Справа № 352/2112/21
Провадження № 2/352/992/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого- судді Струтинського Р.Р.

з участю секретаря Кукули О.С.

розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась у суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов обґрунтовувала тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось внаслідок різності характерів та поглядів на життя, що призвело до конфліктів. На даний час вони разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, не ведуть спільне господарство, а тому їх шлюб носить формальний характер. Просила шлюб розірвати, залишити їй шлюбне прізвище, сина залишити проживати з мамою.

01.11.2021 р. позивачка у поданій заяві збільшила свої позовні вимоги, просила шлюб з відповідачем розірвати, визначити місце проживання сина ОСОБА_3 разом з матір`ю, залишити їй шлюбне прізвище, стягнути з відповідача судові витрати.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, у поданій суду заяві позов підтримала, просила його задоволити та розглянути справу у її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві позов визнав, проти його задоволення не заперечував, просивсправу розглянути в його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов у збільшеному розмірі підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що шлюб між сторонами, що зареєстрований 21 липня 2014 року, у якому народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час існує формально, оскільки протягом тривалого часу сторони не підтримують сімейних відносин. Стосунки, що склались між сторонами, виключають можливість збереження шлюбу.

За таких обставин, коли подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, інтересам дитини сторін, що мають істотне значення, шлюб слід розірвати, після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище.

Судом встановлено, що сторони разом не проживають, на даний час малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає з матір`ю.

Відповідно до вимог ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно вимог ч.1 ст.161 СК України, якщо мати і батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

У відповідності з вимогами ст.9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до положень ст.18 вказаної Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Вказаний принцип покладений в основу Закону України «Про охорону дитинства», ч.3 ст.11 якого встановлює, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, а ч.1 ст.12 передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

З огляду на викладене, з урахуванням визнання позову відповідачем, який погодився на визначення місця проживання дитини з матір`ю, виходячи з інтересів малолітньої дитини сторін, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про визначення місця проживання малолітнього сина з матір`ю.

Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідності з вимогами ч.1 ст.142 ЦПК України повертає позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 908 грн.

З огляду на вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, решта сплаченого позивачкою судового збору в розмірі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21грудня 1995р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991р., ст.160,161 СК України, ст.11,12 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 21 липня 2014 року у виконкомі Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 7.

Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Залишити ОСОБА_1 шлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно квитанції № 5102-11-023/С від 11.10.2021 р., що становить 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Стягнути із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 13.12.2021 р.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ