Справа № 680/979/20
№2/680/78/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року смт Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Яцини О.І.,

за участі секретаря судового засідання - Стандрійчук М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоушицької селищної ради Хмельницької області про визнання права власності на майновий пай,-

установив:

Позивачка звернулася до суду із позовом в якому просила визнати за нею право власності на 41/100 частини нежитлової будівлі (колишній склад ГСМ), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що 13 березня 2000 року в зв`язку з реорганізацією КСП «Перемога» в с.Івашківці, Новоушицького району, Хмельницької області, було створено сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Перемога» (СТОВ «Перемога»), яке є правонаступником реорганізованого КСП «Перемога». Вказує, що TOB «Перемога» та СТОВ «Перемога» є одним і тим самим товариством

24 липня 2020 року в зв`язку із втратою попереднього майнового сертифіката позивачці було повторно видано Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), який надає їй право на пайовий фонд майна TOB «Перемога» села Івашківці, Новоушицького району, Хмельницької області. Частка позивачки була визначена в розмірі 1610 гривень, або 0,09 відсотка.

20 листопада 2006 року на засіданні комітету спілки громадян співвласників розпайованого майна СТОВ «Перемога» було вирішено, що в результаті розпаювання майна в натурі проведено шляхом жеребкування 15 листопада 2006 року позивачці зайшов склад ГСМ (горючо-смазувальні матеріали) 1969 року, вартістю 408 гривень.

Відповідно до акту прийому-передачі майна колишнього КСП «Перемога» в утворене СТОВ «Перемога» перейшло майно в яке входить і даний склад ГМС-1969 року, що свідчить про те, що даний склад входив до майна пайового фонду СТОВ «Перемога».

Відповідно до акту прийому-передачі розпайованого майна СТОВ «Перемога» від 20 листопада 2006 року, голова комітету спілки громадян співвласників ОСОБА_2 передав у власність позивачці виділене їй в натурі майно, а саме склад ГСМ 1969 року побудови на суму 408 грн., частка 41/100.

Тобто даним рішенням співвласників майнових паїв фактично було виділено позивачці в натурі частину майна, що перебувала у їхній спільній сумісній власності.

У січні 2020 року позивачка виготовила технічний паспорт на вищевказане майно, а у жовтні 2020 року звернулася до державного реєстратора про проведення державної реєстрації права власності, однак отримала відмову.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно Остафійчук Л.С., мотивувала своє рішення тим, що на свідоцтві про право власності на майновий пай члена сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) відсутня відмітка підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідчена підписом керівника такого підприємства та печаткою, що суперечить п.п.1 п.51 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Зазначила, що сама відмітка підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі на зворотній стороні майнового сертифіката присутня, однак дійсно, як вказав реєстратор, відсутній підпис та печатка керівника такого підприємства.

Реєстрацію права приватної власності на нерухоме майно (склад ГСМ), яке знаходиться в АДРЕСА_1 , за позивачкою БТІ не проводило, свідоцтво про право власності не видавалось.

СТОВ «Перемога» припинило свою діяльність на підставі рішення Господарського суду Хмельницької області про припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням його банкрутом від 20 грудня 2007 року.

Отже, оскільки СТОВ «Перемога» було ліквідоване, а правонаступників немає, позивачка не спроможна виконати вимоги, щодо відмітки підприємства правонаступника реорганізованого КСП про виділення майна в натурі, засвідченого підписом керівника такого підприємства та печаткою.

Таким чином, позивачка будучи власником виділеного їй в натурі майна СТОВ «Перемога» фактично не має можливості в повній мірі здійснювати свої права власника, у зв`язку з чим звернулася до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 25 листопада 2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов.

13 січня 2020 року від відповідача Новоушицької селищної ради Хмельницької області надійшла заява про визнання позову та про розгляд справи без участі представника.

Ухвалою суду від 14 січня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи без неї.

Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Копією свідоцтва про право власності на майновий пай колективного сільськогосподарського підприємства серії ХМВ №021103 виданого Новоушицькою селищною радою від 24 липня 2020 року підтверджується, що ОСОБА_3 має право на фонд майна ТОВ «Перемога» с.Івашківці, відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай затвердженого зборами співвласників 28 квітня 2001 року, частка позивачки визначена у розмірі 1690 грн, або 0,09 відсотка. На звороті вказано, що йому виділено будівля складу ГСМ 1969 року вартістю 408 грн., розмір частки становить 41/100 (а.с.7).

Рішенням державного реєстратора від 15 жовтня 2020 року позивачці відмовлено у державній реєстрації права власності на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що у свідоцтві відсутня відмітка підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідчена підписом керівника такого підприємства та печаткою (а.с.8).

Згідно із детальною інформацією про юридичну особу ТОВ «Перемога» с.Івашківці, діяльність підприємства припинена на підставі рішення Господарського суду Хмельницької області від 20 грудня 2007 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Перемога» є правонаступником реорганізованого КСП «Перемога».

Із протоколу засідання комітету спілки громадян співвласників розпайованого майна СТОВ «Перемога» с.Івашківці №13 від 20 листопада 2006 року, присутні члени вирішили розглянути заяву ОСОБА_4 та виділити склад ГСМ 1969 року, вартістю 408 грн (а.с.12).

Відповідно до акту прийому-передачі майна СТОВ «Перемога» с.Івашківці від 20 листопада 2006 року керуючись рішенням зборів громадян співвласників розпайованого майна СТОВ «Перемога» с.Івашківці від 20 листопада 2006 року №13, голова комітету спілки ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_1 виділене їй в натурі майно, а саме склад ГСМ 1969 року, вартістю 408 грн, частка 41/100 (а.с.13).

Відповідно до акту прийому-передачі від 15 квітня 2000 року комісія провела передачу майна колишнього КСП «Перемога» до утвореного СТОВ «Перемога» с.Івашківці, 15 квітня 2000 року (а.с.14).

Відповідно до повідомлення ГПВАПБ від 05 листопада 2020 року, згідно із архівними даними Новоушицького БТІ реєстрацію права приватної власності на нерухоме майно (склад ГСМ) за адресою АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 бюро не проводило, свідоцтво про право власності не видавалось (а.с.15).

Вартість нерухомого майна (склад ГСМ) за адресою АДРЕСА_1 становить 37940 грн (а.с.16).

Із копії технічного паспорта на склад ГСМ за адресою АДРЕСА_1 , вбачається, що власниками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.21-22).

Нежитловій будівлі (колишній склад ГСМ) присвоєно адресну нумерацію АДРЕСА_1 (а.с.17).

Питання щодо виділення в натурі частки в майні колективного сільськогосподарського підприємства врегульовано, зокрема Законом України від 14 лютого 1992 року «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указом Президента України від 29 січня 2001 року № 62/2009 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки».

Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затверджений наказом Міністерства аграрної політики України 14 березня 2001 року N 62 (далі - Порядок №62).

Так, у п.15, 16 Порядку №62 передбачено, виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводиться підприємством - користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі.

При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (далі - Свідоцтво), що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою.

Свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна можуть бути підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку.

При виділенні майна у натурі групі співвласників, які уклали договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, співвласники передають підприємству-правонаступнику (користувачу) один примірник цього договору і копію рішення зборів співвласників про виділення майна в натурі.

Підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітки про виділення майна в натурі у спільну часткову власність у Свідоцтвах цієї групи співвласників, що засвідчені підписом керівника підприємства та печаткою.

Свідоцтва з відмітками про виділення майна в натурі у спільну часткову власність, акт приймання-передавання майна та договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності, можуть бути підставою для оформлення співвласниками прав власності на зазначене майно в установленому порядку.

Визначення конкретного майна для виділення окремому власнику чи групі власників майнових паїв може бути здійснене одним із нижченаведених способів за рішенням зборів співвласників: за структурою пайового фонду; конкретним майном за взаємною згодою співвласників; на конкурентних засадах шляхом проведення аукціону. Спірні питання щодо розподілу майна між співвласниками вирішуються в судовому порядку.

Такі ж норми містить пункт 51 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127.

Тобто належними правовстановлюючими документами, які є підставою для державної реєстрації право власності у зв`язку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств подаються є:

1) свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою;

2) акт приймання-передачі нерухомого майна, виданий підприємством - правонаступник (користувач) майна.

Згідно із вимогами ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ч.1-2 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Системний аналіз вказаних норм, вказує на те, що виділення майнових паїв у натурі окремим особам проводиться підприємством - користувачем на підставі рішення зборів співвласників про виділення майна в натурі.

Підприємство видає свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства та акт приймання-передавання майна за підписом керівника.

Дослідивши додані до позовної заяви докази, суд вбачає невідповідність їх змісту прописаним законодавствам процедурам. А саме, акт приймання-передавання майна підписаний головою комітету спілки громадян співвласників, а не керівником підприємства.

Із змісту протоколу засідання комітету спілки громадян співвласників розпайованого майна СТОВ «Перемога» с.Івашківці №13 від 20 листопада 2006 року (а.с.12) вбачається, що пропозиція про виділення позивачу 41/100 частки складу ГСМ 1969 року внесено нею особисто, а не комісією із організації вирішення майнових питань.

Згідно із копією свідоцтва (а.с.7) позивачці припала 0,09 частка із загального пайового фонду, відтак решта пайового майна підлягала розпаюванню між іншими членами підприємства. Отже, позивачкою не надано суду інформації про інших власників паїв, яким належить майно спільно із позивачкою.

За таких обставин стверджувати, що на зборах співвласників 20 листопада 2006 року, де приймалось рішення про виділення майна позивачці, були присутні усі співвласники чи їх значна частина для прийняття легітимного рішення, підстав немає.

Між іншим, суд звертає увагу на те, що державним реєстратором відмовлено у реєстрації нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , натомість позивачка просить визнати за нею право власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 .

Реалізуючи право на судовий захист, звертаючись до суду, позивачка повинна вказати в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Отже, зміст положень ЦПК України, ЦК України дає підстави для висновку, що право на судовий захист пов`язане виключно з порушенням суб`єктивного права позивача. Суд може захистити лише порушене право позивача. Відсутність хоча б однієї з умов надання судового захисту суб`єктивного права виключає можливість задоволення матеріально-правових вимог позивача. Інше б суперечило основному завданню цивільного судочинства, захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, абз. 2 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»).

Тобто, призначенням суду є захист лише порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів учасників правовідносин через здійснення правосуддя.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідачем по даній справі не заперечується право власності позивачки на майновий пай. Більше того, із поданої відповідачем заяви вбачається, що він не заперечує проти задоволення позову.

Отже, під час розгляду справи суду не доведено у чому полягає порушення чи невизнання відповідачем прав позивачки щодо майнового паю.

Більше того, аналіз указаних вище норм матеріального права дає підстави для висновку, що власники майнових паїв реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства є співвласниками пайового фонду майна підприємства. Вказане майно належить їм на праві спільної часткової власності відповідно до ступеня трудової участі кожного в діяльності реорганізованого підприємства.

За змістом положень ст.ст.49-51 ЦПК України відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси, і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Відтак, позивачка наділена правом на заміну неналежного відповідача належними, однак користуючись своїми правами на власний розсуд, позивачка подала заяви про розгляд справи за її відсутності, представника на розгляд справи не направила. У свою чергу, суд в межах наданих повноважень та дотримуючись принципу рівності сторін, сприяв сторонам у реалізації їх прав, відтак при з`явлені до суду у підготовче засідання вказане право позивачці було б роз`яснено.

Відтак, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Між іншим, визнання позову відповідачем за змістом ч.4 ст.206 ЦПК України підлягає перевірці судом на предмет відповідності закону та дотримання прав, свобод, чи інтересів інших осіб.

Визнання відповідачами цього позову суперечить вимогам закону, тому не приймається до уваги судом.

За таких обставин, враховуючи викладені вище положення законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та безпосередньо оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даного позову з огляду на його безпідставність та недоведеність.

Розподіляючи судові витрати, суд керується частиною першої статті 141 ЦПК України та враховуючи відмову у позові, покладає судові витрати у виді судового збору, понесені позивачем на останнього.

Керуючись ст.ст. 12, 141, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У позові ОСОБА_1 до Новоушицької селищної ради Хмельницької області про визнання права власності на майновий пай - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Новоушицький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: Новоушицька селищна рада Хмельницької області, місцезнаходження смт Нова Ушиця, вул.Подільська, 12, Хмельницької області, .

Суддя О. І. Яцина