Справа № 308/5719/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

Головуючої судді - Бенца К.К.

при секретарі Курбатова Д.Л.

з участю :

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : ДП «Центр державного земельного кадастру» Закарпатської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : ДП «Центр державного земельного кадастру» Закарпатської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Мотивуючи позовні вимоги вказує на те, що Позивач є власником земельної ділянки, площею 0,595 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :55:001:0065 з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, право власності на яку зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно, за номером №17797576, згідно договору купівлі продажу від «03» грудня 2016 року.

Відповідачами ОСОБА_3 , який володіє земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :54:001:1701 та ОСОБА_4 , який володіє земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_3 , кадастровий номер :55:001:0136, самовільно встановлено залізобетонний паркан, який використовується в особистих цілях на частині належної земельної ділянки ОСОБА_2 . Внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , права позивача, як власника, є обмеженими, оскільки остання позбавлена можливості використовувати належне їй майно на власний розсуд, а зважаючи на цільове призначення земельної ділянки, відсутня можливість початку дій по будівництву житлового будинку та господарських споруд.

Вказує на те, що на усні претензії відповідачі не реагують та відмовляються від добровільного усунення перешкод в користуванні належної ОСОБА_2 земельної ділянки, в результаті чого остання позбавлена права належного користування земельною ділянкою.

З посиланням на викладене, ст.41 Конституції України, ст.ст.321,391 ЦК України, ст.152 ЗК України, просить суд усунути перешкоди в користуванні належної позивачу ОСОБА_2 земельної ділянки за адресою : АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :55:001:0065 та зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , демонтувати огорожу, зведену на частині належної їй земельної ділянки.

В ході розгляду справи, 10.12.2019 року позивач, скориставшись наданими їй правами подала до суду заяву про залишення позовних вимог до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - без розгляду.

Позиція сторін справи :

Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляла.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги заявлені до ОСОБА_3 підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити. Вказав, що самовільне встановлення огорожі, позбавляє права позивача ОСОБА_2 належного користування земельною ділянкою, оскільки останню обмежено в доступі до земельної ділянки та відповідно повноцінного права користування. Зокрема, просив врахувати матеріали польових топографо-геодезичних робіт виконані приватним підприємством «Ужгеостар» від «02» травня 2018 року в ході проведення яких встановлено, що має місце накладення земельної ділянки, а також встановлено, що накладання проявляється у вигляді загородження гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 частини земельної ділянки, яка згідно правовстановлюючих документів, належить ОСОБА_2 , без можливості доступу до загородженої ділянки. Вказав на те, що накладення, яке спричинив ОСОБА_3 має площу 63 м2, а ОСОБА_4 відповідно 1,63 м2 та мають конфігурацію близьку до прямокутної. Оскільки відповідач ОСОБА_4 в добровільному порядку усунув перешкоди, позивач подала до суду клопотання про залишення позовних вимог до ОСОБА_4 без розгляду.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7 ст. 128 ЦПК України, письмовий відзив до суду надходив.

09.08.2018 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що останній володіє земельною ділянкою, яка розташована в межах АДРЕСА_2 , з 27 грудня 1995 року, згідно Державного акту на право постійного користування землею та рішення Ужгородської міської ради № 200 від 27 грудня 1995 року.

Вказує на те, що перед початком встановлення залізобетонної огорожі, ним згідно договору №352 від 26 червня 2014 р. з ДП «Центр державного земельного кадастру» Закарпатська регіональна філія, було замовлено виконання робіт із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж його земельної ділянки на місцевості, за результатами якого було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки на місцевості (в натурі), яка виконана відповідо до норм ЗК України від 25.10.2001 року, ст. 55 Закону України «Про землеустрій», Закону України «Про державний земельний кадастр» №3613-УІ від 07.07.2011р. та Інструкції « Про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх Закріплення межовими знаками (із змінами та доповненнями).

Зазначає, що при встановленні межових знаків на місцевості жодних зауважень, заперечень, заяв та скарг від власників сусідніх земельних ділянок не надійшло, межі було погоджено з усіма сусідніми землевласниками, про що свідчать їх підписи в Акті прийому-передачі межових знаків на зберігання від 01 липня 2014 року. Всі визначені координати було перевірено та внесено до Державної системи координат.

Вказує на те, що встановлення залізобетонної огорожі на ділянці відповідача було завершено у 2015 році, тобто така існувала на момент купівлі-продажу вказаної земельної ділянки. До відповідача із сторони позивача не було ніяких претензій чи заяв. Зазначає, що на його ділянці щодня ведуться роботи по будівництву будинку, а позивач ОСОБА_2 до нього не зверталась і він особисто з нею не знайомий.

Вважає, що результати матеріалів польових топографо-геодезичних робіт отриманих від ПП «Ужгеостар» не можуть використовуватися в суді як докази оскільки не є документацією із землеустрою згідно ст. 25 ЗУ «Про землеустрій». З посиланням на викладене відповідач заперечує проти позову та просить відмовити у його задоволенні.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : ДП «Центр державного земельного кадастру» Закарпатської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

09.08.2018 року відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву.

10.08.2018 року відповідачем ОСОБА_4 подано відзив на позовну заяву.

03.12.2018 року відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подано клопотання про витребування доказів.

14.12.2018 року відповідачем ОСОБА_3 подано заяву про розгляд клопотання про витребування доказів без участі відповідача.

14.12.2018 року представником позивача ОСОБА_1 подано заяву про розгляд клопотання про витребування доказів без участі представника позивача.

20.12.2018 року відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подано заяву про залучення третьої особи.

18.03.2019 року розпорядженням керівника апарату №355 призначено повторний автоматизований розподіл справи №308/5719/18.

24.05.2019 року позивачем подано заяву про долучення доказів до матеріалів справи.

10.12.2019 року позивачем подано заяву про залишення позовних вимог до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - без розгляду.

15.10.2020 року відповідачем ОСОБА_3 подано заяву-повідомлення.

20.10.2020 року відповідачем ОСОБА_3 подано заяву-повідомлення.

20.10.2020 року відповідачем ОСОБА_3 подано заяву про видачу в електронному вигляді копії технічного запису судового засідання.

11.11.2020 року відповідачем ОСОБА_3 подано інформаційний запит.

04.12.2020 року відповідачем ОСОБА_3 подано заяву-повідомлення.

05.02.2021 року відповідачем ОСОБА_3 подано вимогу про доручення документів до матеріалів справи.

05.02.2021 року відповідачем ОСОБА_3 подано вимогу про залучення представника ДП «ЦДЗК», вимогу про заборону обробки та передачі третім особам його персональних даних, вимогу не перешкоджати йому проводити у відкритому судовому судовому засіданні в залі суду аудіо та відео зйомки.

23.02.2021 року відповідачем ОСОБА_3 подано вимогу-заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

22.09.2021 року відповідачем ОСОБА_3 подано вимогу-наказ про долучення документів до матеріалів справи.

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії :

25.05.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду залишено позовну заяву без руху.

17.07.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

14.12.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду задоволено клопотання відповідачів про витребування доказів.

12.04.2019 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Бенца К.К. прийнято справу до свого провадження.

10.12.2019 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду позовну вимогу позивача в частині позовних вимог до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - залишено без розгляду.

10.12.2019 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду залучено до участі у справі в якості третьої особи ДП «Центр державного земельного кадастру» Закарпатської області.

19.10.2020 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов до наступного.

Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Фактичні обставини справи:

Судом встановлено, що земельна ділянка, площею 0,595 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :55:001:0065 з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 03.12.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Д.В. зареєстрованого в реєстрі за №2446 ( а.с. 4-5).

Як встановлено судом, земельна ділянка, площею 0,0595 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :54:001:1701 з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі рішення органу місцевого самоврядування Ужгородська міська рада від 28.05.1997 року № 79 . Документ, що посвідчує право власності є державний акт від 25.06.1997 ЗК 015-010538. ( а.с. 43-45, 58-59)

В судовому засіданні встановлено, що за ініціативою сторін, працівниками Закарпатської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 08.02.2019 року здійснено виїзд за адресою АДРЕСА_1 та здійснено топографо-геодезичне знімання земельних ділянок в тому числі винесення меж земельних ділянок приватної власності в натуру (на місцевість) з відповідними кадастровими номерами :55:001:0065, :54:001:1701 та :55:001:0136. На картографічному матеріалі чітко встановлено факт зміщення поворотних точок меж земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 враховуючи дані Державного земельного кадастру . ( а.с. 119-120)

Як встановлено судом, Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру» Закарпатська регіональна філія» було розроблено технічну документацію із землеустрю щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки на місцевості (в натурі) гр ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_2 та відповідно до пояснювальної записки межі земельної ділянки в натурі закріплені межовми знаками в кількості 4 штуки, які згідно акта прийому передачі, погодженого землевласником, суміжними землекористувачами, представником сільської ради та виконавцем робіт, передані на зберігання землевласнику. Заяв та скарг при погодженні меж земельної ділянки (не надійшло). ( а,с, 46-57)

Геодезична прив`язка кутів повороту меж землекористування виконувалась за допомогою двочастотного GPS приймача TRIMBLE 5800, в режимі реального часу з прив`язкою до мережі референцних GNSS станцій ZAKPOS.

Нормативно-правове обґрунтування :

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою вказаної статті.

Відповідно до частини другої статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно зі статтею 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Статтею 79-1 ЗК України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до частин першої та другої статті 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно зі статтею 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Відповідно до пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Після прийняття органом державної влади чи органом місцевого самоврядування рішення про затвердження документації із землеустрою, яка є підставою для державної реєстрації земельної ділянки, та надання Держгеокадастру або його територіальному органові відповідно до компетенції засвідченої копії такого рішення Державний кадастровий реєстратор протягом двох робочих днів з моменту її отримання вносить відповідні відомості до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі (пункт 112 Порядку).

Згідно з пунктом 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 (чинній на час звернення позивача із вказаним позовом), закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок (пункт 4.1 розділу IV «;Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» Інструкції).

Пунктами 4.2, 4.3 розділу IV «Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» Інструкції встановлено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Позивач в обґрунтування доводів про відновлення меж земельної ділянки посилалася на матеріали польових топографо-геодезичних робіт земельної ділянки виконані приватним підприємством «Ужгеостар» від «02» травня 2018 року ( а.с. 6-9), картографічний матеріал меж земельних ділянок приватної власності в натурі (на місцевість) з відповідними кадастровими номерами :55:001:0065 (земельна ділянка ОСОБА_2 ), :54:001:1701 (земельна ділянка ОСОБА_3 ) та :55:001:0136 (земельна ділянка ОСОБА_4 ) здійсненого з топографо-геодезичним зніманням земельних ділянок ДП «Центр державного земельного кадастру».

З дослідженого в судовому засіданні картографічного матеріалу меж земельних ділянок приватної власності в натурі (на місцевість) з відповідними кадастровими номерами :55:001:0065 (земельна ділянка ОСОБА_2 ), :54:001:1701 (земельна ділянка ОСОБА_3 ) та :55:001:0136 (земельна ділянка ОСОБА_4 ) здійсненого з топографо-геодезичним зніманням земельних ділянок, вбачається факт зміщення поворотних точок меж земельних ділянок гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 ( а.с. 119-120). Окрім того , з дослідженого в судовому засіданні картографічного матеріалу меж земельних ділянок приватної власності в натурі (на місцевість) вбачається, що залізобетонна огорожа з капітальними опорами , яку просить демонтувати Позивач, знаходиться на земельній ділянці останньої.

Таким чином, в судовому засіданні, позивачем доведено наявність порушення його права власності на земельну ділянку з боку Відповідача гр. ОСОБА_3 , яке підлягає усуненню та необхідність відновлення меж земельної ділянки позивача .

Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено.

Відповідно до частин першої, шостої, сьомої статі 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст.81ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою і підлягає до задоволення, оскільки позивач належними і допустимими доказами довела ті обставини на які посилалася, як на підставу своїх вимог.

За таких обставин, суд вважає, що позов в частині усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_3 демонтажу залізобетонної огорожі зведену на частині земельної ділянки ОСОБА_2 , підлягає до задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства , традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України,№ 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Щодо розподілу судових витрат

Частинами першою-другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

З матеріалів справи слідує, що позивач сплатив за дві позовні вимоги 704,80 гривні витрат судового збору, а також оплатив вартість проведення топографо-геодезичних робіт у розмірі 1000,00 гривень, тобто поніс судові витрати, які відповідно до ст. 88 ЦПК України та з урахуванням змісту задоволених позовних вимог, підлягають стягненню на користь сторони якої ухвалено рішення.

Керуючись ст.41 Конституції України, та ст.ст. 78, 79-1, 152 ЗК України, ст.ст.12,76,81,141,259,263-265,268, 272 273, 352,354ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : ДП «Центр державного земельного кадастру» Закарпатської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні належною ОСОБА_2 земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :55:001:0065 шляхом зобов`язання ОСОБА_3 демонтувати огорожу, зведену на частині належної ОСОБА_2 земельної ділянки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 352,04 грн. витрат сплаченого судового збору та витрати на топографо-геодезичні роботи у розмірі 500,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_2 (місце проживання : АДРЕСА_4 )

Відповідач ОСОБА_3 (місце реєстрації : АДРЕСА_5 )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : ДП «Центр державного земельного кадастру» Закарпатської області (місцезнаходження : 88000 м. Ужгород, вул. Яроцька, 5а)

Дата складання повного тексту судового рішення - 03.12.2021 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца