Ухвала

10 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 761/35475/18

провадження № 61-12607св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - приватне акціонерне товариство «Київська пересувна механізована колона-2»,

відповідачі: ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «Екобуд», ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційнускаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Київська пересувна механізована колона-2», яке є правонаступником приватного акціонерного товариства «Київська пересувна механізована колона-2», на постанову Київського апеляційного суду від 15 липня 2020 року у складі колегії суддів: Таргоній Д. О., Голуб С. А., Ігнатченко Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2018 року приватне акціонерне товариство «Київська пересувна механізована колона-2» (далі - ПрАТ «Київська пересувна механізована колона-2») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , товариства

з обмеженою відповідальністю «Екобуд» (далі - ТОВ «Екобуд»),

ОСОБА_2 про визнання права власності та витребування майна

з чужого незаконного володіння.

Позовна заява мотивована тим, що ТОВ «Екобуд» є забудовником об`єкта будівництва - житлового будинку з гаражами та офісними приміщеннями

по АДРЕСА_1 .

25 квітня 2002 року між ТОВ «Екобуд» (забудовник) та товариством

з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Техбудлізинг» (далі - ТОВ «ЛК «Техбудлізинг») (інвестор) було укладено угоду, за умовами якої забудовник зобов`язався за рахунок інвестора виконати дії, пов`язані

із забезпеченням зведення житлового будинку з гаражами і офісними приміщеннями по АДРЕСА_1 . При цьому сторонами було погоджено, що інвестор повинен інвестувати 88 % кошторисної вартості об`єкта будівництва, а забудовник - 12 %, що відповідає його витратам у цьому будівництві. Також угодою передбачено право інвестора передати свої права і зобов`язання за цим правочином третім особам.

21 квітня 2005 року між ТОВ «ЛК «Техбудлізинг» та товариством

з обмеженою відповідальністю «Центробуд-трейд» (далі - ТОВ «Центробуд-трейд») було укладено інвестиційний договір, за умовами якого останнє зобов`язалося профінансувати будівництво нежитлових приміщень (офісів) загальною площею 544,38 кв. м по АДРЕСА_1 .

01 березня 2007 року ТОВ «Центробуд-трейд», на підставі відповідного договору купівлі-продажу майнових прав, передало акціонерному комерційному банку «Київ» (далі - АКБ «Київ») майнові права на вищевказане нежитлове приміщення. ТОВ «Центробуд-трейд» надало АКБ «Київ» довідку про оплату загальної вартості майнових прав на об`єкт.

05 січня 2009 року між АКБ «Київ» і ТОВ «Центробуд-трейд» була укладена додаткова угода до договору купівлі-продажу майнових прав, якою,

у зв`язку з проведенням технічної інвентаризації нежилих приміщень (офісів), сторони уточнили характеристики нежитлових приміщень на які були передані майнові права, в частині площі нежитлового приміщення (офісу) під номером 61 на першому поверсі в будинку, що будується АДРЕСА_1 .

07 серпня 2009 року між АКБ «Київ» та ПрАТ «Київська пересувна механізована колона-2» було укладено договір міни, за умовами якого

у власність останнього перейшло право власності на майнові права

на нежитлове приміщення (офіс) АДРЕСА_1 .

ПрАТ «Київська пересувна механізована колона-2» вважало,

що за ланцюгом вказаних правочинів, у нього виникло право власності

на майнові права на об`єкт інвестування нежилі приміщення з № 1 по № 8 групи приміщень № 62 - офіс у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 119,6 кв. м.

ПрАТ «Київська пересувна механізована колона-2» неодноразово

у 2009-2010 року зверталося до ТОВ «Екобуд» з вимогами передати вищевказане нежитлове приміщення, надати і підписати необхідні документи для реєстрації права власності, однак отримувало відмову.

ПрАТ «Київська пересувна механізована колона-2» зазначало про те,

що йому стало відомо, що право власності на нежитлові приміщення

№ № 1-8 (групи приміщень № 62) офіс загальною площею 119,60 кв. м,

які розташовані по АДРЕСА_1 на підставі інвестиційного контракту від 11 липня 2006 року, укладеного

із ТОВ «Екобуд», перейшло до ОСОБА_1

09 вересня 2010 року ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу відчужила вказане нежитлове приміщення ОСОБА_2 .

Вказувало, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва

від 16 травня 2016 року, за результатами розгляду справи

№ 761/23860/15-ц, визнано недійсним інвестиційний контракт від 11 липня 2006 року № 030231, укладений між ТОВ «Екобуд» і ОСОБА_1 .

Оскільки останнім набувачем спірного майна є ОСОБА_2 , тому вважало, що може витребувати спірне майно в останнього.

З урахуванням викладеного, ПрАТ «Київська пересувна механізована колона-2» просило суд визнати право власності за товариством на нежилі приміщення з № 1 по № 8 групи приміщень № 62 - офіс у будинку

АДРЕСА_1 , загальною площею 119,6 кв. м та витребувати

це майно у ОСОБА_2 на свою користь.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня

2019 року позов ПрАТ «Київська пересувна механізована колона-2» задоволено.

Визнано за ПрАТ «Київська пересувна механізована колона-2» право власності на нежилі приміщення з № 1 по № 8 (групи приміщень № 62),

(в літ. А), загальною площею 119,6 кв. м, які знаходяться у будинку

АДРЕСА_1 .

Витребувано у ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Київська пересувна механізована колона-2» нежилі приміщення з № 1 по № 8 (групи приміщень № 62), (в літ. А), загальною площею 119,6 кв. м, які знаходяться у будинку

АДРЕСА_1 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що за ланцюгом правочинів

у ПрАТ «Київська пересувна механізована колона-2» виникло право власності на майнові права на об`єкт інвестування - нежилі приміщення

з № 1 по № 8 групи приміщень № 62 - офіс у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 119,6 кв. м. Суд вважав, що відповідний позов пред`являється на захист існуючого, наявного права, що виникло

у позивача за передбачених законодавством підстав і підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Крім того, оскільки останнім набувачем спірного майна є ОСОБА_2 ,

а майно вибуло з володіння власника (ПрАТ «Київська пересувна механізована колона-2») поза його волею, позов у частині вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння, також

є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Справа неодноразово переглядалась судами апеляційної та касаційної інстанцій

Постановою Київського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2019 року у частині визнання права власності скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення, яким

у задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2019 року у частині витребування майна з чужого незаконного володіння скасовано та закрито провадження

у справі у цій частині на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Постановою Верховного Суду від 27 травня 2020 року касаційну скаргу

ТОВ «Київська пересувна механізована колона-2», яке є правонаступником

ПрАТ «Київська пересувна механізована колона-2» задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 15 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Київська пересувна механізована колона-2». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відсутні підстави для визнання за позивачем права на майнові права на об`єкт інвестування

на підставі статей 331, 392 ЦК України, оскільки за змістом договору міни позивач отримав лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно.

Також суд апеляційної інстанції виходив із того, що вимога щодо витребування майна з чужого незаконного володіння безпосередньо пов`язана із тим, чи має позивач будь-яке право щодо спірного майна. Оскільки позивач не є власником спірного майна, тому положення

статей 387, 388 ЦК України про витребування майна із чужого незаконного володіння до спірних правовідносин не можуть бути застосовані.

У зв`язку із чим, суд апеляційної інстанції вважав, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає змісту порушеного права, характеру порушення та правовим наслідкам такого порушення, тобто такий спосіб захисту

не є ефективним у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод та статті 5 ЦПК України, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2020 року до Верховного Суду,

ТОВ «Київська пересувна механізована колона-2», яке є правонаступником ПрАТ «Київська пересувна механізована колона-2», посилаючись

на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права,

що призвело до неправильного вирішення справи судом апеляційної інстанції та помилкового скасування рішення суду першої інстанції.

Зазначав, що неодноразово звертався до суду з різними позовами для захисту свого порушеного майнового права. Судами попередніх інстанцій визнавалось, що мало місце порушення його майнових прав, проте

у задоволенні позовів йому було відмовлено.

Вважав, що тлумачення статей 331, 387, 397 ЦК України у спосіб,

що унеможливлює захист прав інвесторів, не лише суперечить меті Закону України «Про інвестиційну діяльність», а й виключає отримання інвесторами ефективного судового захисту, що суперечить визначенню України

як правової держави, закріпленому в статті 1 Конституції України.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2020 року було поновлено

ТОВ «Київська пересувна механізована колона-2» строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 15 липня 2020 року, відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано матеріали цивільної справи із Шевченківського районного суду м. Києва.

У вересні 2020 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2020 року справу за позовом

ПрАТ «Київська пересувна механізована колона-2» до ОСОБА_1 , ТОВ «Екобуд» та ОСОБА_2 про визнання права власності та витребування майна

з чужого незаконного володіння призначено до розгляду.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2020 року до Верховного Суду надійшов відзив представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , на касаційну скаргу у якому зазначено,

що оскаржуване судове рішення є законними та обґрунтованими.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі, виходячи з наступного.

Ухвалою Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі за

№ 359/5719/17-ц (провадження № 14282св19) справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до частини четвертої

статті 403 ЦПК України, оскільки колегія палати вважала за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносин, викладених у постановах Верховного Суду України

від 18 грудня 2013 року у справі № 6-104цс13 та від 25 травня 2016 року

у справі № 6-503цс16.

У постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-503цс16 Верховний Суд України зазначив, що «за змістом договорів резервування приміщення

та комісії щодо купівлі цінних паперів позивачка отримала лише право

на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно. Отже, підстав для визнання за нею майнових прав на об`єкт інвестування відповідно до статей 331, 392 ЦК України немає».

У постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі

№ 6-104цс13 зазначено, що «на підставі положень статей 387, 388 ЦК України власнику надається право витребувати майно із чужого незаконного володіння або від добросовісного набувача. Вимога титульного володільця про визнання права власності є додатковою до вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння і є такою, що супроводжує віндикаційний позов. Якщо позивачем повністю проведено оплату

за договором інвестування, то він є власником майнових прав на об`єкт інвестування. Вибуттям об`єкта нерухомості, створеного в результаті інвестування в капітальне будівництво, з володіння власника майнових прав на об`єкт інвестування на підставі нікчемного правочину порушуються права цього власника, які підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на майно, яке було утворено внаслідок виконання умов договору інвестування».

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у пункті 115 постанови

від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19) особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача, при цьому власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться

та є індивідуально визначеним. Разом з тим, у вказаній справі Велика Палата Верховного Суду, враховуючи недоведеність позивачем наявності у неї майнового права на спірне новостворене майно, вважала відсутніми підстави для розгляду питання про наявність чи відсутність виключної правової проблеми, у тому числі, в контексті застосування положень

статті 392 ЦК України - щодо захисту інтересів позивача шляхом визнання

за нею права власності на спірне майно (п. 132).

У зазначеній справі Велика Палата Верховного Суду не вирішувала питання щодо того, чи має право інвестор витребувати нерухоме майно

від добросовісного набувача та у який спосіб він може захистити свої права: шляхом визнання права власності на майнові права чи права власності

на об`єкт нерухомості, який закінчений будівництвом та прийнятий

до експлуатації.

Колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду передаючи справу на розгляд до Великої Палати виходила з того, що у справі № 359/5719/17 позивач виконала свої грошові зобов`язання, що підтверджується підписаними сторонами документами: актом пред`явлення облігацій до погашення, актом погашення пакету облігацій та актом прийому-передачі майнових прав на квартиру, тобто вчинила дії, спрямовані на виникнення правових передумов, необхідних

і достатніх для набуття права вимоги щодо переходу права власності

на об`єкт будівництва, тобто вчинила достатні і необхідні дії для набуття майнових прав, а після завершення будівництва та прийняття його

в експлуатацію - права власності на квартиру.

Проте за змістом договору резервування об`єкту нерухомості позивач отримала лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно.

З огляду на зазначене, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважала, що у випадку коли суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановив наявність у інвестора майнових прав на об`єкт інвестування, вирішити питання щодо можливості визнання за позивачем майнових прав

та витребування новоствореного майна від добросовісного набувача можливо лише із відступом від позицій, викладених у постановах Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі № 6-104цс13 та від 25 травня 2016 року у справі № 6-503цс16.

У справі, яка переглядається, заявлено позов про визнання правочину недійсним, витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності, правовідносини є подібними тим, що

є предметом спору у справі № 359/5719/17-ц.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 253 ЦК України провадження

у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 761/35475/18-ц (провадження № 61-12607св20) до закінчення перегляду

у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи

№ 359/5719/17-ц (провадження № 61-14282св19).

Керуючись статтями 252, 253, 260, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Київська пересувна механізована колона-2»

до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Екобуд» та ОСОБА_2 про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з організації житлового будівництва», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, треті особи: приватний нотаріус Мороз Олена Анатоліївна, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , про визнання недійсним договору про резервування об`єкту нерухомості та договору купівлі-продажу цінних паперів, актів про пред`явлення до погашення

та погашення пакету облігацій, акта прийому-передачі майнових прав

на квартиру та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності на квартиру, витребування її з чужого незаконного володіння та визнання майнових прав на квартиру (справа

№ 359/5719/17-ц).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович