Провадження № 2-з/761/2635/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Фролова І.В., розглянувши матеріали заяви Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про забезпечення позову до подачі позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про забезпечення позову до подачі позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

У своїй заяві заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме: накласти арешт на 46/100 частку нежитлових приміщень (в літ. «А»), загальною площею: 301.2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, право власності на яку належить ОСОБА_1 , номер запису про право власності: 44462589.

Заява вмотивована тим, що 05 січня 2021 року між Приватним виконавцем Ляпіним Дмитром Валентиновичем та ОСОБА_1 було укладено договір (№ 64037820) про сплату винагороди приватного виконавця за виконання виконавчих документів № 2-2166/10 від 10.10.2011 року та №754/8071/19 від 17.12.2019 року, виданих Деснянським районним судом м. Києва.

16 березня 2021 року між Приватним виконавцем Ляпіним Дмитром Валентиновичем та Стягувачем ОСОБА_1 було укладено договір (№ 64037820/1) про сплату винагороди приватного виконавця за виконання виконавчого документа № 754/6558/20 від 23.02.2021 року, виданого Деснянським районним судом м. Києва.

В результаті здійснення виконавчих дій майно боржника, на яке можливе звернення стягнення було передано стягувачу в рахунок погашення боргу, а іншого майна на яке можливе звернення стягнення не виявлено, тому по виконавчому провадженню № 64853008 приватним виконавцем 08.10.2021 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану.

В зв`язку з погашенням заборгованості в повному обсязі, за виконавчими провадженнями № 64319809 та № 64037820, приватним виконавцем 08 жовтня 2021 року та 11 жовтня 2021 року було винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень.

Відповідно до пункту 4.1 Договору, винагорода сплачується Стягувачем на рахунок Приватного виконавця у строк до 10 робочих днів, від дня настання обставин, передбачених п.п. 2.1.1. - 2.1.2 цього Договору.

Таким чином, згідно вимог договору стягувач зобов`язаний був сплатити винагороду у розмірі 88 435 грн. 20 коп. на рахунок Приватного виконавця у строк до 22.10.2021 року.

Разом з тим, згідно заяви від 02 жовтня 2021 року Стягувач повідомив про відмову від сплати винагороди у визначений у договорі строк.

Зважаючи на те, що Стягувачем у десятиденний строк з дня настання умов, передбачених п.п. 2.1.1, 2.1.2 Договору не сплачено винагороду у сумі 88 435 грн 20 коп., останній за порушення умов договору повинен сплатити 100 % від суми винагороди, а саме 88 435 грн 20 коп., всього: 176 870 грн. 40 коп.

Враховуючи ухилення ОСОБА_1 від добровільного виконання умов договору, та зважаючи, що нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 є єдиним наявним майном, яке йому належить є обґрунтовані підстави вважати, що вищезазначені нежитлові приміщення, без відома приватного виконавця може бути відчужено на користь третіх осіб, що призведе до відсутності нерухомого майна, за рахунок якого можна буде звернути стягнення.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист порушених прав позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали заяви та додані до неї матеріали, матеріали цивільної справи, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Разом з тим, наявність самого по собі наміру звернутися з відповідним позовом не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

При цьому, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин також не свідчить про необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Досліджуючи матеріали вбачається, що заявником у заяві про забезпечення позову до подачі позовної заяви не наведено мотивів, яким чином невжиття заходу забезпечення позову, який він просить застосувати, утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову з яким він має намір звернутися до суду.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що заявником не аргументовано заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви щодо застосовування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на 46/100 частку нежитлових приміщень (в літ. «А»), загальною площею: 301.2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, право власності на яку належить ОСОБА_1 , номер запису про право власності: 44462589, та не надано доказів щодо реальної небезпеки, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість того, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, те, що заявником не наведено обставин та мотивів, яким чином невжиття запропонованих ним заходів забезпечення позову утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, суд приходить до висновку, що заявнику слід відмовити у задоволенні його заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.150,153,259-261 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про забезпечення позову до подачі позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення коштів - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Реквізити сторін:

Ляпін Дмитро Валентинович , адреса місця проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації - АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя: