Провадження №2/522/7990/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року м.Одеса

Приморський районний суд м.Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання - Лисенко А.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 25.08.2021 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за яким просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 15 000,00 грн., починаючи з 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який рішенням Приморського районного суду від 27.09.2011 року - розірвано. Від шлюбу мають дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 07.09.2007 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси. Шлюбні відносини сторони не підтримують значний термін, позивачка разом з сином проживають окремо. У зв`язку з тим, що син постійно проживає з позивачкою, яка виховує його, а вона самостійно не в змозі забезпечити дитині належній рівень життя, необхідний йому для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, тому вважає, що батько дитини, який є здоровим та працездатним, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортні засобі, його стан здоров`я дозволяє працювати, тому вважає, що він може сплачувати аліменти у розмірі 15 000,гр., оскільки згідно з декларації про дохід за 2019 рік відповідач задекларував дохід у розмірі 324 906,00 грн. на рік. У зв`язку з тим, що син постійно проживає з позивачкою, яка виховує його, а відповідач не забезпечує дитину матеріально, ОСОБА_1 змушена звернутись до суду з відповідним позовом.

Ухвалою суду від 31.08.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 04.10.2021 року.

У судове засідання призначене на 04.10.2021 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 04.11.2021 року.

03.11.2021 року представник ОСОБА_3 - адвокат Фомін А.І. на електронну адресу суду надав заяву про відкладення та надання справи для ознайомлення.

У судове засідання призначене на 04.11.2021 року з`явилася ОСОБА_1 , не заперечувала проти заяви представник відповідача - адвоката Фомін А.І., розгляд справи відкладено на 17.11.2021 року.

У судове засідання призначене на 17.11.2021 року сторони не з`явилися, представник відповідача - адвокат Фомін А.І. на електронну адресу суду надав заяву про відкладення, розгляд справи відкладено на 07.12.2021 року.

23.11.2021 року представник ОСОБА_3 - адвокат Фомін А.І. на електронну адресу суду надав відзив на позовну заяву,в якому просив частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 500,00 грн. щомісяця, до досягнення сином повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування відзиву зазначено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_3 . Між тим, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти, при цьому сама не працює, відповідно джерела, з яких вона отримує доходи, невідомі. У зв`язку з цим, відповідач вбачає, що у діях позивачки є намір забезпечити за його рахунок безпосередньо себе, а не дитину, засобами до існування шляхом отримання суми аліментів більшої ніж та, яка була б достатня для забезпечення повноцінного розвитку дитини. Крім того, позивачка в якості розрахункової величини для аліментів бере розмір заробітної плати, яку задекларував відповідач, при цьому остання посилається лише на декларацію 2019 року. В той же час, позивачка просить стягнути аліменти в розмірі 15 000,00 грн., що перевищує навіть середній розмір заробітної плати по Україні. Крім того, обидва з батьків мають забезпечувати своїх дітей засобами до існування. За законодавством один із подружжя не зобов`язаний утримувати іншого з подружжя після розірвання шлюбу без належних на те підстав. Адже, не працюючи та маючи обов`язок забезпечувати дитину, позивачка також має забезпечувати і себе. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 15 000,00 грн., хоча не надає будь-яких доказів, які б підтверджували аналогічні витрати з її боку, чеки, квитанції щодо витрат суду не надає. Також позивачка надає суду декларацію про доходи відповідача за 2019 рік, проте згідно довідок Одеського міського центру зайнятості №2916/17/03 від 05.11.2021 року та №2917/17/03 від 05.11.2021 року вбачається, що в період з 13.01.2020 року по 28.08.2020 року та в період з 13.10.2020 року по 25.01.2021 року відповідач перебував на обліку як безробітний. При цьому, згідно довідки №182 від 12.11.2021 з місця роботи, відповідач з 10.11.2021 року працює в Охоронно-детективному агентстві «Легіон-3000» ТОВ, на посаді заступника директора, з посадовим окладом 6 400,00 грн. Також, на теперішній час відповідач з 16.11.2012 року одружений та має неповнолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яку також потрібно забезпечувати всім необхідним. Крім того, на утриманні відповідача знаходяться його батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є пенсіонерами, та зважаючи на їх похилий вік, потребують піклування та матеріального забезпечення. Отже, визначення розміру аліментів в сумі, яка перевищуватиме його заробітну плату, унеможливить надання фінансового забезпечення дружині, малолітній дитині та батькам похилого віку, а призначення аліментів у значному розмірі призведе до ускладнення матеріального стану відповідача та його сім`ї, а також інтереси його неповнолітньої доньки, яка також потребує піклування та матеріального забезпечення. Крім того, він не заперечує своїх батьківських обов`язків, на даний час також бере участь у виховані та забезпеченні сина, хоча позивачка безпідставно вказує на те, що з 2014 року він не бере участі у вихованні та триманні сина, при цьому будь-яких доказів такої поведінки відповідача суду не надає. В той же час він розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися, вважає, що призначення аліментів у розмірі 15 000,00 грн. є необґрунтованими та безпідставними, не враховує його матеріального стану та наявність малолітньої дитини та непрацездатних батьків-пенсіонерів, які знаходяться на його утриманні, також його заробітна плата становить 6 400,00 грн., а розмір аліментів, який він здатен сплачувати складає 1 500,00 грн.

У судове засідання призначене на 07.12.2021 року сторони ОСОБА_3 з`явився, представник - адвокат Фомін А.І. надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за відсутністю сторони відповідача.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. В матеріалах справи міститься довідка про доставку ОСОБА_1 sms-повідомлення про виклик до суду на 07.12.2021року.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 13.12.2021 року.

Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони з 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі який рішенням Приморського районного суду від 27.09.2011 року - розірвано (а.с.10).

Від шлюбу мають сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 07.09.2007 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, про що зроблено відповідний актовий запис №861 (а.с.11).

Шлюбні відносини сторони не підтримують значний термін, позивачка ОСОБА_1 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають окремо.

У зв`язку з тим, що син постійно проживає з позивачкою, яка виховує його, а вона самостійно не в змозі забезпечити дитині належній рівень життя, необхідний йому для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, позивачка звернулася до суду з позовом щодо стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання дитини у розмірі 15 000,00 грн., починаючи з 2020 року.

Між тим, відповідачем надано суду відзив, в якому зазначено, що дійсно тривалий час сторони проживають окремо, у відповідача є інша сім`я та друга дитина, на його утриманні його батьки, проте, він сумлінно виконує та продовжує виконувати свою батьківські обов`язки батька щодо утримання сина, проте іноді йому чинять перешкоди у спілкування з сином, також ним були надані суду чеки щодо сплати аліментів на утримання дитини за жовтень та листопад 2021 року у розмірі 2 500 грн. та 1 500,00 грн. відповідно.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 51 Конституції України та статті 180 СК України установлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1,3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно зі ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Між тим судом встановлено, що відповідач з 16.11.2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 16.11.20212 року.

Від даного шлюбу у відповідача є ще донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 18.11.2013 року, актовий запис №11029).

Крім того, на утриманні відповідача знаходяться його батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є пенсіонерами та зважаючи на їх похилий вік, потребують піклування та матеріального забезпечення.

Відповідач з 10.11.2021 року працює в Охоронно-детективному агентстві «Легіон-3000» ТОВ, його посадовий оклад становить 6 400,00 грн., що підтверджується довідкою №182 від 12.11.2021 року з місця роботи. Згідно відзиву на позов від 23.11.2021 року не заперечує, щодо задоволення позовних вимог у розмірі 1 500,00 грн.

Суд вважає, що дійсно у зв`язку з тим, що дитина проживає окремо від батька та враховуючи його вік, дитина дійсно потребує певного матеріального утримання та турботи як від батька так і від матері.

Суд вбачає, що відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України позивачка не надала до суду беззаперечних доказів того, що відповідач має можливість сплачувати щомісячно аліменти у розмірі 15 000,00 грн. на дитину.

А саме, позивачкою надана суду декларація про доходи відповідача за 2019 року, проте відповідачем надані суду довідки щодо перебування його у період часу з 13.01.2020 року по 28.08.2020 року та з 13.10.2020 року по 25.01.2021 року як безробітний в Одеському міському центрі зайнятості. З 10.11.2021 року судом встановлено, що відповідач є працевлаштованим, працює в ОДА «Легіон-3000» ТОВ на посаді заступника директора зі штатним посадовим окладом 6 400,00 грн.

Окрім того, за розглядом справи не знайшли свого підтвердження ті обставини, що на потреби неповнолітнього сина витрачаються щомісячно кошти на суму 15 000,00 грн. (згідно обґрунтування позову) та утримання сина потребує таких затрат.

Отже, за викладених обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 у частині визначеного нею розміру аліментів у сумі 15 000,00 грн. на дитину щомісяця.

Відповідно до Закону України «Пpo Дepжавний бюджeт України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей вікoм від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2021 року - 2 395,00 гривень, з 1 липня - 2 510,00 гривень, з 1 грудня - 2 618,00 гривня.

На час вирішення справи по суті законодавством визначено мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину 14-ти років - 1 309,00 грн.

Враховуючи викладені обставини, виходячи з того, що батьки мають рівні обов`язки з утримання дітей, дитина потребує матеріального забезпечення і відповідач є працездатною людиною за станом здоров`я та спроможний платити аліменти на утримання дитини, відповідачем визнається позовна заява в частині стягнення аліментів в розмірі 1 500,00 грн., відповідач офіційно працевлаштований, його посадовий оклад становить 6 400,00 грн.,має іншу дитину та жінку, суд вважає можливим стягнути аліменти у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно на дитину.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних для нього процесуальних наслідків.

З урахуванням обставин справи суд вважає, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення дитини.

Суд враховує положення ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об`єктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів.

При цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

За таких обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково та вважає за можливе стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн., із урахуванням індексації щомісячно.

Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

У своєму позові позивачка просить стягувати аліменти щомісячно починаючи з 2020 року, проте не додає ніяких доказів на підтвердження того факту, що нею вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача до часу пред`явлення даного позову, та про те, що ОСОБА_3 ухилявся від їх сплати.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача аліментів за минулий час, а саме за 2020 рік, за їх недоведеністю, у зв`язку з чим суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з 25.08.2021 року до досягнення дитиною повноліття.

При цьому суд враховує, що відповідачем 22.10.2021 року та 03.12.2021 року позивачці вже було сплачено аліменти у розмірі 2 500,00 грн. (жовтень) та 1 500,00 грн. (листопад) відповідно.

За таких обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 000,00 грн. з урахуванням індексації щомісячно, починаючи з 25.08.2021 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахування сплачених відповідачем у жовтні та грудні 2021 року аліментів у розмірі 2 500,00 грн. та 1 500,00 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.7, 79-81, 150, 180-183, 184, 191, 192 СК України, ст.ст.1, 2, 5, 10-13, 43, 49, 76-80, 81, 89, 141, 210, 223, 247, 258, 263-265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок з урахуванням індексації щомісячно, починаючи з 25.08.2021 року, з урахуванням сплачених аліментів за жовтень та листопад місяці 2021 року (2 500,00 грн. та 1 500,00 грн.), та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст.354 ЦПК України

Повний текст рішення виготовлено 13.12.2021 року.

Суддя: Домусчі Л.В.