Провадження № 22-ц/801/2556/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошин С. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 рокуСправа № 127/27678/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Оніщука В.В.,

суддів: Медвецького С.К., Копаничук С.Г.,

з участю секретаря судового засідання: Очеретної М.Ю.,

учасники справи:

заявник: Комунальне некомерційне підприємство «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної Ради»,

особа, відносно якої розглядається заява: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Горбатюка Валерія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2021 року, ухвалене у складі судді Волошина С.В., в залі суду,

встановив:

18 жовтня 2021 року Комунальне некомерційне підприємство «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня імені академіка О.І. Ющенка Вінницької обласної Ради» звернулося в суд із заявою про госпіталізацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в примусовому порядку без її згоди.

Вказана заява мотивована тим, що ОСОБА_1 18.10.2021 о 03:25 год. була госпіталізована у відділення №21 КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної Ради».

Направлення на госпіталізацію було видане 18.10.2021 черговим лікарем приймального відділення ВОКПЛ ім. академіка О.І. Ющенка ОСОБА_2 , яка після особистого огляду ОСОБА_1 зробила висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв`язку із наявністю у неї важкого психічного розладу у вигляді гострого поліморфного психотичного розладу без симптомів шизофренії, наслідком якого є внутрішня напруженість, порушення сну та апетиту, тривога, дратівливість, агресивність до оточуючих конфліктувала з продавцями в магазині в м. Гайсин, погрожувала їм, розкидала товари з прилавків, простежується наявність маячних ідей переслідування стверджує, що її всі переслідують, хочуть зґвалтувати та вбити; наявність маячних ідей відношення розповідає, що її батько маніяк та серійний вбивця, хотіла писати на нього заяву до поліції. Вказані розлади являють собою небезпеку її здоров`ю та життю, а також життю та здоров`ю оточуючих, у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога.

18.10.2021 о 08:15 ОСОБА_1 була оглянута комісією лікарів-психіатрів лікарні, яка підтвердила доцільність її госпіталізації для надання психіатричної допомоги.

Наведені вище обставини стали підставою для звернення в суд із вказаною заявою про госпіталізацію ОСОБА_1 в примусовому порядку без її згоди.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2021 року заяву Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної Ради» про госпіталізацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в примусовому порядку без її згоди задоволено.

Надано згоду на госпіталізацію до Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної Ради» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , в примусовому порядку без її згоди.

Задовольняючи заяву Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної Ради» судом першої інстанції враховано дані медичної документації (акт огляду комісії лікарів-психіатрів особи, яка потребує госпіталізації у примусовому порядку, огляд лікарем приймального відділення, направлення на госпіталізацію), відповідно до яких ОСОБА_1 виявляє ознаки психічного розладу у вигляді гострого поліморфного психотичного розладу без симптомів шизофренії, а відтак потребує госпіталізації в примусовому порядку без її згоди.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, адвокат Горбатюк В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні заяви.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що в заяві про примусову госпіталізацію не наведено жодних обставин, якими би обґрунтовувалися підстави для надання ОСОБА_1 психіатричної допомоги у примусовому порядку. Судом не встановлено, що ОСОБА_1 вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею.

Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою, воно також має бути необхідним за конкретних обставин справи, які повинен встановити суд розглядаючи справу. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07 (провадження №14-9свц18)).

Також в апеляційній скарзі зазначено, що ОСОБА_1 має вищу освіту, ніколи не виявляла ознак психічного розладу, не перебувала на обліку у лікаря психіатра та не отримувала лікування, пов`язаного з психічними захворюваннями.

Представником заявника впродовж встановленого апеляційним судом строку надіслано на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, і тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На поданий відзив представником ОСОБА_1 надіслано відповідь, яка містить фактично такі ж доводи, що і викладені у апеляційній скарзі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Горбатюк В.В. підтримав апеляційну скаргу з посиланням на викладені у ній підстави.

Прокурор та представник КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної Ради» в судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечували та надали відповідні пояснення.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 18.10.2021 о 03:25 год. була госпіталізована у відділення №21 КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної Ради».

18.10.2021 о 08:15 ОСОБА_1 була оглянута комісією лікарів-психіатрів лікарні, яка підтвердила доцільність її госпіталізації для надання психіатричної допомоги. Комісія лікарів психіатрів у своєму висновку №01.2-24/1092 від 18.10.2021 констатувала, що ОСОБА_1 страждає на важкий психічний розлад у вигляді гострого поліморфного психотичного розладу без симптомів шизофренії, наслідком якого є внутрішня напруженість, порушення сну та апетиту, тривога, дратівливість, агресивність до оточуючих (2 години конфліктувала з продавцями в магазині у м. Гайсин, погрожувала їм, розкидала товари з прилавків; наявність маячних ідей переслідування стверджує, що її всі переслідують, хочуть зґвалтувати та вбити; маячних ідей відношення розповідає, що її батько маніяк та серійний вбивця), що виявляють небезпеку здоров`ю та життю для себе та оточуючих у разі ненадання їй психіатричної допомоги. ОСОБА_1 потребує примусової госпіталізації, обстеження та лікування.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 до КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної Ради» вступила вперше. Зі слів останньої, раніше за медичною допомогою до психіатра не зверталась. Пацієнтка затримана поліцією у зв`язку з неадекватною поведінкою (конфліктувала з продавцями в магазині у м. Гайсин, погрожувала їм, просила переночувати у відділку поліції). 18.10.2021 бригадою ЕМД у супроводі капітана поліції ОСОБА_3 доставлена в лікарню та госпіталізована у 21 відділення лікарні з підвищеною температурою тіла 37.9 С. При вступі продуктивному контакту малодоступна. На питання відповідала багатослівно, часто не по суті, перебивала в розмові, кричала, брутально лаялась. Виказувала безліч ідей переслідування, відношення, вважала, що її хтось переслідує, тривожна, насторожена, емоційно амбівалентна. Мислення непослідовне, аморфне, резонерське. Критика до свого стану відсутня.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до частини першої статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

Статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції України і складається із Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я», Закону України «Про психіатричну допомогу» та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Зазначене положення закону узгоджується із пунктом 5 Принципу 4 - «Визначення психічної хвороби» Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психічної допомоги, прийнятих резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 17 грудня 1991 року №46/119, де вказано, що жодна особа або орган влади не може класифікувати особу як таку, що має психічну хворобу, інакше як з метою, що прямо пов`язана із психічним захворюванням або внаслідок психічного захворювання.

Статтею 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг.

Особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність (стаття 14 Закону України «Про психіатричну допомогу»).

Частинами першою та другою статті 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в закладі з надання психіатричної допомоги, ця особа підлягає негайній виписці.

У випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини особа не може вважатися «психічно хворою» та бути позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно встановити, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (пункт 96 рішення у справі «Заїченко проти України (№2) від 26 лютого 2015 року (заява №45797/09)).

Відповідно до частини першої статті 339 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Згідно із частинами першою, другою статті 340 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусової амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу.

Зазначене відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі №2-1/07 (провадження №14-9свц18).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О. І. Ющенка Вінницької обласної ради» про госпіталізацію в примусовому порядку ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що наявні правові підстави для її задоволення, оскільки згідно висновку огляду комісії лікарів-психіатрів особи, яка потребує госпіталізації в примусовому порядку №01.2-24/1092 від 18.10.2021, комісія оглянула ОСОБА_1 , в результаті чого було встановлено, що ОСОБА_1 страждає на важкий психічний розлад у вигляді гострого поліморфного психотичного розладу без симптомів шизофренії, наслідком якого є внутрішня напруженість, порушення сну та апетиту, тривога, дратівливість, агресивність до оточуючих; простежується наявність маячних ідей переслідування; наявність маячних ідей відношення, про що свідчать також дані медичної документації (огляд лікаря приймального відділення, письмова заява інспектора СРПП Гайсинського РУП).

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для примусової госпіталізації ОСОБА_1 до закладу з надання психіатричної допомоги є безпідставними і такими, що спростовуються вищевказаним висновком лікарів-психіатрів №01.2-24/1092 від 18.10.2021.

Отже, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Горбатюка Валерія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: В. В. Оніщук

Судді: С. К. Медвецький

С. Г. Копаничук