Справа № 661/3892/20
Провадження № 2/661/71/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

10 лютого 2021 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі :

головуючої судді Бойко М.Є.,

за участю секретаря Антоненко І.О.,

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в м. Нова Каховка, Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №5 Новокаховської міської ради Херсонської області, директора Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №5 Новокаховської міської ради Херсонської області ОСОБА_2 про відновлення права на працю на умовах безстрокового договору,

встановив:

28.09.2020 року позивачка звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить суд скасувати наказ директора загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів №5 від 30.06.2020 року за №29-к/тр «Про укладення строкового трудового договору з ОСОБА_1 ».

В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що вона з 01.02.2008 року працює вчителем біології та основ здоров`я у загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 5 Новокаховської міського ради (далі - ЗОШ); з 2007 року є пенсіонером за віком. 05.06.2020 року, у зв`язку з прийнятим ЗУ «Про повну середню освіту», нею написано заяву директору школи, в якій зазначено наступне: «З метою запобігання позбавлення мене права на працю, яке гарантоване ст. 43 Конституції України, вимушена просити вас здійснити такі дії: надати мені щорічну планову відпустку з 15 червня 2020 року, (ст.6, ст.7 ЗУ «Про захист людей похилого віку»); укласти трудовий договір відповідно до Прикінцевих положень ЗУ «Про повну загальну середню освіту» після закінчення відпустки, оскільки під час відпустки (ст. 40 КЗПП) звільнення неможливе; трудовий договір строком на один рік прошу укласти у письмовій формі (ст. 24 КЗППУ), погодивши його зміст з міською організацією вільної профспілки працівників освіти і науки м. Н.Каховка.

Крім того, в обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказала у позові, що з 15.06.2020 р. по 10.08.2020 р. вона перебувала у плановій відпустці за наказом № 17-к/тр від 12 06 2020 року. 02.07.2020 p., тобто за межами, встановленими законом, її ознайомлено з наказом директора ЗОШ № 29-к/тр ОСОБА_2 від 30.06.2020 р. «Про укладання строкового трудового договору з ОСОБА_1 ». За цим наказом припиняється з 01.07.2020 року безстроковий трудовий договір з нею та укладається трудовий договір строком на 1 (один) календарний рік з 01.07.2020 року до 30.06.2021 року включно. Під час ознайомлення вона письмово зазначила, що наказ № 17-к/тр видано не у відповідності до поданої нею заяви, а саме - без надання самого трудового договору у письмовій формі; ані звільнення, ані зміни в умовах праці з профспілковим комітетом роботодавцем не погоджено. Також, цей наказ порушує її конституційні права на працю, гарантовані Конституцією України та норми КЗпП України, зокрема ст.ст. 21-24, ст.36 КЗпП, до того ж вона вважає, що відбулась її дискримінація за такою ознакою, як вік людини, що є недопустимим, а тому звертається до суду з цим позом.

29.09.2020 року від позивачки надійшло клопотання про поновлення строку для подачі позову про оскарження наказу №29-к/тр від 30.06.2020 року, оскільки, на її думку, його зміст можна тлумачити як звільнення з роботи, для оскарження якого законодавцем встановлено строк в один місяць, і як такий, що оскаржується протягом трьох місяців, що ускладнило визначення нею тривалості строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 30.09.2020 року провадження по справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

28.10.2020 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти задоволення позову ОСОБА_1 , зазначивши в обґрунтування наступні обставини.

Відповідно п.п.2 п.3 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 463 («Про повну загальну середню освіту») позивачка була попереджена про укладання строкового трудового договору з 01.07.2020 року.

Копію наказу «Про зміну умов праці педагогічних працівників закладу» від 26.03.2020 року № 10-к/р розміщено на сайті школи, надіслано на електронну пошту вільної профспілки працівників освіти м.Нова Каховка, а 27.04.2020 року на електронну пошту вільної профспілки працівників освіти м.Нова Каховка було надіслано повідомлення про укладання строкового договору з ОСОБА_1 . 05.06.2020 року ОСОБА_1 подала відповідну заяву і надала усну згоду щодо того, що в останній день роботи перед відпусткою ознайомиться з відповідним наказом, але захворіла і на робочому місці була відсутня, а з 15.06.2020 року вже перебувала у відпустці. Таким чином, можливість ознайомити позивачку з наказом № 10-к/р з`явилась лише 02.07.2020 року, під час розгляду в суді справи, в якій вона приймала участь.

Крім того, відповідач звернув увагу суду на те, що в наказі по школі від 30.06.2020 року № 29-к/тр «Про укладення строкового трудового договору із ОСОБА_1 » мова про розірвання трудового договору та істотну зміну умов праці не йдеться, оскільки трудові відносини продовжуються, працівник залишився на своїй посаді в тому самому закладі; збережено і відпустку, і посаду, яку обіймала позивачка.

Отже, відповідачем виконано рекомендації МОН України (лист від 15.09.2020 р. № 1/9-259) без жодного порушення норм законодавства, а перебування працівника на лікарняному та у відпустці не може бути перешкодою для його ознайомлення з наказом. Укладання письмового строкового трудового договору, на думку відповідача, у даному випадку не вимагалось, оскільки додержання письмової форми трудового договору є обов`язковим тільки у випадках, визначених в ч.1 ст.24 КЗпП України. Випадок укладання строкового договору з педагогічними працівниками закладів освіти, яким виплачується пенсія за віком під дію цієї статті не підпадає, а тому відповідачу було достатньо видачі кадрового наказу.

З огляду на вищевикладене відповідач просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позову повністю, при цьому також вважаючи, що жодної дискримінації її особи та порушення конституційних прав у даному випадку не відбулось.

В судовому засіданні позивачка свій позов повністю підтримала з підстав, у ньому зазначених, просила суд його задовольнити. Також пояснила, що відповідно до ЗУ «Про освіту» вона підпадає під категорію працівників пенсіонерів, а тому з нею дійсно було необхідно укласти строковий трудовий договір замість безстрокового. З відповідним наказом « Про зміну умов праці педагогічних працівників закладу» від 26.03.2020 року вона була ознайомлена 27.04.2020 року, з ним погодилась, але за умови укладення такого договору у письмовій формі. З 15.06.2020 по 10.08.2020 року вона перебувала у плановій відпустці, але 30.06.2020 року директором школи видано наказ про зміни умов праці, відповідно до якого попередній безстроковий договір між ЗОШ №5 та нею було припинено та з 01.07.2020 року укладено строковий трудовий договір строком на 1 рік, тобто по 30.06.2021 року. З цим наказом її було ознайомлено лише 02.07.2020 року, крім того, у цей час вона перебувала у відпустці, а тому таке ознайомлення,на її думку, є протизаконним, оскільки під час відпустки звільнення її з роботи, що по суті, на її думку відбулось у даному випадку, є незаконним. Також вважає, що відповідно до вищевказаного наказу були змінені її умови праці, проте вимоги ст.32 КЗпП не виконані.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1 в судовому засіданні не визнав, зазначивши під час судового розгляду про те, що із позивачкою був укладений строковий трудовий договір за її згодою, її не було звільнено з роботи. Тобто, трудові відносини між ними не припинялись, кінцевий розрахунок по заробітній платі не проводився, умови її праці не змінювались. Пояснив також, що наказ про припинення із ОСОБА_1 безстрокового трудового договору та укладення строкового був готовий 15.06.2020 року, проте вона з ним умисно не ознайомлювалась, і це стало можливим лише 02.07.2020 року в судовому засіданні по іншій справі. Крім того, на його думку, перебування працівника у відпустці, на лікарняному не є перешкодами для такого ознайомлення. За таких обставин він вважає, що всі дії відповідачів відповідають вимогам закону.

Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що позивачкою порушено спір щодо правомірності наказу про зміну істотних умов праці.

Як вбачається з матеріалів справи, з оскаржуваним наказом №29-к/тр від 30.06. 2020 року позивачка ознайомилася 02.07.2020 . При цьому, з позовом про його оскарження вона звернулася до суду 28.09.2020 року, тобто з додержанням тримісячного строку, передбаченогост.233 КЗпП України, а тому суд не вважає його пропущеним.

ОСОБА_1 з 01.02.2008 року працює у загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №5 Новокаховської міської ради Херсонської області на посаді вчителя біології та основ здоров`я.

26.03.2020 року відповідач видав наказ № 10-к/тр про зміну умов праці педагогічних працівників закладу, а саме: про припинення безстрокових договірів з працівниками, які отримують пенсію за віком з 25 червня 2020 року та укладення з ними строкових трудових договорів.

05.06.2020 року позивачка отримала повідомлення про переукладання безстрокового на строковий трудовий договір.

В повідомленні вказано, що позивачу пропонується укласти з 01.07.2020 року трудовий договір строком на 1 рік. Про згоду необхідно повідомити заявою. Якщо до 25.06.2020 року заяву подано не буде, позивача буде звільнено з 30.06.2020 року.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами справи позивачка у той же день, тобто 05.06.2020 року дала свою згоду на переукладання трудового договору, однак з наступного дня після закінчення чергової відпустки, оскільки звільнення з роботи під час її тривалості є неможливим, а також просила строковий договір з нею укласти в письмовій формі.

У відповідності до наказу директора школи № 5 № 17-к/тм від 12.06.2020 року позивачка перебувала у щорічній основній відпустці з 15.06.2020 року по 10.08.2020 року.

Наказом директора загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 5 від 30.06.2020 року № 29-к/тр з ОСОБА_1 припинено з 01.07.2020 року безстроковий трудовий договір та на підставі її відповідної заяви від 05.06.2020 року укладено з нею трудовий договір строком на 1 календарний рік , з 01.07.2020 року до 30.06.2021 року. З цим наказом позивачку ознайомлено 02.07.2020 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про повну загальну середню освіту» від 16 січня 2020 року №463-ІХ педагогічні працівники мають права, визначені Законом України "Про освіту", цим Законом, законодавством, колективним договором, трудовим договором та/або установчими документами закладу освіти. Педагогічні працівники закладів освіти приймаються на роботу за трудовими договорами відповідно до вимог цього Закону та законодавства про працю. Педагогічні працівники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти, які досягли пенсійного віку та яким виплачується пенсія за віком, працюють на основі трудових договорів, що укладаються строком від одного до трьох років.

Пункт 2 ч.2 Розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про повну загальну середню освіту» № 463 встановлює, що набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з педагогічними працівниками державних і комунальних закладів загальної середньої освіти, яким виплачується пенсія за віком, згідно з пунктом 9 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України (підстави, передбачені іншими законами).

До 1 липня 2020 року керівники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти зобов`язані припинити безстрокові трудові договори з педагогічними працівниками таких закладів освіти, яким виплачується пенсія за віком, з одночасним укладенням з ними трудових договорів строком на один рік. У разі незгоди з продовженням трудових відносин на умовах строкового трудового договору педагогічні працівники, яким виплачується пенсія за віком, звільняються згідно з пунктом 9 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. Після закінчення строку трудового договору з такими педагогічними працівниками можуть укладатися строкові трудові договори відповідно до абзацу третього частини другої статті 22 цього Закону.

Таким чином, відповідача було зобов`язано припинити безстроковий трудовий договір з позивачкою з одночасним укладанням трудового договору строком на один рік, оскільки вона є пенсіонером за віком, отримує пенсію, отже підпадає під дію закону № 463, а тому він мав до 1 липня 2020 року видати наказ про припинення з позивачкою безстрокового трудового договору та укладення з нею трудового договору строком на один рік, і підставою для цього є імперативна норма п. 2 ч. 3 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про повну загальну середню освіту».

Наявні у справі дані також вказують на те, що позивачка надала свою згоду на зміну істотних умов праці шляхом подачі письмової заяви. Так, 05 червня 2020 року ОСОБА_1 надала заяву директору загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 5 про свою згоду працювати на умовах строкового трудового договору один рік, з 01 липня 2020 року по 30 червня 2021 року.

Отже, директор загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 5 ОСОБА_4 цілком законно видав 30.06.2020 року наказ № 29-к/тр про укладення з ОСОБА_1 строкового трудового договору з 01.07.2020 року, діючи в межах ЗУ «Про повну загальну середню освіту».

Посилання позивачки на незаконність цього наказу у зв`язку з перебуванням позивачки у відпустці, є безпідставними, оскільки ч.3 ст.40 КЗпП України встановлює таку заборону лише у випадках звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, тобто з підстав, передбачених ст.ст. 40, 41 КЗпП України (п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України), а ОСОБА_1 не було звільнено з займаної нею посади, тому її перебування у відпустці не може бути перешкодою для укладання з нею строкового трудового договору.

Укладання письмового строкового трудового договору у даному випадку також не є обов`язковим, оскільки додержання такої форми є необхідним лише у випадках, визначених в ч.1 ст.24 КЗпП України.

Доводи позивача щодо неконституційності Закону №463 в частині укладання строкових трудових договорів з педагогічними працівниками, які досягли пенсійного віку, є необгрунтованими, оскільки згідно положень ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти визнаються неконституційними з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки на час розгляду даного спору рішення Конституційного Суду України про визнання неконституційним повністю чи в окремій частині Закону України «Про повну загальну середню освіту» від16.01.2020року відсутнє, тому визначені ним вимоги є обов`язковими для виконання.

Є також неприйнятними і посилання позивачки на дискримінацію її за віком з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 2-1 КЗпП України забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» дискримінація - це ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

За ст. 5 вказаного Закону формами дискримінації є: пряма дискримінація; непряма дискримінація; підбурювання до дискримінації; пособництво у дискримінації; утиск.

Позивачкою не підтверджено будь-якими доказами, а зі змісту позовних вимог не вбачається, що її обмежено у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, що відповідно до Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» можна вважати дискримінацією, а також не надано суду належних та допустимих доказів про те, що з боку відповідачів вчинено стосовно неї дії, які мають ознаки прямої дискримінації чи утиску, оскільки, уклавши строковий трудовий договір, вона виразила свою волю на припинення безстрокового трудового договору, який з нею раніше був укладений.

Отже, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів в розумінні ст.76 - 81 ЦПК України, обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в зв`язку із його необгрунтованістю.

Оскільки позивачку при подачі позову звільнено від сплати судового збору Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати у справі слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 263-265, 273, 279, 354, 355, п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №5 Новокаховської міської ради Херсонської області, директора Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №5 Новокаховської міської ради Херсонської області ОСОБА_2 про відновлення права на працю на умовах безстрокового договору, відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляція безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а при оголошенні судом вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15 лютого 2021 року.

Ознайомитись з текстом судового рішення в електронній формі сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair/sud2117

Суддя М. Є. Бойко