П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021року м. Київ

Справа № 372/3206/19

Провадження № 22-ц/824/10569/2021

Резолютивна частина постанови оголошена 01 грудня 2021 року

Повний текст постанови складено 09 грудня 2021 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря:Журавльова Д.Д.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (відповідач за зустрічним

позовом)

відповідачі Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», Товариство з

обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-

кредо» - позивач за зустрічним позовом

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 квітня 2021 року у тскладі судді Кравченка М. В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-кредо» про зобов`язання вчинити певні дії, та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-кредо» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-кредо» про зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 26 січня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № К-4967595. Кінцевий термін повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору - 25 квітня 2020 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки б/н від 26 квітня 2013 року, предметом якого є трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,9 кв. м. 28 липня 2015 року ПАТ «Дельта Банк», поштовим відправленням ОСОБА_1 направив лист вимогу в якому вказав про те що виникла заборгованість, та про те що у разі невиконання зобов`язань, передбачених кредитним договором, банк має право вимагати дострокового виконання зобов`язань за договором в повному обсязі протягом встановленого договором строку з дати отримання відповідної вимоги, а саме: повернення несплаченої суми кредиту, сплати процентів, комісії, штрафних санкцій передбачених кредитним договором. В подальшому ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки. Тож банк фактично використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту. Таким чином кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а отже достроково припинив дію договору та виконання боргових зобов`язань боржником. Позивач вказував ще й на те, що вона сплатила на рахунок банку всю суму заборгованості, що підтверджується квитанцією.

З вищенаведених підстав ОСОБА_1 просила визнати зобов`язання по кредиту виконаними, зобов`язати банк скасувати запис в державному реєстрі іпотек, скасувати заборону відчуження зазначеного в договорі іпотеки майна, повернути ОСОБА_1 оригінали правовстановлюючих документів, вилучити лот за №GL3N02530 - трикімнатна квартира.

Співвідповідачем за первісним позовом ТОВ «ФК «Інвест-кредо» 27 січня

2021 року було подано зустрічну позовну заяву, яка обґрунтована тим, що 26 квітня

2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № К-4967595, згідно з яким, банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошових коштів у сумі 332 000,00 грн., з кінцевим терміном повернення кредиту до

25 квітня 2020 року включно на умовах, визначених договором. 20 липня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Інвест-кредо» було укладено договір № 2291/К про відступлення права вимоги, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. та зареєстрований в реєстрі за №851. Згідно вищевказаного договору ПАТ «Дельта Банк» відступає, а ТОВ «ФК «Інвест-кредо» набуває право вимоги до позичальників, заставодавців та поручителів, сплати грошових коштів, процентів. В результаті відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Інвест-кредо» набуває право вимоги, та належного виконання всіх зобов`язань у обсязі, передбачених договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не передбачено договором. Отже, таким чином, починаючи з 20 липня 2020 року ТОВ «ФК «Інвест-кредо» стало правонаступником банку, щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. ОСОБА_1 кредит та проценти нараховані за користування кредитом не сплатила, внаслідок чого виникла заборгованість, загальний розмір якої станом на 20 липня

2020 року становить 238 062,71 грн. що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по особовим рахункам. Вказана сума заборгованості за кредитним договором сформована ПАТ «Дельта банк» на підставі положень вказаних у договорі та станом на дату відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Інвест-кредо», які не нараховували будь які інші відсотки та не змінювало суму заборгованості ОСОБА_1 яка існувала на дату відступлення права вимоги.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26 квітня 2021 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «ФК «Інвест-кредо» про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Зустрічний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Інвест-кредо» заборгованість за кредитним договором № К-496595 від 26 квітня 2013 року в розмірі 238 062,71 грн, що станом на 20 липня 2020 року складається із: заборгованості за кредитом в розмірі

211 243,02 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 6 899,69 грн, заборгованості за комісіями в розмірі 19 920,00 грн, а також судові витрати в розмірі 3 570,94 грн, всього стягнуто 241 633,65 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та задовольняючи зустрічні позовні вимоги ТОВ «ФК «Інвест-кредо», суд прешої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 , кредит та проценти, комісії нараховані за користування кредитом у встановлені Кредитним договором строки належним чином не сплатила. Через невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань по Кредитному договору перед ТОВ «ФК «Інвест-кредо» виникла заборгованість, загальний розмір якої станом на 20 липня 2020 року за Кредитним договором складає 238 062,71 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 211 243,02 грн.; сума заборгованості за відсотками - 6 899,69 грн.; сума заборгованості за комісіями - 19 920, 00 грн. На думку суду вказане підтверджується розрахунком заборгованості від 20 липня 2020 року за договором кредиту № К-496595 від 26 квітня 2013 року та виписками по особовим рахункам ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким її позо задовольнити а в задоволенні зустрічного позову ТОВ «ФК «Інвест-кредо» - відмовити, посилаючись на те, що висновок суду ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права та зроблений з порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ПАТ «Дельта Банк» використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, звернувшись у серпні 2015 року до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність банку. Заявник вказує, що такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов?язання щодостроку дії договору, перодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а отже достроково припинив дію договору та виконання боргових зобов?язань боржником, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 28 березня 2018 роу у справі № 44/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

ТОВ «ФК «Інвест-кредо» подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначають, що ОСОБА_1 не наведено доводів, не надано будь-яких доказів незаконності нарахування ПАТ «Дельта Банк» відсотків та комісії за обслуговування кредитного договору після 28 серпня 2015 року і необґрунтовано в чому полягає незаконність напрвлення гровшових коштів, сплачених ОСОБА_1 24 червня

2020 року на погашення нарахувань, здійснених відповідно до умов кредитного договору №К-4967595 від 26 квітня 2013 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Безсмертний А.В. підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник ТОВ «ФК «Інвест-кредо» Тімкова Н.В. проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Встановлено, що 26 квітня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № К-4967595, згідно умов якого банк надав відповідачу готівкою кредит на споживчі потреби в розмірі 332000,00 грн із кінцевим терміном повернення до 25 квітня 2020 року із розрахунку 18,99 % річних, а позичальниця у свою чергу зобов`язалася повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за його користування. Повернення кредиту передбачено шляхом внесення позичальницею щомісячних платежів за кредитом в розмірі 8831,87 грн 26 числа кожного місяця, згідно графіку платежів, вказаних в додатку № 1 до кредитного договору.

Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору Банк надав Відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 332 000,00 грн, з кінцевим терміном повернення кредиту до 25 квітня 2020 року включно на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до пункту 1.4. Кредитного договору повернення кредиту здійснюється не пізніше кінцевого терміну погашення кредиту, визначеного у пункті 1.1. Кредитного договору.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком і ОСОБА_1 26 квітня 2013 року було укладено іпотечний договір, згідно якого відповідач передала в іпотеку належне їй майно: квартиру

АДРЕСА_1 . Згідно пунктів 7.2, 7.4.1 договору банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором в тому числі шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

27 серпня 2015 року 2015 року ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 було надіслано лист вимогу щодо погашення поточної заборгованості, яка станом на 28 липня 2015 року становила 93 234,31 грн.

У серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 (справа № 372/3740/15-ц) у якому просило у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , вартість якої станом на 05 квітня 2016 року відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності становить 900 142,00 грн, шляхом визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на цю квартиру.

Мотивуючи свої вимоги по справі № 372/3740/15-ц, ПАТ «Дельта Банк» вказувало, що позичальник не виконував умови кредитного договору, у зв?язку із чим станом на 28 липня 2015 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість в розмірі 382 847,73 грн. Письмова вимога про погашення боргу та наслідки її невиконання у вигляді звернення стягнення на предмет іпотеки, направлена відповідачу у серпні 2015 року, проте залишена останньою без задоволення.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2016 року по справі № 372/3740/15-ц, залишеним без змін ухвалою апеляцінйого суду Київської області від 12 вересня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 16 травня 2018 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 12 вересня 2016 року залишено без змін.

20 липня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Інвест-кредо» було укладено Договір № 2291/К про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. та зареєстрований в реєстрі за №851.

Згідно з Договором про відступлення права вимоги № 2291ЛС від 20 липня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. за реєстровим № 851 - ПАТ «Дельта Банк» відступає, а ТОВ «ФК«Інвест-кредо» набуває право вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, сплати грошових коштів, процентів у розмірах вказаних у Додатку № 2 до цього Договору, зокрема, право вимоги до ОСОБА_1 , як до боржника по поверненню заборгованості за Кредитним договором № К-4967595 від 26 квітня 2013 року, Іпотечним договором б/н, від 26 квітня 2013 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 3311.

За вказаними Договором відступлення прав Новий кредитор - ТОВ «Фінансова компанія Інвет-кредо» одержує усі права (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника, Іпотекодавця за Кредитними договорами та Іпотечними договорами належного виконання всіх зобов`язань у обсязі, передбаченому в цих Договорах відповідно.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, починаючи з 20 липня 2020 року ТОВ «ФК«Інвет-кредо» стало правонаступником Банку в правовідносинах, щодо вимог за Кредитним договором № К- 4967595 від 26 квітня 2013 року та іпотекодержателем за Іпотечним договором б/н, від 26 квітня 2013 року, а отже набуло права Банку, щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № К-4967595 від 26 квітня 2013 року.

За розрахунком товариства, ОСОБА_1 , кредит та проценти, комісії нараховані за користування кредитом у встановлені Кредитним договором строки належним чином не сплатила. Через невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань по Кредитному договору перед ТОВ «ФК«Інвест-кредо» виникла заборгованість, загальний розмір якої за розрахунком товариства станом на 20 липня 2020 року за Кредитним договором складає 238 062,71 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 211 243,02 грн.; сума заборгованості за відсотками - 6 899,69 грн.; сума заборгованості за комісіями - 19 920, 00 грн.

У свою чергу, звртаючись до суду з позовними вимогами ОСОБА_1 вказувала на виконання нею своїх зобов?язань за кредитним договором, та погашення заборгованості за кредитним договором, яка банком була визначена станом на 28 липня 2015 року в розмірі 382 847,73 грн.

На підтвердження вказаного, ОСОБА_1 надано квитанцію №1619534 від 24 червня 2019 рокут.1 а.с.28).

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Надаючи оцінку аргументам, наведеним в апеляційній скарзі, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Установлено, що ОСОБА_1 отримала від кредитора кредитні кошти, проте зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зроблено правовий висновок про те, що норма абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку користування коштами. Право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку, на який надавалась позика, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Установлено, що усерпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 (справа № 372/3740/15-ц) у якому просило у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 , яка банком визначена станом на 28 липня 2015 року у розмірі 382 847,73 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , вартість якої станом на 05 квітня 2016 року відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності становить 900 142,00 грн, шляхом визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на цю квартиру.

Таким чином, урахувавши правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладено у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), суд першої інстанції безпідставно вважав обґрунтованими нараховані банком відсотки та комісії за користування кредитними коштами після цього строку (з серпня 2015 року) до 20 липня 2020 року.

За вказаних обставин апеляційний суд приймає аргументи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неправильне врахування висновків Верховного Суду, що призвело до порушення прав ОСОБА_1 .

Таким чином заявлені позовні вимоги товариства про стягнення з ОСОБА_1 процентів та комісії за користування кредитними коштами за період з серпня 2015 року по 20 липня 2020 року задоволенню не підлягають з вищевказаних підстав.

Що стосується заборгованості за кредитним договором (тіло кредиту), відсотки та комісія, які нараховані банком за період з 26 січня 2013 року по серпень 2015 року, то такі вимоги також не підлягаєть задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним;

Як відомо з матеріалів справи, у серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 (справа № 372/3740/15-ц) у якому просило у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 , яка банком визначена станом на 28 липня 2015 року у розмірі 382 847,73 грн.

Увипадку пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, як і у випадку пред`явлення кредитором позову до боржника про стягнення кредитної заборгованості, кредитор заявляє про порушення боржником права кредитора на належне виконання основного зобов`язання, у зв`язку з чим кредитор просить суд захистити це право.

Отже, звернення до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки або із позовом про стягнення грошового боргу спрямовані на захист права кредитора на належне виконання боржником основного зобов`язання.

Підсумовуючи вищенаведене, слід зробити висновок про те, що розмір заборгованості, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 становить 382 847,73 грн, який банком визначено у справі 372/3740/15-ц.

Разом з цим, як відомо з матеріалів цієї справи, ОСОБА_1 на погашення своєї кредитної заборгованості здійснила відповідні платежі, що підтверджується квитанціями №1619534 від 24 червня 2019 року.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 надано належні та допустимі докази на підтвердження виконання свого зобов`язання за кредитним договором, яке виконано останньою у повному обсязі, з урахуванням змін банком строку виконання основного зобов`язання, шляхом подання позову про звернення стягнення на предмет іпотеки де банком і було визначено кредитну заборгованість, Київський апеляційний суд дійшов висновку про те, що зобов`язання ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Інвест-кредо» в силу статті 599 ЦК України є припиненим, у зв`язку із чим її позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про доведеність ОСОБА_1 заявлених позовних вимог щодо припинення зобов`язання за кредитним договором, заявлені зустрічні позовні вимоги ТОВ «ФК «Інвест-кредо» про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості задоволенню не підлягають, так як вказані вимоги є взаємопов`язаними з вимогами про припинення зобов`язання, що в свою чергу товариством протилежного доведено не було.

Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 квітня 2021 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково та відмовити у задоволенні позову ТОВ «ФК «Інвест-кредо».

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, судові витрати, понесені ОСОБА_1 , підлягають розподілу відповідно до правил статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 квітня 2021 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-кредо» про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати виконаним зобов`язання за кредитним договором № К-4967595 від 26 січня 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 .

Іпотечний договір від 26 квітня 2013 року № б/н, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., зареєстрований в реєстрі за № 3311 - визнати припиненим.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-кредо»:

- скасувати запис в державному реєстрі іпотек;

- скасувати заборону відчуження зазначеного в договорі іпотеки майна - квартири АДРЕСА_1 , що зареєстровано в реєстрі за №3312.

- повернути ОСОБА_1 оригінали правовстановлюючих та технічних документів: Договір купівлі-продажу квартири від 15 серпня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Іванців В.П, зареєстровано в реєстрі за №6394; Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 від 14 березня 2013 року, за реєстровим номером 24218.

У задоволенні зустрічного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-кредо» до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-кредо» на користь ОСОБА_1 5 356,41 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна