Справа № 2-5/11
УХВАЛА

15 лютого 2021 року Ананьївський районний суд Одеської області

у складі головуючого судді - Желяскова О. О.

з участю секретаря судового засідання Кір`як І.О.,

розглянувши в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві Одеської області в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків, заподіяних джерелом підвищеної небезпеки, і відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

До Ананьївського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків, заподіяних джерелом підвищеної небезпеки, і відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Дорош В.В. від 9 квітня 2008 року у справі відкрито провадження.

У зв`язку з тим, що у головуючого по справі судді Дорош В.В. закінчились повноваження для здійснення правосуддя, вказану заяву було передано до канцелярії суду для повторного авторозподілу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 6 лютого 2020 року справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків, заподіяних джерелом підвищеної небезпеки, і відшкодування моральної шкоди, передано судді Желяскову О.О. для розгляду.

Ухвалою від 11 лютого 2020 року справу прийнято до свого провадження суддею Ананьївського районного суду Одеської області Желясковим О.О.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 5 грудня 2008 року було заявлено клопотання про призначення у справі автотехнічної експертизи (а.с.71), на вирішення якої відповідача просив поставити питання: 1) як повинен був діяти в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Вольво-244 ОСОБА_4 ; 2)Чи мав водій автомобіля Вольво-244 ОСОБА_4 технічну можливість уникнути зіткнення з причепом.

Позивач, 15 лютого 2021 року у судове засідання з розгляду справи не зявився, проте надав на адресу суду письмову заяву (а.с.161), в якій зазначив, що просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3 15 лютого 2021 року у судове засідання з розгляду справи не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв або клопотань від нього на адресу суду не надходило.

ОСОБА_3 про призначення судового засідання з розгляду справи повідомлявся шляхом направлення на його адресу судової повістки за вихідним №2-5/11/480/2021 (а.с.154).

При цьому, рекомендований лист суду за вихідним №2-5/11/480/2021 9 лютого 2021 року повернувся до суду з довідкою АТ «Укрпошта» ф.20 від 3 лютого 2021 року «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідач ОСОБА_2 про призначення судового засідання з розгляду справи повідомлявся шляхом направлення на його адресу судової повістки за вихідним №2-5/11/481/2021 (а.с.155).

При цьому, рекомендований лист суду за вихідним №2-5/11/481/2021 11 лютого 2021 року повернувся до суду з довідкою АТ «Укрпошта» ф.20 від 6 лютого 2021 року «адресат відсутній за вказаною адресою».

У відповідності до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Також суд бере до уваги, що відповідачам достеменно відомо про те, що справа за позовною заявою ОСОБА_1 розглядається судом, оскільки вони неодноразово отримували документи від суду (а.с.30, 32, 37), а відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі та з ними можливо ознайомитись на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернет https://court.gov.ua/fair/ та сайті Ананьївського районного суду Одеської області за адресою в мережі Інтернет https://an.od.court.gov.ua/sud1501/gromadyanam/csz/.

При цьому, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що відповідачів належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим, з урахуванням заяви позивача вважає за можливе розглянути вказане клопотання без участі учасників справи.

При цьому, у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вивчивши клопотання про призначення експертизи та матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про призначення у справі експертизи слід відмовити, виходячи з наступного.

Частинами 1 та 2 статті 102 ЦПК України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Відповідно до частини 1 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Тобто, суд може призначити експертизу у справі лише в разі якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду України, викладеним в Постанові Пленуму від 30 травня 1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», в пункті 2 якої казано судам на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду (зокрема щодо вини, неосудності чи недієздатності особи тощо).

При цьому, зі змісту позовної заяви позивач звернувся до суду з вимогами стягнути з відповідачів у справі: ОСОБА_2 , як власника джерела підвищеної небезпеки, та ОСОБА_3 , в порядку регресу, як водія, на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальних збитків, спричинених джерелом підвищеної небезпеки в результаті дорожньо-транспортної пригоди - 7744,04 грн. та в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 5000 гривень і всього стягнути з відповідачів 12744,04 грн.

Відповідно до положень статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Питання відшкодування шкоди врегульовано Главою 82 ЦК України.

При цьому, частиною 1 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Зі змісту наведених норм вбачається, що відшкодування шкоди, як моральної, так і матеріальної законодавцем пов`язується зі встановленням особи, яка її заподіяла, та наявність причинно-наслідкових зв`язків між діями (бездіяльністю) такої особи, та настанням несприятливих наслідків у вигляді шкоди.

Частиною 2 статті 2 ЦПК України визначено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

При цьому, пунктами 4 та 5 частини 3 статті 2 ЦПК України одними з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначені змагальність сторін та диспозитивність.

Згідно частини 2 статті 12 ЦПК України, якою дано визначення принципу змагальності цивільного судочинства, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Частиною 2 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Визначення принципу диспозитивності цивільного процесу наведене у статті 13 ЦПК України.

Так, частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 2 статті 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зазначене відповідає положенням частини 1 статті 81 ЦПК України, якою визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач ОСОБА_2 в обґрунтування клопотання не наводить будь-яких доводів, та не надає будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що для встановлення обставин справи, які підлягають з`ясуванню у справі, відповідно до статей 1166, 1167 ЦК України, необхідні спеціальні знання та призначення експертизи з тими питаннями, які він просить поставити суд на вирішення експерта, а також неможливості отримання необхідних відомостей з інших джерел, зокрема, з наявних у матеріалах справи доказів.

Слід звернути увагу на те, що відповідно до положень статті 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

При цьому, клопотання подане лише однією стороною у справі, а на вирішення експертизи не ставиться жодне з питань, передбачених пунктами 1-3 частини 1 статті 105 ЦПК України, що вказує на те, що призначення у справі експертизи не є обов`язковим.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_2 про призначення у справі експертизи, є необґрунтованим та не доведеним жодними доказами, а його задоволення призведе до ще більшого затягування і так досить тривалих строків розгляду справи, провадження у якій неодноразово зупинялося за клопотаннями відповідача ОСОБА_2 , у зв`язку з чим в задоволенні клопотання слід відмовити.

Також, слід зазначити, що після подачі клопотання про призначення експертизи відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву датовану 12 грудня 2008 року (а.с.74), в якій зазначив, що він не має змоги сплатити вартість проведення експертизи, що також вказує на те, що проведення експертизи, в разі її призначення, буде ускладнене та призведе до затягування розгляду справи, оскільки відповідно до пункту 1.13 розділу І «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року №53/5, у разі невиконання клопотань експерта щодо надання додаткових матеріалів, несплати вартості експертизи протягом 45 календарних днів з дня направлення клопотання в порядку, передбаченому чинним законодавством, незабезпечення прибуття експерта, безперешкодного доступу до об`єкта дослідження, а також належних умов для його роботи (учинення перешкод з боку сторін, що беруть участь у справі, в обстеженні об`єкта) матеріали справи повертаються органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), із зазначенням мотивованих причин неможливості її проведення.

Керуючись ст.103, 258-261, 351-353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 , про призначення експертизи у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків, заподіяних джерелом підвищеної небезпеки, і відшкодування моральної шкоди, - відмовити в повному обсязі.

Копію ухвали направити учасникам справи.

У відповідності до положень ч.1 ст.261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У хвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцять днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

Роз`яснити, що у відповідності до положень пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: О.О.Желясков