Справа №222/642/20
Провадження №2/222/17/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року смт. Нікольське

Володарський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Вайновської О.Є.,

секретаря судового засідання Гранкіної О.В.,

за участю учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Васильєвої Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Новокраснівської сільської ради до ОСОБА_2 про повернення безпідставно збережених коштів,

ВСТАНОВИВ:

15.05.2020 року Новокраснівська сільська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про повернення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати в сумі 377506,15 грн. В обґрунтування позову посилалася на те, що 02.02.2012 року відповідачка до договором купівлі-продажу нежитлової будівлі придбала крамницю по АДРЕСА_1 , розташовану на земельній ділянці державної власності загальною площею 0,1747 га, кадастровий номер :01:000:0317, з цього часу використовує вказану земельну ділянку для обслуговування нежитлового приміщення, не сплачуючи орендної плати за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, тим самим Новокраснівська сільська рада втрачає належне їй майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження коштів у розмірі орендної плати. Просила стягнути з ОСОБА_3 безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за період з 02.12 року 12.2019 року, виходячи з розміру орендної плати 12% на рік від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, в сумі 377506,15 грн.

Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 22.05.2020 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Відповідачці визначено п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання відзиву.

Під час підготовчого провадження за клопотанням представника відповідачки адвоката Васильєвої Н.В. витребувавно докази з відділу у Нікольському районі ГУ Держгеокадастру у Донецькій області копію документації з землеустрою на земельну ділянку площею 0,1747 га, кадастровий номер :01:000:0317, розташовану по АДРЕСА_1 .

З відповіді відділу у Нікольському районі ГУ Держгеокадастру у Донецькій області документація з землеустрою на земельну ділянку площею 0,1747 га, кадастровий номер :01:000:0317, розташовану по АДРЕСА_1 , у відділі відсутня.

У встановлений судом строк відповідачка відзив не надала.

Інших клопотань від учасників справи не надходило.

Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 02.10.2020 року підготовче провадження закрито.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, пояснила, що після придбання ОСОБА_2 крамниці, що розташована по АДРЕСА_1 , та звернулася до Новокраснівської сільської ради з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо передачі земельної ділянки в оренду строком на 49 років і рішенням Новокраснівської сільської ради від 04.01.2013 року №VI/25-236 такий дозвіл було надано. Після цього, ОСОБА_4 до Новокраснівської сільської ради з будь-якими заявами не зверталася. Таким чином з часу придбання нежитлового приміщення і до теперішнього часу ОСОБА_2 використовує земельну ділянку площею 0,1747 га, кадастровий номер :01:000:0317, розташовану по АДРЕСА_1 , для обслуговування належної їй на праві власності нежитлової споруди, без належного оформлення договірних відносин з власником земельної ділянки Новокраснівською сільською радою та без сплати орендної плати, тим самим зберігає у себе грошові кошти у розмірі орендної плати. Просила позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилася, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Представник відповідачки адвокат Васильєва Н.В. в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що відповідачка дійсно придбала нерухоме майно крамницю, розташовану по АДРЕСА_1 , але фактично користується для обслуговування нежитлової споруди земельною ділянкою площею 0,1 га і належні докази користування відповідачкою земельною ділянкою площею 0,1747 га у позивача відсутні. Орендну плату відповідачка не сплачувала, бо не укладала договір оренди землі, а відтак їй не було відомо про розмір та термін її сплати. Крім цього, представник відповідачки зазначила, що розмір орендної плати у вигляді 12% річних від нормативної грошової оцінки земельної ділянки також є необґрунтований позивачем, оскільки відповідне рішення позивачем не приймалось. Просила відмовити у позові в повному обсязі, а у разі його задоволення застосувати наслідки спливу позовної давності.

Заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що 02.02.2012 року ОСОБА_2 придбала за договором купівлі-продажу нежитлової будівлі крамницю АДРЕСА_2 на земельній ділянці державної власності загальною площею 0,1747 га, кадастровий номер :01:000:0317 (а.с.11).

Право власності ОСОБА_2 на вказану нежитлову споруду зареєстроване 09.02.2012 року КП Володарське бюро технічної інвентаризації (а.с.12).

Власником земельної ділянки площею 0,1747 га, розташованої по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 421785000:01:000:0317, із земель житлової та громадської забудови для розміщення будівель та споруд, цільове призначення комерційного використання, є Новокраснівська сільська рада на підставі Державного акту серії І-ДН №002994 від 11.01.2000 року (а.с.13-15).

25.12.2012 року ОСОБА_2 звернулася до Новокраснівської сільської ради з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо передачі в оренду земельної ділянки площею 0,1 га строком на 49 років для обслуговування магазину Будівельні матеріали (а.с.16).

Рішенням Новокраснівської сільської ради від 04.01.2013 року №VI/25-236 Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо передачі в оренду земельної ділянки для обслуговування магазину Будівельні матеріали, ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо передачі в оренду строком на 49 років земельної ділянки площею 0,10 га для обслуговування магазину Будівельні матеріали із земель житлової та громадської забудови села Новокраснівка (а.с.17).

01.04.2020 року комісією у складі: т.в.о. сільського голови Ведута А.В., заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Мартищенко Т.С., голови постійно діючої комісії з питань агропромислового комплексу, земельних відносин, соціального розвитку сіл та екології ОСОБА_5 , проведено обстеження земельної ділянки площею 0,1747 га, комунальної власності із земель житлової та громадської забудови, цільове призначення комерційного використання для розміщення будівель та споруд, кадастровий номер :01:000:0317, розташованої по АДРЕСА_1 , за результатами якого встановлено, що вказана земельна ділянка використовується ОСОБА_2 за відсутності правовстанволюючих документів для обслуговування належного їй нерухомого майна магазину Будівельні матеріали, про що складено акт обстеження земельної ділянки від 01.04.2020 року (а.с.18).

Розрахунок розміру безпідставно збережених ОСОБА_2 коштів у розмірі орендної плати здійснено Новокраснівською сільською радою виходячи з 12% нормативної грошової оцінки земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0317, розташованої по АДРЕСА_1 , яка відповідно до листа Відділу у Нікольському районі ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, складає за 2012 рік 250781,85 грн, за 2013 рік 250781,85 грн, за 2014 рік 313226,53 грн, за 2015 рік 448853,62 грн, за 2016 рік 475784,84 грн, за 2016 рік 475784,84 грн, за 2017 рік 475784,84 грн, за 2018 рік 475784,84 грн, за 2019 рік 475784,84 грн (а.с.19).

Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Водночас, за змістом ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності на земельну ділянку, на якій цей об`єкт розміщений. Новий власник земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку, відповідно до вимог законодавства. Таким чином, з моменту виникнення права власності на нерухоме майно, у власника виникає обов`язок зареєструвати речове право на земельну ділянку, на якій воно розташоване.

Однак ОСОБА_2 , маючи на праві власності нежитлову будівлю АДРЕСА_3 , належним чином не оформила право користування земельною ділянкою комунальної власності, на якій розташована зазначена будівля, та не уклала з Новокраснівською сільською радою відповідного договору оренди.

При цьому, суд вважає встановленим факт користування ОСОБА_2 земельною ділянкою площею 0,1747 га, кадастровий номер :01:000:0317, розташованої по АДРЕСА_1 , на якій розміщено належний їй на праві приватної власності магазин «Будівельні матеріали», оскільки це підтверджено актом обстеження земельної ділянки від 01.04.2020 року.

Щодо посилань представника відповідача на те, що акт обстеження земельної ділянки (а.с. 8) не є допустимим доказом, з огляду на його суперечність Постанові КМУ №284 від 19.04.1993 року, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 затверджено Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (далі Порядок №284).

За цим Порядком розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад, до складу яких включаються їх представники, власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

Відшкодуванню підлягають: вартість житлових будинків, виробничих та інших будівель і споруд, включаючи незавершене будівництво; вартість плодоягідних та інших багаторічних насаджень; вартість лісових і деревно-чагарникових насаджень; вартість водних джерел (колодязів, ставків, водоймищ, свердловин тощо), зрошувальних і осушувальних систем, протиерозійних і протиселевих споруд; понесені витрати на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво (оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт), на розвідувальні та проектні роботи; інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі

орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані (п.3 Порядку №284 ).

Розміри збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків, проведених витрат на поліпшення якості земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості) (п.4 Порядку №284).

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Таким чином, із змісту постанови вбачається, що Порядок №284 регламентує спосіб визначення шкоди та його нормативне оформлення у виді акту для відшкодування шкоди.

В той час, коли акт від 01.04.2020 року, є нічим іншим як актом обстеження земельної ділянки на предмет користування нею без достатніх правових підстав, а не актом визначення розміру збитків для подальшого їх відшкодування.

До того ж, акт обстеження земельної ділянки від 01.04.2020 року, про недопустимість якого вказує відповідачка не оскаржений нею. Крім того, нею не наданий інший акт, який би спростовував інформацію, викладену в акті обстеження земельної ділянки від 01.04.2020 року.

Суд також звертає увагу, що в ході розгляду справи сторона відповідача не заперечувала факт користування земельною ділянкою кадастровий номер :01:000:0317, розташованої по АДРЕСА_1 , для обслуговування належного на праві власності ОСОБА_2 магазину Будівельні матеріали, а лише не погоджувалася з розміром (площею) земельної ділянки, яка фактично використовується відповідачкою.

В цій частині доводів представника відповідачки адвоката Васильєвої Н.В. суд зазначає наступне.

Зі змісту ст.79-1 ЗК України вбачається, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав і передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Таким чином, об`єктом цивільних прав є сформована земельна ділянка, з визначенням її площі, меж, присвоєнням відповідного кадастрового номера та здійснення державної реєстрації речових прав на неї. А отже, стверджувати, що ОСОБА_2 , до якої перейшло право власності на нежитлову будівлю крамницю АДРЕСА_2 на земельній ділянці комунальної власності загальною площею 0,1747 га, кадастровий номер :01:000:0317, використовує земельну ділянку площею меншою, ніж відведена, можна лише після формування земельної ділянки шляхом, зокрема, шляхом поділу вже раніше сформованої земельної ділянки площею 0,1747 га, кадастровий номер :01:000:0317, підтвердженням чого є реєстрація новосформованої земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та реєстрі речових прав на земельну ділянку.

За таких обставин, твердження представника відповідачки адвоката Васильєвої Т.Г. щодо недопустимості доказі акту обстеження земельної ділянки від 01.04.2020 року, а також спірності розміру земельної ділянки, яким користується відповідачка для обслуговування

належного їй на праві власності нерухомого майна, суд вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, не спростовують вищевикладених висновків суду, а отже є неприйнятними судом.

Відповідно до ст.206 ЗК України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 ПК України визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Відповідно до ст.21 ЗУ Про оренду землі від 06.10.1998 року №161-ХІV, розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може меншою за розмір земельного податку та перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (п.288.1, 288.4, 288.5, п.п.288.5.1, 288.5.2.).

Відповідачка ОСОБА_2 не є зареєстрованим у встановленому законом порядку ані власником, ані постійним землекористувачем земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для неї, як землекористувача, є орендна плата (ст.14.1.72 ПК України).

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 , на підставі ст.ст.1212-1214 ЦК України, суми 377506,15 грн, позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що це сума несплаченої відповідачкою орендної плати за використання земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, без укладення договору оренди за період з 02.2012 року по 12.2019 року, внаслідок чого Новокраснівська сільська рада була позбавлена можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі спірної земельної ділянки в оренду.

Розмір несплаченої суми орендної плати за період з 02.2012 року по 12.2019 року в сумі 377506,15 грн, за користування ОСОБА_2 земельною ділянкою площею 0,1747 га, кадастровий номер :01:000:0317, розрахований позивачем за відсутності укладеного між сторонами між сторонами договору оренди землі та, відповідно, погодженого розміру орендної плати, виходячи з розміру орендної плати, встановленого ПК України, що не може перевищувати 12% на рік від її нормативної грошової оцінки, та становить: у 2012 році 250781,85*12%/12місяців*11 місяців = 27586,00 грн; + у 2013 році 250781,85*12% = 30093,82 грн; + у 2014 році 313226,53*12% = 37587,18 грн; + у 2015 році 448853,62*12% = 53862,43 грн; + у 2016 році 475784,84*12% = 57094,18 грн; + у 2017 році 475784,84*12% = 57094,18 грн; + у 2018 році 475781,84*12% = 57094,18 грн; + у 2019 році 475784,84*12% = 57094,18 грн; а разом 377506,15 грн.

Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином;2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Статтею 1214 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи.

У п.65 постанови від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Згідно з п.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З аналізу змісту норм ст.ст. 1212-1214 ЦК України випливає, що зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання) виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи.

В даному випадку наявні усі три названі ознаки.

Так, відповідачка дійсно зберігала (заощадила) у себе майно грошові кошти у вигляді орендної плати, що нараховуються за користування земельною ділянкою загальною площею 0,1747 га, кадастровий номер :01:000:0317, по АДРЕСА_1 .

При цьому, збереження (заощадження) цього майна почалося з моменту набуття права власності на нерухоме майно магазин № НОМЕР_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,1747 га, кадастровий номер :01:000:0317, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме з моменту реєстрації права, що відбулося 09.02.2012 року. Оскільки, будівля відповідачки, будучи, згідно ст.181 ЦК України, нерухомим майном (об`єктом, розташованим на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення) є органічно і нерозривно пов`язаною з цією земельною ділянкою, то набуття відповідачем права власності на будівлю автоматично призвела до фактичного набуття відповідачем і майнових прав володіння і користування земельною ділянкою, на якій ця будівля розташована.

Відсутність договору оренди земельної ділянки є фактичним наслідком набуття відповідачем володіння і користування чужою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації. В результаті відбулося збереження (заощадження) відповідачем належних до сплати за таке володіння і користування коштів у вигляді орендної плати.

Крім того, правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні. Передача прав володіння і користування земельною ділянкою згідно 206 ЗК України, п.п.14.1.136 п. 14.1. ст. 14 ПК України, здійснюється за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельної ділянки. Правові підстави для одержання відповідачем прав володіння і користування земельною ділянкою безоплатно відсутні. Так само відсутні правові підстави для не нарахування, несплати орендної плати за землю тощо.

Крім того, відповідач зберіг майно саме за рахунок позивача. Судом встановлено, що власником відповідної земельної ділянки є територіальна громада села Новокраснівка, в особі позивача, а отже згідно ст.206 ЗК України, п.п.14.1.136 п.14.1. ст.14 ПК України, власником майна фактично збереженого відповідачем (коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою) також є територіальна громада села Новокраснівка, тобто позивач. Таким чином, збереження (заощадження) відповідачем коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою призвело до збільшення (накопичення) цих коштів у відповідача за рахунок їх неодержання позивачем.

Незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельною ділянкою, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під категорію виправдане очікування, що є загальновизнаною в т.ч. в практиці визначення Європейського суду з прав людини.

Кваліфікація спірних правовідносин як зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави означає необхідність застосування у даній справі передбачених ст.ст.1212-1214 ЦК України правових наслідків дій/бездіяльності відповідача у в вигляді збереження (заощадження) у себе відповідних сум орендної плати.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Новокраснівської сільської ради про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі орендної плати за період з 02.2012 року по 12.2019 року, суд визнає такими, що ґрунтуються на вимогах Закону.

При цьому, заперечення представника відповідачки адвоката Васильєвої Н.В. з приводу необґрунтованості розрахунку несплаченої ОСОБА_2 орендної плати виходячи з процентної ставки в розмірі 12% на рік від нормативної грошової оцінки, суд оцінює критично та не приймає їх на спростування доводів позивача, оскільки, як вже зазначалося, погодженого сторонами розміру орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,1747 га, кадастровий номер :01:000:0317, без укладення між ними договору оренди земельної ділянки, не було, а самостійно визначений позивачем розмір орендної в 12% на рік від нормативної грошової оцінки, відповідає вимогам чинного законодавства.

Крім того, будь-якого контррозрахунку розміру несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності, не заперечуючи при цьому, факту користування земельною ділянкою кадастровий номер :01:000:0317, розташованою по АДРЕСА_1 , а лише не погоджуючись з розміром земельною ділянки, яким вона фактично користується, відповідачка не надала.

Разом з тим, відповідачем заявлено про застосування до вимог про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати наслідків спливу позовної давності.

Так, за змістом ст.256 ЦК України, позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Проте, перш ніж застосовувати наслідки спливу позовної давності, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Відповідно до п.1, 5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Строк, за який позивачем нараховано до стягнення з відповідача безпідставно збережені кошти, становить з 02.2012 року по 12.2019 року включно.

Згідно зі штампом на позовній заяві, позивач звернувся до суду з позовом 15.05.2020 року.

Таким чином, позивачем при звернення до суду пропущено строк позовної давності щодо вимог про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період з 02.2012 по 04.2017 року включно, в розмірі 225255,00 грн.

Частиною 4 ст.267 ЦК України, визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період з 02.2012 року по 04.2017 року включно в сумі 225255,00 грн у зв`язку зі спливом позовної давності в цій частині позовних вимог.

При цьому, суд вважає безпідставними посилання представника позивача на те, що виниклі між сторонами правовідносини нібито не мають строку виконання відповідачем та виконуються на відповідну вимогу позивача, оскільки обов`язок відшкодування збережених коштів у розмірі

орендної плати у відповідачки виник саме з моменту виникнення обставин позадоговірного використання земельної ділянки і, відповідно, у позивача, як у власника земельної ділянки, який зобов`язаний бути обізнаним про стан використання цієї земельної ділянки, виникло право на їх стягнення саме з вказаного моменту.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позивач про спірні обставини довідався або міг довідатися ще з моменту набуття відповідачкою права власності на нежитлову будівлю, тим паче, що та зверталася до Новокраснівської сільської ради з заявою про надання дозволу на розробку землеустрою щодо відведення земельною ділянки в оренду, і такий дозвіл позивачем було надано.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідачки на користь позивача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період з 05.2017 року по 12.2019 року в сумі 152251,15 грн, а в решті позову слід відмовити з огляду на сплив строку позовної давності.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд, відповідно до ст.141 ЦПК України, стягує з відповідачки на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 2283,73 грн. (5662,60 грн : 40,33%).

На підставі ст.ст.79-1, 120, 125, 206 ЗК України, ст.ст.14, 288 ПК України, ст.ст.256-257, 261, 268, 1212-1214 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Новокраснівської сільської ради Нікольського району Донецької області до ОСОБА_2 про повернення безпідставно збережених коштів, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Новокраснівської сільської ради, , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 152251 (сто п`ятдесят дві тисячі двісті п`ятдесят одна) гривня 15 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Новокраснівської сільської ради, , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 2283 (дві тисячі двісті вісімдесят три) гривні 73 копійки.

В решті позову Новокраснівської сільської ради Нікольського району Донецької області до ОСОБА_2 про повернення безпідставно збережених коштів, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 12.02.2020 року.

Суддя О. Є. Вайновська