Провадження № 2/359/359/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Рожкової Ж.Р.,

за участі відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

24.12.2019 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області поштою надійшов позов АТ КБ Приватбанк від 10.12.2019, з проханням : стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 03.08.2010 у розмірі 127795,20 гривень станом на 31.10.2019, яка складається з наступного : 10231,44 гривень заборгованість за кредитом; 117563,76 гривень заборгованість за відсотками за період з 03.08.2010 по 30.12.2016 та понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 03.08.2010 відповідач отримав кредит у розмірі 10500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до п. п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг відповідач при укладанні договору про надання банківських послуг дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт; підписання договору є прямою та безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Він зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua , складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач також стверджує, що відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, а також що п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору, та що розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальником шляхом надання виписки по картковому рахунку.

Також зазначено, що позивач виконав свої зобов`язання, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому у договорі проте що відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, у результаті чого станом на 31.10.2019 має заборгованість 127795,20 гривень, з яких : 10231,44 гривень заборгованість за кредитом; 117563,76 гривень заборгованість за відсотками за період з 03.08.2020 по 30.12.2016 та понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою судді від 13.01.2020 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а. с. 51).

Ухвалою від 04.05.2020 заяву відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів було задоволено. Витребувано у АТ КБ «Приватбанк» : виписку по кредитному рахунку за договором № б/н, укладеного 03.08.2010 між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 , за період з 01.01.2011 по теперішній час (а.с. 63).

15.09.2020 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява з проханням відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав спливу строку позовної давності. При цьому відповідач зазначає, що в період до січня 2013 року вона користувалась вказаною кредитною карткою та періодично вносила на неї грошові кошти. Однак в подальшому вона опинилась у скрутному матеріальному становищі, у зв`язку з чим була позбавлена можливості погашати борг за кредитним договором. З копії довідки АТ КБ «Приватбанк вбачається, що дія кредитної картки була пролонгована до квітня 2016 року. Ця обставина свідчить про те, що трирічний строк позовної давності щодо вимог про стягнення боргу по поверненню кредиту закінчився 01.05.2019, до суду банк звернувся з позовом 24.12.2019 (а. с. 139-142).

Крім того зазначено, що з наданої позивачем виписки по картковому рахунку вбачається, що останній платіж здійснений 10.01.2018 шляхом автоматичного списання коштів, а не нею особисто. В той час як останній платіж здійснений нею особисто 15.11.2012. Оскільки із виписки по рахунку, наданої позивачем, вбачається, що з 16.11.2012 дії погашення заборгованості нею не вчинялись. А погашення заборгованості 10.01.2018 було здійснено шляхом автоматичного списання коштів, що не може бути взято до уваги для перебігу строку позовної давності (а.с. 139-142).

06.10.2020 до суду від АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 160-163) надійшла заява з проханням відмовити у задоволенні заяви відповідача про застосування строків позовної давності.

При цьому зазначено що при укладенні кредитного договору були досягнуті всі істотні умови договору. З наданої виписки з карткового рахунку, вбачається, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, який користувався грошима, й отримав кредитну картку «Універсальна». За умовами п. 1.1.7.31 Умов договору, строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Крім того відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки, яка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже строк перевипущеної картки до останнього дня 04/2016 року. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 15.12.2019 до спливу строку позовної давності, з цих підставі позивач вважає, що строк позовної давності дотримано та не пропущено (а. с. 160-163).

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином. В п. 3 позовних вимог не заперечували проти розгляду справи за відсутності представника банку.

Відповідач заперечувала проти позову та просила відмовити на підставі пропущення позивачем строку позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши подані заяви, клопотання позивача та відповідача, письмові матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні встановлено, що 03.08.2010 відповідачем ОСОБА_3 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 9).

Згідно статуту АТ КБ «Приватбанк», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 594, в редакції постанови від 14.08.2019 № 712 (а. с. 41-42) наказом Мінфіну від 21.05.2018 № 519 змінено тип банку на приватне та його найменування на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «Приватбанк».

Підписання анкети-заяви підтверджує укладення 03.08.2020 між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 договору про надання банківських послуг на отримання кредиту та платіжної кредитної картки «Універсальна» (а.с.9).

Так, відповідно до копії анкети-заяви від 03.08.2010, з якої чітко вбачається наступна інформація : персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_2 , висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна" та особистим підписом засвідчила, що згодна з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 9).

Також до матеріалів позовної заяви долучено "Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна" з якої вбачається, що позивачем надано умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів льготного періоду, виходячи зі змісту яких : базова процентна ставка в місяць становить - 2,5 %, розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітом; штраф при порушенні строків платежів по любому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів 500 гривень + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій; процентна ставка на суму несанкційного перевищення ліміту кредитування 3,75 % (а.с. 10).

Факт підписання Анкети-заяви та Довідки про умови кредитування відповідачем не заперечується.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ч.1-3 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За змістом ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

При цьому, суд також враховує, що відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

З досліджених до позовної заяви Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2020 № СП-210-256 (а. с. 11-34), встановлено наступне.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, підписання договору являється згодою клієнта відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.6. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язаний у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Згідно п. 2.1.1.7.6. Умов та правил, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний спалити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою, боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку в тому числі з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань.

Умовами та Правилами, також, визначено, що у разі незгоди зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті позичальник зобов`язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість.

Згідно п. 1.1.3.2.4. Умов та правил, банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни наданого Кредиту (кредитного ліміту) зобов`язаний не менш як за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п.4.9 цього договору

Відповідно до п. 1.1.7.11 Умов та правил, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 5-8) вбачається, що станом на 31.10.2019 за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 127795,20 гривень, яка складається з наступного : 10231,44 гривень заборгованість за кредитом; 117563,76 гривень заборгованість за відсотками за період з 03.08.2010 по 30.12.2016.

При цьому відповідач визнала, що вона до січня 2013 року користувалась вказаною кредитною карткою та періодично вносила на неї грошові кошти та що сума використаних грошових коштів становила близько 10000 гривень (а. с. 139-141).

Крім того, з долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості, також встановлено, що відповідач частково сплачувала грошові кошти в погашення заборгованості за кредитним договором, зокрема останні платежі нею були здійснені 15.11.2012 в розмірі 850 гривень та 29.12.2012 - 488,08 гривень, а також 30.01.2013 та 03.17.2013 в сумі 6,71грн. та 5.37грн. відповідно, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 5-8), а також випискою по рахунку (а.с.71-90). Крім того10.01.2018 згідно розрахунку значиться сума погашення в розмірі 100гривень, водночас з виписки по рахунку встановлено, що 10.01.2018 мало місце автоматичне погашення простроченої заборгованості з карти НОМЕР_1 (а.с.81).

Водночас, надаючи оцінку обґрунтованості та доведеності заявленої позивачем суми заборгованості, суд дійшов наступних висновків.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець, у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк».

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Разом з цим, у заяві позичальника від 21.06.2016 року процентна ставка не зазначена, а також відсутня умова про відповідальність боржника у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

При цьому до позовної заяви додано роздруківку витягу з умов та правил надання банківських послуг. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Відповідна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року №342/180/17, яка згідно до ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 зробила висновок, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. А отже, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

У цьому зв`язку, суд зазначає, що в ході розгляду даної цивільної справи встановлено, що у долученому позивачем Витягу з Умов та правил надання банківських послуг відсутній підпис відповідача, як і відсутня дата його підписання самим позивачем.

Суд не приймає до уваги Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на сайті: www.privatbank.ua, у зв`язку з чим вважає, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань відповідно до цих Умов.

Суд звертає увагу, що розмір заборгованості за кредитом відповідачем не оспорюється, водночас проти стягнення боргу відповідач заперечує через пропуск позивачем строку позовної давності.

Також відповідач не визнає розмір заборгованості за відсотками.

Дослідивши поданий розрахунок заборгованості, суд вважає, що проведений позивачем розрахунок процентів за користування кредитом, а також процентна ставка, за якою позивач нараховував проценти за користування кредитом, не відповідають умовам укладеного сторонами договору, як визнано позивачем, були ним змінені в односторонньому порядку.

Так, дослідженням долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості встановлено, що позивачем нараховувались проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки: з 03.08.2010 по 29.08.2014 включно- 30 % річних, з 01.09.2014 по 31.03.2015 включно-34,80%, з 01.04.2015 по 31.19.2019 включно 44,2% (а.с.5-8).

Таке нарахування, вочевидь, не відповідає базовій процентній ставці -2,5 % в місяць, що діяла на момент укладення договору.

У тому числі, як установлено судом, з 01.04.2014 була змінена формула нарахування відсотків (відсотки нараховуються як на тіло кредиту так і на нараховані відсотки та санкції в попередньому періоді, а також застосовується кратність-2, що значно, в рази, змінює нараховані відсотки), що є порушенням п.2.1.1.12.6.3 Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якого відсотки за користування Кредитом (кредитним лімітом) та/або Овердрафтом нараховуються на дату їх сплати, передбачену п.2.1.1.12.4 та п.2.1.1.12.5, при цьому відсотки нараховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично використані в рахунок кредиту та/або Овердрафту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли кредит (кредитний ліміт) та/або Овердрафт стає простроченим кредитом.

Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам та встановленим на підставі цих доказів обставинам справи, суд приходить до висновку, що у позивача не було підстав для зміни процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, оскільки це суперечить вимогами ст.1056-1 ЦК України.

Так, за змістом ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно до вимог ч.3 вказаної статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно з вимогами ч.4 вказаної статті, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Частиною 5 та 6 ст.1056-1 ЦК України передбаченого, що індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам:

1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс;

2) індекс повинен ґрунтуватися на об`єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів;

3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг.

У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

Отже, нарахування позивачем відсотків за користування кредитом позивачем не доведено.

Що стосується заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором, останній платіж за вказаним кредитним зобов`язанням відповідачем здійснено 15.11.2012 в розмірі 850 гривень та 29.12.2012 - 488,08 гривень.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до Витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» розмір щомісячних платежів складається не лише із процентів, а також включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, термін внесення щомісячних платежів відповідно до картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» - до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Таким чином, оскільки договором передбачено щомісячна сплата як відсотків, так і тіла кредиту (мінімальний розмір 7% від заборгованості), а відповідач з дня отримання кредитних коштів несвоєчасно вносив платежі, а з 30.12.2012 взагалі не вносила таких платежів, у позивача виникло право на пред`явлення цього позову з 30.12.2012, однак позов датований 10.12.2019, був відправлений 19.12.2019 (відповідно до поштового штампу), а до суду надійшов 24.12.2019, тобто поза межами позовної давності.

При цьому слід зазначити щодо твердження позивача про переривання строку позовної давності шляхом погашення заборгованості 10.01.2018, суд не бере до уваги, оскільки таке погашення було здійснено шляхом автоматичного списання коштів, що підтверджується випискою (а.с. 142-154).

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому слід зазначити, що в даній справі не має вирішального значення строк дії картки, оскільки право на пред`явлення вимоги у позивача виникло саме з часу першого порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо щомісячного погашення заборгованості і сплаті процентів.

За змістом ч. 3 ст.254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, що визначено ч. 1 ст. 261 ЦК України.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постановах цього суду від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16 та від 09 серпня 2017 року у справі № 6-2322цс16.

Що стосується посилання позивача на п.1.1.7.31 Умов договору про збільшення строку позовної давності на 50 років, суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Оскільки сторонами не укладений договір у письмовій формі про збільшення позовної давності, як це передбачено статтею 259 ЦК України, тому положення пункту 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг про збільшення строку позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) збільшений до 50 років не підлягають застосуванню.

За змістом ст. 261 ЦК України, початок перебігу строку позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення) дії договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи.

Враховуючи вище викладене, з`ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов обґрунтованого висновку, про те, що АТ КБ «Приватбанк звернувся до суду більше ніж через 3 роки від дня останнього внесення часткового платежу і дня настання строку остаточного повернення кредиту, внаслідок чого звернення Банку за захистом своїх прав був за межами позовної давності.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на викладені обставини, в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за використаними кредитними коштами, а також відсотків за користування кредитними коштами в розмірі погодженої сторонами ставкою 30% річних, слід відмовити внаслідок пропуску позивачем строку позовної давності, в іншій частині: щодо стягнення відсотків в більшому розмірі,- позов задоволенню не підлягає у зв`язку необґрунтованістю та недоведеністю заявлених вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір не відшкодовується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», юридична адреса : 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів,який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 23 січня 2021 року.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів