Справа № 577/5021/20
Провадження № 2/577/261/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Гетьмана В.В.,

при секретарі Лиховоз Л.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду міста Конотопа цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом та просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської обл. від 28.08.2019 р. по справі №577/2204/19 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 4000 грн. та визначити розмір аліментів у розмірі 2500 грн., починаючи з 01.09.2019 р. до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, у зв`язку з чим виконавчий лист від 08.08.2019 р. у справі №577/2204/19 виданий Конотопським міськрайонним судом Сумської обл. з міськрайонного відділу ДВС по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків), відкликати. Вимоги обгрунтовує тим, що 19.06.2014 р. Конотопським міськрайонним судом Сумської обл. ухвалено рішення по справі №577/2657/14 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів у розмірі 1/4 ч. з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 29.05.2014 р. і до повноліття дитини та видано виконавчий лист. Дане рішення ОСОБА_3 не оскаржувалося, оскільки проти встановлення аліментів на свою дитину він не заперечував, хоча не мав стабільного доходу, достатнього для виконання рішення суду та сплати встановлених судом аліментів, планував працювати та сплачувати кошти. ОСОБА_3 сплачував аліменти на утримання своєї дитини, шляхом переведення коштів на банківську карту ОСОБА_4 . У зв"язку з кризою в країні позивач не мав постійної роботи та постійного заробітку, що не дозволяло йому утримувати себе та свою дитину, тому аліменти сплачував не повному обсязі, через що почала виникати заборгованість, яка станом на 01.09.2020 р. складає 76271,74 грн. На початку 2018 р. ОСОБА_3 виїхав до Польщі у пошуках роботи, де знаходиться до теперішнього часу. Однак знайти роботу з достойним заробітком позивач не зміг, крім того цьому заважало і введення карантинних обмежень у зв"язку із поширенням короновірусної хвороби КОВИД 19. На теперішній час ОСОБА_3 ледве вистачає забезпечувати своє існування, а також робити посильні виплати в рахунок аліментів. Дізнавшись про те, що ОСОБА_3 виїхав на роботу до Польщі, його колишня дружина звернулася з позовом до суду про збільшення розміру аліментів та встановлення їх у твердій грошовій сумі 4000 грн. Судові засідання по розгляду даної справи проводилися без його участі, оскільки він жодним чином не був повідомлений. 28.08.2019 р. Конотопським міськрайонним судом Сумської області винесено рішення, змінено розмір аліментів в розмірі 4000 грн. та видано виконавчий лист. В рамках виконавчого провадження, 28.07.2020 р. державним виконавцем було встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України, що фактично позбавило його вільного пересування для здійснення заробітку грошей, в т.ч. і для оплати аліментів на утримання дитини. Матеріальний стан позивача на даний час змінився і не дає йому можливості сплачувати аліменти в розмірі 04 тис. грн., має можливість сплачувати лише 2500 грн., що і змусило звернутися до суду.

Представник позивача ОСОБА_7 позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечує задоволенню позовних вимог, свої обгрунтування виклала у письмовому відзиві.

Судом встановлено, що рішенням Конотопського міськрайонного суду від 19.06.2014 р. з ОСОБА_3 стягнуто аліменти щомісячно в розмірі 1/4 ч. заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до його повноліття, розпочавши стягнення з 29.05.2014 р. Аліменти сплачувати матері дитини ОСОБА_4 (а.с.20-21), 28.08.2019 р. рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської обл. змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 та стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 4000 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили (а.с.26-27). Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.09.2020 р. загальна заборгованість становить 76271,74 грн. (а.с.25). 28.07.2020 р. державним виконавцем міськрайонного відділу ДВС по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України (а.с.18).

Ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Ч.3 ст.181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 р. у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки не має можливості найти собі роботу. Однак, на підтвердження заявлених вимог жодного доказу суду не надав.

Ст. 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1 та 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На переконання суду, ОСОБА_3 належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з не можливістю знайти роботу.

Суд звертає також увагу на те, що відповідно до рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської обл. від 28.08.2019 р. визначений розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач не має можливості знайти роботу, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та суперечитиме її інтересам.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів визначених рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської обл. від 28.08.2019 р., тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити (Правова позиція ВС викладена у справі №565/2071/19).

Керуючись, ст. ст. 141, 150, 180-184, 192, 197 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 1, 3, 5, 7, 9-13, 15, 76-78, 81, 89, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Конотопського міськрайонного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача ОСОБА_1 , місце знаходження АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник відповідача ОСОБА_2 , місце знаходження АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 17 лютого 2021 року.

Суддя Гетьман В. В.