Провадження № 6/537/183/2021
Справа № 528/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2021 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., за участю секретаря Савічевої М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, згідно якої просить суд скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , встановлене ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука від 13 грудня 2011 року.

Заява мотивована тим, що ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука від 13 грудня 2011 року подання головного державного виконавця Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ Шевченко А.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 задоволено, тимчасово обмежено останнього у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука. Заявник вказує на те, що щодо нього відсутні відкриті виконавчі провадження, згідно повідомлення Крюківського ВДВС у місті Кременчук Північно Східного МУ Міністерства юстиції (м. Суми), відсутні підстави для звернення до суду щодо вирішення питання про скасування обмеження у праві виїзду за межі України.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 вимоги заяви підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити.

Представник Крюківського ВДВС у місті Кременчук Північно Східного МУ Міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак надав до суду клопотання, згідно якого просив суд розглянути заяву без участі представник відділу державної виконавчої служби та вказав, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Суд, враховуючи думку учасників справи, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Стаття 441 Цивільного процесуального кодексу України регламентує питання тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

За змістом частин 1, 2, 3 статті 441 Цивільного процесуального кодексу України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 13 грудня 2011 року по справі №528/11 задоволено подання головного державного виконавця Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ Шевченко А.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань, покладених рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України

Згідно змісту зазначеної ухвали, тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України було вжито в межах виконання виконавчого листа №2-475 від 27 травня 2011 року, виданого Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області, про стягнення з нього грошових коштів в розмірі 96 432 грн. 19 коп.

Згідно частин 5, 6, 7 статті 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Згідно змісту повідомлень Крюківського ВДВС у місті Кременчук Північно Східного МУ Міністерства юстиції (м. Суми) за вих.№31358 від 22 червня 2021 року та за вих.№66436 від 19 листопада 2021 року, на підставі відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлена відсутність відносно ОСОБА_1 відкритих виконавчих проваджень, всі завершені виконавчі провадження знищені.

У відповідності до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року за №475/97 визначено, що на здійснення права кожного залишати будь-яку країну, включно зі своєю вчасною не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і- є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах - національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права-не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» № 3857-XII від 21 січня 1994 року, громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну. На громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обов`язки. За громадянами України зберігаються на її території майно, кошти,

цінні папери та інші цінності, що належать їм на праві приватної власності. Будь-яке обмеження їх громадянських, політичних, соціальних, економічних та інших прав не допускається.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 6 цього Закону, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

З аналізу положень частин 1, 3 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що задоволення подання про тимчасове обмеження права виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій, щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Згідно статті 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Таке право віднесено до особистих немайнових прав фізичної особи, що забезпечують природне існування фізичної особи.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення. Наведене відповідає практиці Європейського суду з прав людини «Гочев проти Болгарії», «Напияло проти Хорватії», «Луордо проти Італії», справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини», «Рінер проти Болгарії», яка містить висновок, що навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу.

Оскільки в судовому засіданні не встановлена фактична наявність відносно заявника ОСОБА_1 відкритих відносно нього виконавчих проваджень, інформація щодо невиконаних судових рішень відсутня, враховуючи зазначений у вказаних вище актах міжнародного та цивільного законодавства принцип свободи пересування особи, за винятком обмежень, які встановлюються законом, суд приходить до висновку про відсутність підстав для існування вжитого відносно заявника заходу у виді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, у зв`язку із чим заяву останнього підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 12, 260, 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Крюківським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області 15 лютого 2006 року, встановлене ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 13 грудня 2011 року по справі №528/11.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Суддя Д. О. Зоріна