Справа № 716/1670/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2021 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді - Стрільця Я.С.,

за участю секретаря судових засідань - Вікторівської Д.Я.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Матвійчука М.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживачів, визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживачів, визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії.

Свої вимоги мотивує тим, що він з метою отримання банківських послуг 29.02.2008 уклав із Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» договір кредиту №35, згідно якого отримав кредит на споживчі цілі в розмірі 20 000 доларів США зі сплатою 13,5% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості - 28.02.2023.

Для забезпечення виконання вказаного договору кредиту між позивачем та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» було укладено Іпотечний договір №35 від 29.02.2008, відповідно до якого ОСОБА_1 (іпотекодавець) передав в іпотеку Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (іпотекодавцю) квартиру №3, яка складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 38,00 кв.м., житловою площею 16,80 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3

В подальшому повним правонаступником всіх прав і зобов`язань Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» стало Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі по тексту - АТ «Альфа-Банк»).

02.06.2021 позивач звернувся до АТ «Альфа-Банк» із заявою про проведення реструктуризації кредитної заборгованості у порядку, визначеному Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-ІХ від 13.04.2021, та надав усі необхідні документи, передбачені переліком, наведеним у п.п. 4 п.7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII.

Проте, відповідно до листа АТ «Альфа-Банк» від 02.07.2021 ОСОБА_1 було відмовлено у проведенні реструктуризації у зв`язку з наявністю у його дружини додаткового майна, а саме житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Вважаючи дії відповідача такими, що порушують його права, як споживача, позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати їх незаконними та зобов`язати АТ «Альфа-Банк» здійснити реструктуризацію кредиту за Договором кредиту №35 від 29.02.2008 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-ІХ від 13.04.2021, а також відшкодувати йому, понесені ним судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

27.10.2021 від представника відповідача ОСОБА_3 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він висловив заперечення проти заявлених вимог, аргументуючи їх тим, що АТ «Альфа-Банк» правомірно відмовив позивачу в реструктуризації заборгованості за Договором кредиту №35 від 29.02.2008, оскільки положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-ІХ від 13.04.2021, якими внесено зміни в Закон України «Про споживче кредитування», не поширюються на правовідносини, учасником яких є позичальник у власності якого наявне інше житлове майно. В свою чергу, наявність у ОСОБА_1 нерухомого майна аргументував обсягом інформації, отриманої від останнього одночасно із заявою про проведення реструктуризації, відповідно до якої останній у відповідності до приписів ч.1 ст. 369 ЦК України є співвласником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить йому на праві спільної сумісної власності, оскільки набутий його дружиною ОСОБА_4 у власність під час перебування з позивачем у зареєстрованому шлюбі.

Також, звернув увагу на те, що зміна позивачем місця реєстрації, який 14.02.2015 зареєстрував місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , тобто в предметі іпотеки, не була зумовлена якоюсь нагальною необхідністю, а, на думку сторони відповідача, спеціальною дією, вираженою у вигляді зловживанням правом на шкоду кредитору. Зокрема, такими діями позичальник намагався перешкодити зверненню стягнення на предмет іпотеки, адже сприяв тому, щоб на нього поширювалась дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014, а згодом намагався використати таку реєстрацію як підставу для отримання ним пільг, передбачених Законом України «Про споживче кредитування».

Відтак, у зв`язку із тим, що в діях ОСОБА_1 прослідковується недобросовісне відношення до виконання своїх зобов`язань, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Поряд з цим, відсутність підстав для задоволення вимог про відшкодування позивачу витрат, пов`язаних з розглядом справи, аргументував їх неспівмірністю та недоведеністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги у повному обсязі, обґрунтувавши їх обставинами, викладеними у позовній заяві. Водночас, зазначили, що на їх думку, житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_2 , не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки був побудований зусиллями та за кошти батька дружини позивача і лише в кінцевому результаті оформлений на її ім`я, а тому вказане нерухоме майно не може братися до уваги під час вирішення питання щодо наявності підстав для проведення реструктуризації.

Суд, вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.02.2008 між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» був укладений Договір кредиту №35, відповідно до умов якого позивачу було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5% річних, з кінцевим терміном повернення до 28.02.2023 (а.с.11-14).

29.02.2008 між ОСОБА_1 (Іпотекодавцем) та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (Іпотекодержателем) було укладено Іпотечний договір №35, відповідно до п.1.1 якого Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов`язань за Договором кредиту №35 від 29.02.2008 нерухоме майно, а саме: квартиру, яка складається із одної житлової кімнати, загальною площею 38,00 кв.м., житловою площею 16,80 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.15-17).

Відповідно до Додаткової угоди №1 від 17.10.2008 про внесення змін до Договору кредиту №35 від 29.02.2008, яка є невід`ємною частиною кредитного договору, сторони погодили зміну процентної ставки за користування кредитом на рівні 16% річних (а.с.64).

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №257717429 від 21.05.2021, квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.20-22).

13.04.2021 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-ІХ (далі по тексту - Закон № 1381-ІХ від 13.04.2021), яким доповнено розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» № 1734 - VIII від 15.11.2016, пунктом 7. Відповідно до даного пункту зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом: 1) обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі:

наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника;

відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації;

2) виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку" у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом "г" частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

- предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків:

- у разі смерті позичальника (або особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) протягом строку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, спадкоємець, до якого перейшли права та обов`язки позичальника, може подати заяву про проведення реструктуризації протягом двох місяців з дня одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину;

- у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі;

- у разі залучення позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) у встановленому законодавством порядку до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у період, що припадає на тримісячний строк з дня набрання чинності цим пунктом, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня завершення такого залучення.

Керуючись вказаними змінами до Закону України «Про споживче кредитування» позивач 02.06.2021 звернувся до відповідача з заявою про проведення реструктуризації заборгованості за Договором кредиту №35 від 29.02.2008 (а.с.13), одночасно із наданням документів відповідно до переліку згідно вимог п.п. 4 п.7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII.

Листом №57005-34 від 02.07.2021 позивачу надано відповідь про відмову у проведенні реструктуризації у зв`язку із тим, що у його членів родини, зокрема дружини наявне інше нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.19).

Судом встановлено, що позивачем разом із заявою про проведення реструктуризації на виконання вимог п.п. 4 п.7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII було надано відповідачу, зокрема, розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно члена його сім`ї, а саме дружини ОСОБА_4 .

Так, із Інформаційної довідки №257715293 від 21.05.2021 вбачається, що у власності ОСОБА_4 знаходиться земельна ділянка, розміром 0,0798 га, кадастровий номер: :03:003:0384, за цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також житловий будинок, загальною площею 79,8 кв.м., житловою площею 63,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 60-61).

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 , надавши розширене тлумачення причини відмови позивачу у проведенні реструктуризації, зазначив, що така відмова зумовлена тим, що вищевказаний житловий будинок, право на який зареєстроване за ОСОБА_4 , дружиною позивача, фактично є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки був набутий останньою в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 . Відтак ОСОБА_1 , який перебуває у зобов`язальних правовідносинах із відповідачем, будучи співвласником житлового нерухомого майна, яке не є предметом іпотеки, не підпадає під дію приписів п.7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII (із змінами та доповненнями).

Факт набуття ОСОБА_4 під час перебування у шлюбі із ОСОБА_1 права власності на будинковолодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджується архівним витягом з рішення №64 виконавчого комітету Заставнівської міської ради від 29.05.2003.

Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 10.05.1987 вбачається, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було зареєстровано 10.05.1987 за актовим записом №27 (а.с.58).

В свою чергу, поняття підстав набуття права спільної сумісної власності подружжя та виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, що належало дружині, чоловікові закріплено у ст. 60 та ст. 62 СК України.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Водночас, презумпція спільності права власності подружжя ОСОБА_1 на придбане в період шлюбу майно на час розгляду справи не спростована.

Відтак, в розумінні ст. 60 та ст. 62 СК України житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до принципу спільності майна подружжя частки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є рівними.

За таких обставин, позивач на момент звернення до відповідача із заявою про проведення реструктуризації у відповідності до приписів п.п. 4 п.7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII мав у володінні інше житлове нерухоме майно, а отже не підпадав під умови реструктуризації, визначені приписами зазначеного законодавства.

З урахуванням наведеного у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.258, 259, 263- 265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживачів, визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

представник позивача - адвокат Данищук Василь Вячеславович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000382 від 24.05.2019, діє у справі на підставі ордеру серії СЕ №1005561, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_6 ;

відповідач - Акціонерне товариство «Альфа-Банк», юридична адреса: вул. Велика Василівська,100 м. Київ, ;

представник відповідача - адвокат Матвійчук Михайло Зенонович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001376 від 28.09.2018, адреса місцезнаходження:вул. Коновальця,120/18, м. Івано-Франківськ, діє у справі на підставі довіреності №001581/21.

Дата складення повного судового рішення: 10.12.2021

Суддя Ярослав СТРІЛЕЦЬ