ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
У Х В А Л А

09 грудня 2021 року

м. Харків

справа № 636/1044/21

провадження № 22-ц/818/5598/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Гришиної А.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Новопокровська селищна рада Чугуївського району Харківської області,

представник Кожушкова Лариса Анатоліївна,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про витребування доказів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 22 квітня 2021 року в складі судді Оболєнської С.А.,

у с т а н о в и в:

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області (далі Новопокровська сільрада) та просила: встановити факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , з січня 2001 року до моменту її смерті; визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивовано тим, що вона є спадкоємицею ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 на праві власності належав будинок АДРЕСА_1 . З січня 2001 року та до моменту смерті ОСОБА_3 вона фактично проживала разом з нею однією сім`єю в зазначеному будинку, який продовжує використовувати як місце свого проживання і на даний час. В передбачений законом строк ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини, але отримала відмову в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на будинок та доказів на підтвердження родинних відносин з спадкодавцем. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила задовольнити позов.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 22 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , з січня 2001 року до моменту смерті останньої. Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняла спадщину фактично, проживаючи з спадкодавицею однією сім`єю не менш як п`ять років до для смерті. Оформити спадщину на своє ім`я ОСОБА_1 можливості не має у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та документів на підтвердження факту родинних відносин. Таким чином, право власності позивачки на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку.

На зазначене рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у зв`язку з чим справу призначено до розгляду судом апеляційної інстанції.

28 жовтня 2021 року ОСОБА_2 подала заяву про витребування: з Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області копії спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; з Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області відомостей про осіб, які зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що вказані докази необхідні для розгляду справи та підтвердження доводів, викладених в апеляційній скарзі. Самостійно отримати належним чином завірені копії вказаних документів вона та її представник не можуть, оскільки вони є конфіденційними даними, які можуть бути надані лише на запит суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 УПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 УПК України).

Згідно з статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини сьомої статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Нормами статті 84 ЦПК України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Згідно з статтями 1216 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина перша статті 1220, частина перша статті 1221 ЦК України).

Частиною першою статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відсутність в матеріалах справи спадкової справи позбавляє суд апеляційної інстанції з`ясувати обставини, що мають значення для справи, а саме обсяг спадкового майна.

Предметом позову ОСОБА_1 є встановлення факту проживання однією сім`єю з спадкодавицею та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

У пункті 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої - третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

У постановах Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2020 року у справі № 752/1839/19 (провадження № 61-976св20) та від 11 листопада 2020 року у справі № 760/16979/15 (провадження № 61-4848св19) зазначено, що: «відповідно до частин першої та третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

ОСОБА_5 не брала участі у справі в суді першої інстанції та подала докази на підтвердження доводів апеляційної скарги на стадії апеляційного перегляду справи.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши її учасників судова колегія вважає, що клопотання ОСОБА_2 про витребування доказів задоволенню не підлягає, оскільки для перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, матеріали справи містять належні та достатні докази, які стосуються предмету доказування за даним позовом.

Керуючись ст. 12, ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст. 79, ч. 1 ст. 80, ст. ст. 81, 89, 260, 261, 356, 367 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_2 про витребування доказів у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 22 квітня 2021 року залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її підписання суддями і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 15 грудня 2021 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина