Справа №359/6361/21
Провадження №2/359/2685/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Гомоли О.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна спадкодавиці та скасування заборони його відчуження,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

1.1. В липні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_3 . За час свого життя вона склала заповіт, яким об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 заповіла своїй дочці ОСОБА_1 . 20 квітня 2021 року ОСОБА_1 подала до Бориспільської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 . Однак державний нотаріус Бориспільської районної державної нотаріальної контори Скрипка А.О. відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухо-мого майна міститься запис №9949893 від 18 червня 2010 року про заборону відчуження майна ОСОБА_3 . Цей запис був внесений на підставі постанови державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ від 18 червня 2010 року про накладення арешту на майно боржника у виконавчому провадженні №19063324.

1.2. Тому ОСОБА_1 просить суд зняти арешт з майна ОСОБА_3 , накладений на підставі постанови державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ від 18 червня 2010 року у виконавчому провадженні №19063324, а також скасувати заборону відчуження майна, відомості про яку містяться в записі №9949893 від 18 червня 2010 року.

2. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

2.1. У судовому засіданні ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_2 підтримують позов та наполягають на його задоволенні.

2.2. Представник відповідача ОСОБА_4 визнає позов та посилається на те, що постановою головного державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ О.А. від 3 листопада 2011 року було закінчено виконавче провадження №19063324 у зв`язку з виконанням судового рішення, а також був скасований арешт, накладений на майно ОСОБА_3 . Тому представник відповідача ОСОБА_4 не заперечує проти задоволення позову.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

3.1. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 22 жовтня 2020 року (а.с.14). За час свого життя, а саме 27 липня 1994 року, спадкодавиця склала заповіт (а.с.49), яким об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 заповіла її дочці ОСОБА_1 .

3.2. Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №265451208 від 12 липня 2021 року (а.с.18-19) вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис №9949893 від 18 червня 2010 року про арешт майна ОСОБА_3 .

3.3. Спірні правовідносини є комплексними та регулюються главою 87 «Здійснення права на спадкування» книги шостої «Спадкове право» ЦК України, а також розділом VII «Порядок звернення стягнення на майно боржника» Закону України «Про виконавче провадження».

4. Норми матеріального права, якими керується суд при вирішенні спору.

4.1. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

4.2. Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

4.3. Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду.

4.4. Згідно з ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку припинення потреби в арешті майна він може бути знятий за рішенням суду.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

5.1. 20 квітня 2021 року, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, ОСОБА_1 подала до Бориспільської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 (а.с.47). Ця обставина свідчить про те, що позивач прийняв спадщину у спосіб, передбачений ч.1 ст.1269 ЦК України, та має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна, що належало ОСОБА_3 .

5.2. Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №265451208 від 12 липня 2021 року (а.с.18-19) та витягу з автоматизованої системи виконавчих проваджень (а.с.35-37) вбачається, що запис №9949893 від 18 червня 2010 року був внесений на підставі постанови головного державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ Духновського М.І. від 18 червня 2010 року у виконавчому провадженні №19063324 з виконання виконавчого листа №2-784, виданого 1 грудня 2009 року Бориспільським міськрайонним судом, про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 грошових коштів в розмірі 15531 гривні 10 копійок. Постановою головного державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ Применко О.А. від 3 листопада 2011 року було закінчено виконавче провадження №19063324 у зв`язку з виконанням рішення суду, а також був скасований арешт, накладений на майно ОСОБА_3 .

5.3. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення спадкових прав позивача належить зняти арешт з майна ОСОБА_3 , що був накладений на підставі постанови головного державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ Духновського М.І. від 18 червня 2010 року у виконавчому провадженні №19063324.

5.4. Водночас, в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №265451208 від 12 липня 2021 року (а.с.18-19) відсутні відомості про те, що відносно майна ОСОБА_3 було також застосовано обтяження у виді заборони відчуження. Зі змісту витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №27522567 від 18 червня 2019 року (а.с.34) вбачається, що заборона відчуження майна становила лише сутність обмежень, з яких складався арешт, накладений на майно ОСОБА_3 , та не була окремо вжитим обтяженням. Ці обставини свідчать про відсутність підстав для скасування заборони відчуження, яка навіть не була застосована до майна ОСОБА_3 . Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна спадкодавиці та скасування заборони його відчуження задовольнити частково.

Зняти арешт з майна ОСОБА_3 , що був накладений на підставі постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Духновського Миколи Івановича від 18 червня 2010 року у виконавчому провадженні №19063324.

У задоволенні позову в частині іншої вимоги про скасування заборони відчуження майна відмовити.

Повний текст рішення суду складений 25 жовтня 2021 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець