, оскільки збільшення розміру аліментів врегульовано статтею 192 СК України та обумовлено зміною матеріального або сімейного стану платника аліментів. Станом на день подання позову про індексацію розміру аліментів мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину 14 років, виходячи з встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, становить 1059,00 грн., в той час як судовим рішенням аліменти стягнуто у розмірі 2000,00 грн., сплачувати аліменти у більшому розмірі можливості не має. Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів здійснено за заявою стягувача за період з квітня 2015 року по серпень 2019 року без врахування сплати ним у цей період аліментів. Позивач не повідомила ні державного виконавця, ні суд про те, що отримувала грошові кошти в рахунок сплати аліментів, тому вимога про стягнення пені безпідставна (т.1 а.с.34-40).

3 лютого 2020 року позивач ОСОБА_1 подала заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просила:

стягнути індексацію аліментів, призначених рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2015 року в справі №521/2535/15-ц, за період з лютого 2015 року по листопада 2019 року в сумі 734,86 грн.;

стягнути пеню за несвоєчасну сплату аліментів, стягнутих рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2015 року в справі №521/2535/15-ц, в сумі 32733,33 грн. (т.1 а.с.81-82).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 1 квітня 2020 року позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 32733,33 грн., в частині стягнення індексації аліментів відмовлено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. (т.1 а.с.103-104).

Висновок суду в частині стягнення пені мотивовано тим, що відповідач виконував рішення суду частково, існує заборгованість зі сплати аліментів за певні місяці, що в загальній сумі складає 32733,33 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період лютого-липня 2015 року, березня, серпня, вересня, жовтня 2016 року, січня, червня 2017 року, січня, листопада, грудня 2018 року, листопада 2019 року, січня 2020 року, її розмір складає 354462,79 грн., з огляду на що розмір пені до стягнення визначено відповідно до вимог частини 1 статті 196 СК України в сумі 32733,33 грн., що не перевищує 100% заборгованості по аліментам.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 4 червня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 на рішення суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів скасувати і ухвалити в цій частині вимог нове рішення про відмову в позові (т.1 а.с.109-113).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Суд не сприяв всебічному розгляду справи, оскільки ухвалив рішення без надходження витребуваних з банку доказів. Заборгованість зі сплати аліментів відсутня, від виконання батьківського обов`язку по утриманню дитини не ухиляється, вини у простроченні аліментів немає. Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів та розрахунок пені містить не повну інформацію про розмір сплачених аліментів, а тому не необґрунтованим. Матеріали справи містять докази недобросовісності позивача, яка первісно посилалась на те, що взагалі не отримувала аліментів. Судом не вирішено питання щодо можливості зменшення розміру неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, на утриманні якого ще знаходиться дружина та дитина, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В ході апеляційного перегляду справи надійшли з АТ КБ «ПриватБанк» виписки по картках ОСОБА_1 , витребувані судом першої інстанції, із аналізу яких представником Латка І.В. в інтересах ОСОБА_1 надано письмові пояснення, за змістом яких наявність заборгованості зі сплати аліментів за період лютого-липня 2015 року, березня, серпня, вересня, жовтня 2016 року, січня червня 2017 року, січня 2018 року, листопада 2019 року, січня 2020 року залишилась не спростованою. Скрутне матеріальне становище ОСОБА_2 не доведено для зменшення розміру неустойки (пені), народження другої дитини не підтверджує скрутність матеріального становища платника аліментів (т.1 а.с.142-217).

Представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 після аналізу виписок АТ КБ «ПриватБанк» по картках ОСОБА_1 вказав, що підтверджується сплата ОСОБА_2 за період 2015-2019 років аліментів на загальну суму 86000,00 грн. (банківські виписки, квитанції про грошові перекази тощо). Регулярна сплата відповідачем аліментів, наявність на його утриманні іншої малолітньої дитини та недобросовісні дії з боку позивача у будь-якому разі є підставою для зменшення розміру пені, що не було взято судом першої інстанції до уваги при ухваленні рішення (т.2 а.с.21-23).

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, зміну рішення суду в частині розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2015 року в справі №521/2535/15-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у твердій грошовій сумі, рівній 2000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 18 лютого 2015 року до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Виконавчий лист на стягнення аліментів у справі №521/2535/15-ц видано Малиновським районним судом м. Одеси 6 травня 2015 року.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів АСВП №47546123, складеного 2 вересня 2019 року державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області станом на 1 вересня 2019 року заборгованість визначена в сумі 102266,67 грн.

В ході розгляду справи на підставі наданих ОСОБА_2 доказів сплати аліментів встановлено, що заборгованість за спірний період станом на 28 січня 2020 становить 28733,33 грн., оскільки були відсутніми докази сплати аліментів за період лютого-липня 2015 року, березня, серпня, вересня, жовтня 2016 року, січня, червня 2017 року, січня 2018 року, листопада 2019 року, січня 2020 року.

ОСОБА_2 не спростовані доказами вказані періоди сплати аліментів навіть після аналізу інформації з банку по рахунках ОСОБА_1 .

Отже, суд виходить з того, що станом на січень 2020 року заборгованість зі сплати аліментів, заявлена позивачем та не спростована відповідачем становила 28733,33 грн.

На вказану суму заборгованості по аліментам позивачем проведено розрахунок неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від для прострочення сплати аліментів до 31 січня 2020 року, загальна сума пені склала 354462,79 грн. (в тому числі й з врахуванням листопада, грудня 2018 року, які в подальшому були виключені позивачем), порядок проведення розрахунку відповідачем не спростований.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції стягнув пеню у розмірі рівному 100 відсотків заборгованості, що залишилася не підтвердженою відповідачем як така, що погашена, при цьому суд не застосував положення частини 2 статті 196 СК України та відповідно не зменшив розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, що з огляду на обставини справи не є правильним.

ОСОБА_2 окрім дочки ОСОБА_4 , 2005 року народження, має дочку ОСОБА_8 , 2014 року народження, щодо утримання якої має як батько обов`язок.

Суд приймає доводи платника аліментів в тій частині, що на його утриманні знаходиться також малолітня дитина, що позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) надала недостовірну інформацію про те, що відповідач не сплачує аліменти зовсім; що позивач не повідомила державного виконавця про отримувані нею кошти в рахунок аліментів та, як наслідок, отримала від державного виконавця розрахунок заборгованості по аліментам станом на 1 вересня 2019 року на суму 102266,67 грн., який містив, як з`ясувалося в ході розгляду справи в суді, не зовсім достовірні відомості щодо сплати/несплати аліментів.

За період 2015-2019 років ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4 сплатив аліменти в сумі більш як 86000,00 грн., що підтверджено банківськими виписками, квитанціями про переводи, розписками тощо. ОСОБА_2 стверджує, що не має заборгованості по аліментам, але при цьому не зміг підтвердити доказами сплату коштів за період лютого-липня 2015 року, березня, серпня, вересня, жовтня 2016 року, січня, червня 2017 року, січня 2018 року, листопада 2019 року, січня 2020 року, що склало заборгованість в сумі 28733,33 грн.

Дане вказує на те, що ОСОБА_2 не є особою, яка умисно ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини. Виконавчий лист на стягнення аліментів видано судом 6 травня 2015 року, однак відомостей про те, що виконавчий лист пред`явлено до примусового виконання раніше ніж у 2019 році (дата розрахунку заборгованості державним виконавцем проведена 2 вересня 2019 року) в справі немає, тому слід виходити з того, що ОСОБА_2 добровільно перераховував, надавав тощо кошти ОСОБА_1 в рахунок сплати аліментів.

Викладене в сукупності надає підстави для застосування положень частини 2 статті 196 СК України на визначення до стягнення в порядку відповідальності за прострочення сплати аліментів неустойки (пені) в сумі 14366,67 грн., що становить 50% суми заборгованості, що не має підтвердження доказами сплати.

Судовий збір в сумі 704,80 грн. стягнуто з відповідача на користь держави у відповідності до положень статті 141 ЦПК України.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 1 квітня 2020 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення індексації не оскаржено, тому в силу визначених статтею 367 ЦПК України меж розгляду справи судом апеляційної інстанції рішення суду в цій частині при даному апеляційному перегляді справи не перевіряється.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Учасники справи в судове засідання 2 грудня 2021 року не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи; надано клопотання про розгляд справи за відсутності сторін. Справа в провадженні суду апеляційної інстанції з червня 2020 року, призначалась в судові засідання неодноразово, учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій, представники сторін були присутніми у судових засіданнях, де надали пояснення. Отже, розгляд справи завершується за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 1 квітня 2020 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з 18 лютого 2015 року по 31 січня 2020 року в сумі 14 366 грн. 67 коп.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 1 квітня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_2 судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2021 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Є.С.Сєвєрова

Т.В.Цюра