справа № 570/2879/21
провадження № 2/570/1112/2021
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2021 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю представника позивача адвоката Мельничука С.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

його представника адвоката Михайлова В.О.,

секретаря судового засідання Новоселецької М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне, вул.С.Петлюри, 10) в порядку спрощенного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

покликаючись на існування у відповідача перед позивачем заборгованості за договором позики, представник позивача адвокат Мельничук С.В. у поданій до суду 05 липня 2021 року позовній заяві просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 03 липня 2017 року в розмірі 10 900 доларів США та судові витрати в розмірі 12 984 грн. 42 коп.

У поданому до суду 05 жовтня 2021 року відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Михайлов В.О. просить відмовити в задоволенні позовних вимог, стягнути з позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу. Зазначає, що в укладеній між сторонами розписці відсутні умови отримання відповідачем в борг коштів від позивача, на його думку підтвердження відповідачем отримання грошових коштів від позивача не свідчить про існування між сторонами саме боргового зобов`язання, стверджує, що грошові кошти по розписці були повернуті.

Крім того, просить застосувати строки позовної давності у даному спорі, оскільки вважає, що останнім днем для звернення позивача до суду є 05 липня 2021 року, а тому, на його думку, позивач звернулась до суду з пропуском строків позовної давності.

Сторін відповідно до ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи.

У поданій до суду заяві позивач позов підтримує.

У поданій до суду заяві позивач просить справу слухати у її відсутність за участі її повноважного представника у зв"язку з перебуванням за межами України на постійній роботі.

Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати її особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторін, дійшов висновку про можливість розглянути справу у відсутність позивача.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Мельничук С.В. зазначив, що розписка знаходиться у позивача, що свідчить про те, що кошти відповідачем не повернуті, тому просить задоволити позов та повідомляє про понесені позивачем витрати на правничу допомогу

Позов до суду подано ним 05 липня 2021 року і помилково зареєстровано позовну заяву 06 липня 2021 року, з приводу чого відкрито дисциплінарне провадження та винна особа притягнута до дисциплінарної відповідальності.

Відповідач у суді позов не визнає, пояснив, що кошти позивачу повністю віддав частинами протягом року, з позивачем разом навчались, розписку не забрав, бо довіряв їй, протягом трьох років розмов з позивачем про повернення коштів не було.

Представник відповідача адвокат Михайлов В.О. у суді позов не визнає, зазначив, що відповідач підтвердив, що отримав від позивача кошти, які повернув протягом встановленого строку, протягом трьох років жодних розмов щодо коштів між сторонами не було, сплата 3 % річних у договорі не передбачена

Просить застосувати у даній справі позовну давність, оскільки позовну заяву подано 06 липня 2021 року та відшкодувати понесені витрати на адвокатські послуги.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені сторонами докази по справі, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторони скористалися правовою допомогою.

Як встановлено судом, 03 липня 2017 року відповідач позичив у позивача грошові кошти в сумі 10 000, 00 доларів США та зобов`язався їх повернути не пізніше 03 липня 2018 року, що підтверджується розпискою про те, що він отримав такі грошові кошти у позивача та у нього виникли відповідні боргові зобов`язання. Сторони зазначили у розписці, що позика є безпроцентною.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод передбачено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Одними з загальних засад цивільного законодавства є, зокрема, справедливість та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст.526 ЦК України).

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1046 ЦК України). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1057 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст.1049 ЦК України).

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч.3 ст.533 ЦК України).

Ч.1 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Якщо це не вказано, законодавство передбачає, що можна стягнути 3% річних та індекс інфляції. Приписи ст.625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування 3 % річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків.

Договір позики за своєю юридичною природою є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання.

При вирішенні спору суд виходив із того, що між сторонами укладено договір позики, згідно з яким відповідач зобов`язався повернути позивачу отримані у борг кошти, однак у строк, передбачений договором, відповідач позичені кошти не повернув, що є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики та 3 % річних, оскільки позивач довів факт укладання між ними договору позики, умови якого не виконані відповідачем. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й факту передачі грошової суми позичальнику. Суд встановив, що наявність між сторонами позикових відносин підтверджується розпискою, яка підтверджує як факт отримання боржником коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти. Оскільки кошти повернуті не були, у позивача були підстави для звернення з цим позовом. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки належні докази про це відсутні, чим порушив умови договору та норми чинного законодавства, тому у позивача виникло право вимагати виконання зобов`язання за договором. Кредитор відповідне право вимоги реалізував шляхом пред`явлення до позичальника позову про стягнення боргу за договором і визначив борг на відповідну дату. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами. Позивач надав до суду копію розписки, розрахунок заборгованості, який являється допустимим доказом у справі, а відповідач не надав суду жодного належного доказу, що спростовують наявність договірних відносин та не спростував подані позивачем розрахунки заборгованості. Матеріали справи свідчать, що у відповідача виникла заборгованість, а його дії та наміри не свідчать про виконання договірних зобов`язань та повернення боргу.

Об`єктивних і переконливих доказів, які спростовували би вимоги позивача, відповідач не надав, а судом їх здобуто не було, що вказує на обґрунтованість позову.

Щодо суми та валюти боргу, то cуд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Вищезазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові по справі № 373/2054/16-ц від 16 січня 2019 року.

Приймаючи до уваги вищенаведене та враховуючи, що відповідач взяте на себе зобов`язання щодо повернення позивачу отриманої позики в розмірі 10 000,00 доларів США на день розгляду справи не виконав, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню сума боргу за договором позики саме у тій валюті, в якій отримана позика та 3 % річних в розмірі 900,00 доларів США.

Заява про застосування строків позовної давності, подана представником відповідача, задоволенню не підлягає з огляду на таке.

До заяви, поданої до суду 04 листопада 2021 року представником позивача адвокатом Мельничуком С.В., долучено копію позовної заяви з відбитком штампу "Одержано" Рівненського районного суду Рівненської області, на якому зазначена дата 05.07.2021.

Крім того, подання позовної заяви до Рівненського районного суду Рівненської області 05.07.2021 підтверджено листом в.о. керівника апарату Рівненського районного суду Рівненської області від 25 листопада 2021 року № 01-29/285/2021.

Оскільки позовна заява подана до суду 05 липня 2021 року, то у суду відсутні підстави для застосування позовної давності до позовних вимог за заявою представника відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору.

З огляду на викладене, керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

задоволити цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в рахунок погашення боргу за розпискою від 03 липня 2017 року в загальному розмірі 10 900 доларів США, з яких 10 000 доларів США - основний борг, 900 доларів США - 3% річних від простроченої суми.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у виді сплаченого судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2 987 грн. 92 коп.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення виготовлено 10 грудня 2021 року.

Суддя: Кушнір Н.В.