ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1837/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2021 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді Іщенко І.М., при секретарі судового засідання Клисак Н.Г., за відсутністю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя

ВСТАНОВИВ

В грудні 2018 року до суду звернулась ОСОБА_1 із зазначеним позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якому просила визнати факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із відповідачем із 06 лютого 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач послалась на те, вона із 06 лютого 1998 року сумісно проживала із відповідачем однією родиною, 8 квітня 2005 роки шлюб із ОСОБА_2 був зареєстрований. За час сумісного фактичного проживання ними було придбано квартира у АДРЕСА_1 вартістю 106 919 грн, а також був оформлений договір купівлі-продажу по 1/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 та 1/3 частину земельної ділянки на ім`я відповідача. На цей час відповідач проживає із іншою жінкою у спірному домі і спільне проживання їх неможливо.

Просить суд виділити їй у власність 1/3 частину будинку АДРЕСА_2 , а ОСОБА_3 виділити у власність квартиру АДРЕСА_3 .

10 травня 2019 року позивачка ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, пославшись що вона із 06.02.1998 року по 08.04.2005 рік проживала із ОСОБА_4 однією сім`єю по адресі : АДРЕСА_4 . В березні 2005 року купили із відповідачем квартиру в АДРЕСА_5 де мешкає син відповідача від першого шлюбу, а в квітні 2005 року вона уклала договір купівлі-продажу бужинку в АДРЕСА_6 і 1/3 частину будинку було переоформлено на відповідача.

Просить суд визнати факт спільного проживання без реєстрації шлюбу із відповідачем за період із 06 лютого 1998 року по 08 квітні 2005 рік по адресі АДРЕСА_4 , визнати за нею право власності на 2/3 частину житлового будинку АДРЕСА_2 і припинивши за ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на 1/3 частину вказаного житлового будинку АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, направлено письмовий відзив на позов, заперечував проти позовних вимог, пославшись на відсутність фактичних шлюбних відносин із позивачкою, квартира АДРЕСА_1 належить йому приватної власності і була придбана на особисті кошти, житловий будинок по АДРЕСА_2 , який було набуто в шлюбі із позивачкою належить в рівних частках по Ѕ частині йому, позивачці та донці від першого шлюбу позивачки , просить в позові відмовити ( а.с.50, 94)

Ухвалою від 15 грудня 2018 року було відкрито провадження по справі

( а.с.11).

За заявою представника позивача адвоката Кондрашової В.О. підготовче провадження ухвалою суду від 16.05.2019 року було продовжено ( а.с.56)

Позивач уточнила позовні вимоги просивши визнати за нею право приватної власності на 2/3 частини житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_2 , припинивши за відповідачем право сумісної власності на 1/3 частину вказаного будинку та земельної ділянки ( а.с.63)

Ухвалою від 25.07.2019 року підготовче засідання було закрито і справа призначена до судового розгляду ( а.с.103)

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, пояснивши що вона з 06 лютого 1998 року по 08.04.2005 року проживала разом із ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу в АДРЕСА_4 , яка їй належить на праві власності.

08 квітня 2005 року вони із відповідачем уклади шлюб, спільних дітей немає. За час сумісного проживання нею та ОСОБА_3 за спільні кошти було придбане квартира в АДРЕСА_5 , а у квітні 2005 року вона за кошти своєї матері придбала житловий будинок розташований по АДРЕСА_2 , оформила на себе право власності, після чого 22.04.2005 року продала по 2/3 частини донці від першого шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, так як шлюб із відповідачем припинений 21 червня 2018 року, відповідач не дає змоги користуватись їй часткової в будинку розташованого по АДРЕСА_2 , проживає там з іншої сімьєю.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовчому і судовому засіданні заперечував проти позову, пославшись на те, що він не перебував у фактичних шлюбних відносинах із позивачкою із 06.02.1998 року, квартира АДРЕСА_1 є його особистою власністю і придбана на його особисті кошти. Житловий будинок АДРЕСА_2 був набутий у шлюбі із позивачкою і належить в рівних частинах по 1/3 йому, ОСОБА_1 та її донці від першого шлюбу. Просить відмовити в позовних вимогах в повному обсязі, так як 1/3 частина спірного будинку не є спільною сумісною власністю, а є його приватною власністю.

Заслухавши сторони, свідків , дослідивши матеріали справи , суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з наступних підстав .

Судом встановлені наступні факти і юридичні правовідносини.

Відповідно до ст. 77 ч.2 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом доказування по справі є позовні вимоги визнання факту спільного проживання позивачки ОСОБА_1 із ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 06 лютого 1998 року по 08.04.2005 рік за адресою АДРЕСА_4 .

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Зазначена правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт.

Однак, позивачкою не надано належних і допустимих доказів того, що вона та відповідач постійно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 06 лютого 1998 року по 08.04.2005 рік за адресою АДРЕСА_4 , мали спільний бюджет, вели спільне господарство, придбали майно в інтересах сім`ї, проводили спільні витрати по вказаній адресі.

В суді встановлено, шо позивачці ОСОБА_1 та її донці

ОСОБА_5 на праві приватної власності із 17.12.1997 року належить квартира АДРЕСА_7 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло ( а.с.67) і будь яких довідок із ЖЄК чи актів обстеження матеріально-побутових умов засвідчених належним чином про постійне проживання сторін по вказаній адресі як однією сім`єю до суду не надано.

Покази свідків з боку позивачки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не підтвердили факт проживання сторін саме з 06 лютого 1998 року по 08.04.2005 рік за адресою АДРЕСА_4 , а сам позивач та свідки з його боку ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 також заперечували факт постійного проживання сторін в квартира АДРЕСА_7 .

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач не довела в судовому порядку факт спільного проживання як однією сім`єю із ОСОБА_4 із 06 лютого 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_8 , а тому в позовних вимогах про поділ спільного майна слід відмовити.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб 08 квітня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб ( а.с.79)

Крім того , як вбачається ОСОБА_1 належав весь житловий будинок АДРЕСА_9 на праві власності до укладення шлюбу, а саме із 24 лютого 2005 року, що підтверджується копію свідоцтва про право власності ( а.с.69) і яким вона розпорядилась на власний розсуд продавши 22 квітня 2005 року донці ОСОБА_5 та чоловікові ОСОБА_2 по 2/3 частині вищевказаного будинку, земельну ділянку по вказаній адресі , що підтверджується договорами купівлі-продажу (а.с.74, 78), а тому вимоги позивачки про позбавлення права власності відповідача на частку житлового будинку по спірному будинку не можуть бути задоволені, так як право власності є непорушним відповідно до ст. 321 ЦК Українри.

Позовні вимоги про виділення у власність позивачці 1/3 частини будинка АДРЕСА_2 та виділення у власність відповідачу кв. АДРЕСА_3 задоволенню не підлягають, так як зазначена частка майна вже належить на праві власності позивачці, а кв. АДРЕСА_3 належить відповідачу на праві власності, що підтверджується витягом із реєстру прав власності на нерухоме майно ( а.с.4)

За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені статтею 74 СК України вважати майно (спірну квартиру) таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою.

Приймаючи до уваги, що ні позивачкою, ні її представником адвокатом Кондрашовою В.О. не надано суду належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 саме як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та ведення ними спільного господарства, що вони були пов`язані спільним побутом та мали усталені стосунки, взаємними правами та обов`язками, притаманними сім`ї в період з 06 лютого 1998 року по 08 квітня 2005 року в позовних вимогах ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись , ст.ст. 10,12, 13,89,141,259,263-265 ЦПК України, ст. 74 СК України, ст.321 ЦК України, рішенням Конституційного Суду від 03.06.99 №5-рп/99, суд

УХВАЛИВ

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду або через Петриківський райсуд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів від дня проголошення, а в разі відсутності сторін, в той же строк з дня отримання копії судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. М. Іщенко