ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 грудня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/4905/21

Головуючий у першій інстанції - Супрун О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1230/21

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Шапко В.М.,

позивач - Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 червня 2021 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 18.06.2021, м. Чернігів,

в с т а н о в и в:

У травні 2021 р. Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» (далі за текстом - АТ «Облтеплокомуненерго») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , в якому, після уточнення позовних вимог (арк. 78-79), просило стягти з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 13092 грн 54 коп. за період з 01.10.2017 по 30.04.2021, а також відшкодувати судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що внаслідок сплати відповідачами у неповному обсязі абонплати за спожиті послуги з централізованого опалення належної їм квартири за адресою: АДРЕСА_1 у них перед позивачем утворилась вищевказана заборгованість.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково: з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь АТ «Облтеплокомуненерго» стягнуто солідарно заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 9100 грн 17 коп. і по 529 грн 00 коп. на відшкодування судових витрат. Ухвалюючи його, суд виходив з того, що в межах позовної давності з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з абонплати у вказаній сумі за період з 06.05.2018 по 30.04.2021.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 просять скасувати вказане рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю. Вимоги скарги зводяться до такого:

- судом не враховано, що позивачем проведено нарахування заборгованості по загальнобудинковому лічильнику, хоча в квартирі відповідачів у 2009 році встановлено лічильник теплопостачання, а тому вони сплачували абонплату саме за його показаннями, які АТ «Облтеплокомуненерго» ніколи не перевірялись. Тому складений останнім розрахунок заборгованості з абонплати не може бути належним доказом у справі. Крім того, в цьому розрахунку не зазначено загальні показання будинкового лічильника, що унеможливлює встановити вірність нарахувань позивачем абонплати за надані послуги з опалення місць загального користування;

- АТ «Облтеплокомуненерго» не повідомляло відповідачів листом-претензією про наявність спірної заборгованості;

- з 05.01.2021 по 12.05.2021 теплолічильник, встановлений в квартирі відповідачів, знаходився на перевірці. Рахунки на сплату абонплати за цей період не надходили, а тому вимоги про її сплату за період з грудня 2020 р. по травень 2021 р. є передчасними;

- між відповідачами та позивачем не може бути укладено конклюдентний договір.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу, а представник АТ «Облтеплокомуненерго» - адвокат Іванов В.В. просив залишити її без задоволення.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 подали клопотання про розгляд справи без їх участі та про підтримання апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

У справі встановлено таке.

Відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 253910039 від 22.04.2021 (арк. 8), і є споживачами послуг з централізованого теплопостачання, які відповідачам надає АТ «Облтеплокомуненерго» (копія довідки - арк. 10).

З копії складеного ТОВ «Терміко» акту № 51 вбачається, що в квартирі відповідачів 26.05.2009 встановлено лічильник тепла (арк. 63), який прийнято в експлуатацію позивачем 15.10.2009, що підтверджено копіями відповідних актів (арк. 64, 65). Копіями свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки та витягу з протоколу повірки підтверджується, що 17.01.2017 лічильник тепла ДП «Чернігівстандартметрологія» визнано придатним та допущено до застосування (арк. 66, 67).

Згідно з копіями актів відповідного змісту, що складені АТ «Облтеплокомуненерго», 05.01.2021 лічильник, встановлений в квартирі відповідачів, розпломбовано, а 12.05.2021 його прийнято до експлуатації після повірки (арк. 68, 69).

Вказані обставини учасниками справи не заперечуються.

Згідно з виконаним позивачем розрахунком боргу, за період з 01.10.2017 по 30.04.2021 відповідачі мають заборгованість по оплаті послуг з теплопостачання в сумі 13092 грн 54 коп. (арк. 80).

На підтвердження оплати наданих АТ «Облтеплокомуненерго» послуг відповідачами надані копії квитанцій, згідно з якими:

- на 01.05.2018 борг за опалення - 8625 грн 52 коп., сплачено у травні 2018 р. - 502 грн 41 коп. (арк. 52);

- на 01.09.2018 борг за опалення - 8123 грн 11 коп., оплата у вересні 2018 р. відсутня (арк. 53);

- на 01.10.2018 борг за опалення - 8123 грн 11 коп., нараховано абонплати за жовтень 2018 р. - 139 грн 94 коп., оплата у жовтні 2018 р. відсутня (арк. 54);

- на 01.11.2018 борг за опалення - 8263 грн 05 коп., нараховано абонплати за листопад 2018 р. - 557 грн 95 коп., оплата у листопаді 2018 р. відсутня (арк. 55);

- на 01.12.2018 борг за опалення - 8821 грн 00 коп., оплата у грудні 2018 р. - 174 грн 49 коп., нараховано за грудень 2018 р. - 787 грн 46 коп., оплачено 23.01.2019 - 434 грн 12 коп. (арк. 56);

- на 01.02.2019 борг за опалення - 10095 грн 51 коп., оплата у лютому 2019 р. - 784 грн 17 коп., нараховано - 793 грн 01 коп. (арк. 57);

- 16.03.2019 сплачено абонплати за опалення в сумі 399 грн 65 коп. (арк. 57);

- на 01.04.2019 борг за опалення - 10316 грн 64 коп., оплата у квітні 2019 р. відсутня, нараховано - 173 грн 51 коп. (арк. 58);

- на 01.03.2020 борг за опалення - 11777 грн 49 коп., сплачено - 0 грн 0 коп., нараховано - 572 грн 27 коп. (арк. 59);

- на 01.04.2020 борг за опалення - 12349 грн 76 коп., оплата відсутня, нараховано - 124 грн 02 коп. (арк. 60);

- на 01.08.2020 борг за опалення - 12473 грн 78 коп., оплата відсутня, нараховано - 0 грн 0 коп. (арк. 61).

Відповідно до копій звітів про спожиту теплову енергію про візуальне зняття показань засобу (приладу) обліку теплової енергії будинкового лічильника у будинку по АДРЕСА_1 , ці показання становили:

- за період з 28.12.2018 по 28.01.2019 - зняті в січні 2019: 1619.9686 Гкал, попередні - 1385.4382 Гкал (арк. 91);

- за період з 28.12.2019 по 29.01.2020 - зняті в січні 2020: 2417.1902 Гкал, попередні - 2229.6460 Гкал (арк. 92);

- за період з 30.12.2020 по 29.01.2021 - зняті в січні 2021: 3290.9969 Гкал, попередні - 3078.9600 Гкал (арк. 93).

АТ «Облтеплокомуненерго» апеляційному суду надало детальний розрахунок нарахованої відповідачам абонплати за спірний період (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), з якого вбачається, що при розрахунку плати за місця загального користування, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання й донарахування мінімальної частки було застосовано Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг за період з 21.10.2018 по 09.04.2019 (арк. 158-167).

Зі змісту квитанцій на сплату відповідачами абонплати за надані послуги (їх копії на арк. 40-60) та детального розрахунку спірної заборгованості за період з жовтня 2018 р. по квітень 2019 р. (арк. 158-167) вбачається, що АТ «Облтеплокомуненерго», визначаючи розмір абонплати, крім плати за опалення квартири відповідно до показників квартирного лічильника в розмірі 1793 грн 03 коп., додатково нарахувало оплату за місця загального користування в розмірі 857 грн 71 коп., за теплову енергію, витрачену на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення - 209 грн 20 коп., донарахування до мінімальної частки питомого споживання - 1160 грн 19 коп.

18.06.2021 відповідачами подано заяву про застосування при вирішенні справи позовної давності за період з 01.10.2016 по 06.05.2018 (арк. 70-71).

Аналізуючи норми права, що регулюють спірні правовідносини, та обставини справи, суд доходить таких висновків.

Спірні правовідносини між сторонами, зважаючи на застосований судом І інстанції строк позовної давності, тривали з 07.05.2018 по 30.04.2021.

З 01.05.2019 введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017, згідно з ч. 1 ст. 6 якого учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є зокрема споживачі (індивідуальні та колективні) та виконавці комунальних послуг. При цьому споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами укладених договорів (ч. 1 ст. 7 даного Закону). Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 12 згаданого Закону, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку, колективний споживач).

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень вищеназваного Закону передбачено таке:

- договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах;

- у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальних послуг протягом строку, визначеного в п. 4 цього розділу, між виконавцем та кожним співвласником укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги відповідно до ч. 7 ст. 14 цього Закону;

- договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Отже до укладення договорів про надання комунальних послуг за правилами, визначеними Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 та за правилами типових договорів, які мають бути затверджені Кабінетом Міністрів України окремо для різних моделей організації договірних відносин, продовжують на тих самих умовах діяти договори про надання комунальних послуг, укладені відповідно до вимог Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (зі змінами). Зокрема продовжують діяти договори, укладені відповідно до Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 21.07.2005 № 630. Тарифи на комунальні послуги, встановлені уповноваженими органами після 01.05.2019 згідно з Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017, можуть застосовуватися тільки до укладення нових договорів про надання комунальних послуг.

Пп. 2, 10, 11 ч. 1 ст. 7 Закону № 2189-VIII від 09.11.2017 приписують, що споживач має право без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості; без додаткової оплати отримувати від виконавця відповідної послуги чи іншої уповноваженої на розподіл комунальної послуги особи детальний розрахунок розподілу обсягу спожитих комунальних послуг між споживачами багатоквартирного будинку; без додаткової оплати отримувати інформацію про проведені управителем, виконавцем комунальної послуги нарахування плати за житлово-комунальні послуги (з розподілом за періодами та видами нарахувань) та отримані від споживача платежі.

На виконання Закону № 2189-VIII від 09.11.2017 постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії і типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (зареєстрований у Мін`юсті України 28.12.2018 за № 1502/32954) затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, яка набула чинності 25.01.2019. Ця Методика, серед іншого, встановлює порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). Згідно з цією Методикою, плата виконавцю відповідної комунальної послуги залежатиме від обраної співвласниками будинку моделі договірних відносин.

У роз`ясненнях Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 08.02.2019 (що оприлюднене на офіційному сайті Кабміну України https://www.kmu.gov.ua/news/minregion-teplo-ta-vodopostachalniki-narazi-ne-mozhut-zastosovuvati-novu-metodiku-rozpodilu-spozhitih-u-budivli-komunalnih-poslug) зазначається, що підприємства тепло -, водопостачання та водовідведення не можуть застосовувати Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315, та здійснювати будь-які додаткові нарахування, посилаючись на нову Методику, виходячи з такого. Ця Методика встановлює порядок розподілу у будинку обсягів спожитих послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання. Методика розроблена на виконання закону «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та закону 2189-VIII від 09.11.2017 «Про житлово-комунальні послуги», який набирає чинності з 01.05.2019. В той же час сьогодні споживачі отримують послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, визначенні чинними нормативно-правовими актами та договорами. Проте згадана Методика може застосовуватись лише після укладення споживачами нових договорів з виконавцями комунальних послуг (відповідно до закону № 2189-VIII від 09.11.2017). До укладення таких договорів нарахування населенню за комунальні послуги має здійснюватися за чинними договорами та правилами. Тобто, тепло- та водопостачальні підприємства не можуть розподіляти воду і тепло відповідно до нової Методики - це є прямим порушенням умов чинних договорів зі споживачами.

У справі відсутні докази, що в усіх квартирах багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 встановлено лічильники тепла.

Проте до 01.05.2019 нарахування за послуги з централізованого опалення, в тому числі за опалення місць загального користування, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії, повинно здійснюватися для всіх споживачів, незалежно від наявності або відсутності у них індивідуальних вузлів обліку теплової енергії, відповідно до пп. 10, 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, а також згідно з Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 № 359 (зареєстрований у Мін`юсті України 27.11.2006 за N 1237/13111).

Пункти 2.1.4, 2.2.1, 2.2.2 розділу 3 Методики…, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 № 359, містили формулу визначення кількості теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування, і формули розподілу визначених величин теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування, між окремими помешканнями будинку.

Визначаючи розмір абонплати, що мала бути сплачена відповідачами за період з жовтня 2018 р. по квітень 2019 р., АТ «Облтеплокомуненерго» невірно обчислювало її складову - плату за опалення місць загального користування. Обчислюючи розмір цієї складової, товариство застосовувало Методику …, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (зареєстрований у Мін`юсті України 28.12.2018 за № 1502/32954), замість Методики…, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 № 359 (зареєстрований у Мін`юсті України 27.11.2006 за N 1237/13111). Крім того, протягом спірного періоду АТ «Облтеплокомуненерго» не мало права включати до розміру абонплати плату за теплову енергію, витрачену на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, і донарахування до мінімальної частки питомого споживання, так як це право у товариства виникло з набранням чинності Методики …, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (зареєстрований у Мін`юсті України 28.12.2018 за № 1502/32954), і так як Методика…, затверджена наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 № 359 (зареєстрований у Мін`юсті України 27.11.2006 за N 1237/13111), таких складових абонплати не передбачала. Тож заборгованість з абонплати в сумі 2227 грн 10 коп. (857 грн 71 коп. - за опалення місць загального користування + 209 грн 20 коп. - плата за теплову енергію, витрачену на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення + 1160 грн 19 коп. - донарахування до мінімальної частки питомого споживання) за спірний період позивачем нараховано не у спосіб, що визначений законодавством. Тому вона не підлягає стягненню з відповідачів.

Детальний розрахунок нарахованої позивачем заборгованості за період з жовтня 2017 р. по квітень 2018 р. суду не надано і правильність цього розрахунку відповідачами не визнана. Тож в силу п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV, що був чинним протягом цього періоду, у сукупності з ст. 82 ЦПК України законність і правильність нарахування заборгованості з абонплати за цей період у таких сумах: 3016 грн 96 коп. - за загальнобудинковим лічильником, 243 грн 75 коп. - за опалення місць загального користування, 59 грн 45 коп. - плата за теплову енергію, витрачену на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення й донарахування до мінімальної частки питомого споживання у сумі 336 грн 86 коп. є недоведеною. В той же час нарахування абонплати за опалення квартири згідно з квартирним лічильником теплопостачання за цей період у загальній сумі 2356 грн 46 коп. відповідачами не оспорюється.

Виходячи з наведеного у попередньому абзаці і з даних розрахунку спірної заборгованості на арк. 80, з нарахованих позивачем 2356 грн 46 коп. відповідачами оплачено 2313 грн 49 коп. Тому заборгованість з абонплати на 06.05.2019 становила суму в розмірі 42 грн 97 коп., а заборгованість за опалення згідно з квартирним лічильником теплопостачання за період з 01.10.2018 по 30.04.2019 у загальній сумі 1793 грн 03 коп. сплачена.

Як слідує з рішення Виконкому Чернігівської міської ради від 02.03.2018 № 106 «Про затвердження коефіцієнтів нормативної витрати теплової енергії на опалення місць загального користування в багатоквартирних житлових будинках м. Чернігова». в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , коефіцієнт нормативної витрати теплової енергії на опалення місць загального користування становить 15,3, в тому числі витрати на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення - 3%. Розподіл цієї частки теплової енергії здійснюється пропорційно до оплаювальної площі кожної квартири/приміщення. Споживачам, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії, обсяг спожитої теплової енергії визначається за їхніми показаннями, але не менше мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії у будівлі, а саме: питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 м2 площі (1 м3 об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії у будівлі, яка розраховується щомісяця як співвідношення показань комерційного вузлу обліку (будинкового лічильника), зменшеного на обсяг теплової енергії, витрачений на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, та опалення місць загального користування, допоміжних приміщень будівлі до суми площ усіх квартир і приміщень, які сплачують за опалення місць загального користування; коефіцієнт допустимого відхилення враховується на рівні 0,5.

Співставленням даних детального розрахунку по періодах на арк. 158-167 та розрахунку боргу на арк. 80, розбіжність на суму 51 грн 24 коп. (8683 грн 17 коп. (за даними детального розрахунку по періодам) - 8631 грн 93 коп. = 51 грн 24 коп.) пояснюється нарахуванням позивачем плати за обслуговування вузла комерційного обліку в розмірі 8 грн 76 коп. зробленим ним же перерахунком абонплати в бік зменшення - на суму 60 грн, яка врахована при розрахунку мінімальної частки питомого споживання теплової енергії у будівлі.

З детального розрахунку за період з травня 2019 р. по квітень 2021 р. вбачається, що АТ «Облтеплокомуненерго» обґрунтовано нараховувало заборгованість з абонплати в розмірі 8683 грн 17 коп., в тому числі: за квартирним лічильником - 170 грн 98 ком., за місця загального користування - 1852 грн 62 коп., плату за теплову енергію, витрачену на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення - 451 грн 84 коп., донарахування до мінімальної частки питомого споживання - 6207 грн 73 коп. З травня 2019 р. по квітень 2021 р. відповідачами сплачено 1606 грн 42 коп. (арк. 158-167).

Таким чином апеляційним судом встановлено, що заборгованість відповідачів з абонентської плати позивачеві на 30.04.2021 становить 7119 грн 72 коп. (42 грн 97 коп. (заборгованість на 06.05.2019, строк погашення якої не сплинув) + 8683 грн 17 коп. (заборгованість з абонплати з травня 2019 р. по квітень 2021 р.) - 1606 грн 42 коп. (сплачена відповідачами заборгованість у періоді з травня 2019 р. по квітень 2021 р.) = 7119 грн 72 коп.

Наведені нижче доводи апеляційної скарги судом відкидаються. Так:

- посилання на те, що АТ «Облтеплокомуненерго» не зверталось до відповідачів з листом-претензією з приводу наявності заборгованості, яка є об`єктом судового розгляду, на суть спору між сторонами не впливає, так як вона була відображена у квитанціях на оплату абонплати;

- з детального розрахунку заборгованості з абонплати вбачається, що позивачем враховано відсутність лічильника в квартирі відповідачів в період перевірки теплолічильника, встановленого в квартирі відповідачів, з січня по травень 2021 р.;

- посилання, що між відповідачами та позивачем не може бути укладено конклюдентний договір, не має юридичного значення для справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України:

- з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ «Облтеплокомуненерго» належить стягнути по 411 грн 48 коп. (з кожного) на відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, виходячи з такого: 2270 грн 00 коп. - розмір сплаченого за подання позову судового збору (арк. 2) х 54,38% - розмір задоволених позовних вимог = 1143 грн 07 коп.: 3 (кількість відповідачів) = 411 грн 48 коп.;

- оскільки апеляційну скаргу задоволено на 21,76%, то з АТ «Облтеплокомуненерго» на користь ОСОБА_2 підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору в сумі 740 грн 93 коп., виходячи з такого: 3405 грн 00 коп. (розмір сплаченого за подання апеляційної скарги судового збору, арк. 112-113) х 21,76% = 740 грн 93 коп.

Отож в порядку ч. 4 ст. 367 ЦПК України рішення суду І інстанції підлягає зміні шляхом приведення його у відповідність до вищевикладеного.

Апеляційний суд вирішує справу як на наданих суду І інстанції доказах, так і на наданих апеляційному суду доказах, так як всі вони мають неабияке значення для справи і без їх врахування повнота перевірки доводів та заперечень сторін є неможливою.

Керуючись ст.ст. 374, 376 ч. 4, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити частково, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 червня 2021 року змінити.

Стягти солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» 7119 (сім тисяч сто дев`ятнадцять) грн 72 коп., заборгованості з абонентської плати й по 411 (чотириста одинадцять) грн 48 коп. на відшкодування судових витрат.

Стягти з Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на користь ОСОБА_2 740 (сімсот сорок) грн 93 коп. на відшкодування судових витрат

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Ідентифікаційні дані учасників справи наведено у рішенні суду І інстанції.

Головуючий: Судді: