УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Данилюк В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Рева Світлана Леонідівна, заінтересована особа: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Акціонерне товариство «Херсонгаз» на дії державного виконавця, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернулася до суду із даною скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії (бездіяльність) Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - щодо відмови у знятті арешту з майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зобов`язати Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт нерухомого майна за №1865719 в Державному реєстрі речових прав, зареєстрований 11.04.2005 року о 15:16:47 реєстратором Херсонська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за постановою про арешт майна АА079779 від 04.04.2005 року Дніпровського ВДВС Херсонського МУЮ-ДВ, виконавець Шеремет Ю.А.

В обґрунтування скарги зазначила, що згідно відомостей з державного реєстру речових прав їй стало відомо про наявність арешту належного їй на праві власності майна, який був накладений постановою про арешт майна АА079779 від 04.04.2005 року Дніпровського ВДВС Херсонського МУЮ-ДВ, виконавець Шеремет Ю.А.

04.06.2021 року вона звернулася до Дніпровського РВДВС у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з заявою про зняття арешту з всього належного їй майна.

Листом Дніпровського РВДВС у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повідомлено їй про відсутність підстав, для зняття арешту, рекомендовано звернутися до суду з приводу зняття арешту. Також повідомлено, що жодних виконавчих проваджень, на виконанні відділу станом на 09.07.2021 року не перебуває та не перебувало виконавчих проваджень з примусового виконання рішень судів та рішень інших органів, де боржником є ОСОБА_1 .

Враховуючи, що будь-яких виконавчих проваджень, за яким вона є боржником у відділі виконавчої служби немає, вважає, що відсутні підстави для збереження арешту всього належного їй майна, а бездіяльність Дніпровського РВДВС у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) є неправомірною, тому просить скаргу задовольнити на підставі ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження».

Від представника заінтересованої особи АТ «Херсонгаз» надійшов відзив скаргу в якому останній зазначив, що рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона у справі 2-1203/2004 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Херсонгаз» заборгованість у розмірі 4 683,60 грн. На даний час рішення суду виконано в повному обсязі, тому вважає, що скарга підлягає задоволенню в повному обсязі. Просила розглянути справу у її відсутність.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені у встановленому законом порядку. Від представника скаржника надійшла заява про розгляд скарги у її відсутність, заявлені вимоги підтримала, просила суд скаргу задовольнити.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона у справі 2-1203/2004 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Херсонгаз» заборгованість у розмірі 4 683,60 грн.

На виконання рішення видано виконавчий лист.

Рішення суду виконано.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що за №1865719, зареєстрований 11.04.2005 року о 15:16::47 реєстратором Херсонська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за постановою про арешт майна АА079779 від 04.04.2005 року Дніпровського ВДВС Херсонського МУЮ-ДВ, виконавець Шеремет Ю.А.

04.06.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського РВДВС у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з заявою про зняття арешту з всього належного їй майна.

Листом Дніпровського РВДВС у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повідомлено їй про відсутність підстав, для зняття арешту, рекомендовано звернутися до суду з приводу зняття арешту. Також повідомлено, що жодних виконавчих проваджень, на виконанні відділу станом на 09.07.2021 року не перебуває та не перебувало виконавчих проваджень з примусового виконання рішень судів та рішень інших органів, де боржником є ОСОБА_1 .

Згідно із положеннями ст.40 ч. 1 та ч.2 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю .

Згідно із ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Зазначена у скарзі бездіяльність порушує визначене ст.319 ЦК України право заявника розпоряджатись своїм майном на власний розсуд, оскільки наявний арешт на майно перешкоджає йому переоформити належну йому частку.

Відповідно до п.7 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) божника або його частини, в тому числі, є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Отже, оскільки відсутні відповідні відомості про наявність виконавчого провадження щодо заявника у Автоматизованій системі виконавчого провадження та у заявника ОСОБА_1 відсутня заборгованість перед АТ «Херсонгаз», тому відмова ОСОБА_1 у знятті арешту її нерухомого майна, суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Беручи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку, що Дніпровським РВДВС у м.Херсоні Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Одеса) безпідставно не знято арешт із належного ОСОБА_2 майна, тому скарга підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 447-452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність виконуючого обов`язки начальника відділу Дніпровського районний відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Нікішиної Ірини - щодо не зняття арешту з всього майна ОСОБА_1 .

Зобов`язати Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт нерухомого майна за №1865719 в Державному реєстрі речових прав, зареєстрований 11.04.2005 року о 15:16:47 реєстратором Херсонська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за постановою про арешт майна АА079779 від 04.04.2005 року Дніпровського ВДВС Херсонського МУЮ-ДВ, виконавець Шеремет Ю.А.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду в порядку ст. 355 ЦПК України.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя В.В. Прохоренко