Справа № 242/4985/21
Провадження № 2/242/1418/21
10 грудня 2021 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Владимирської І.М., за участю секретаря Гандзюк К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку заочного спрощеного позовного провадження в місті Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого зазначив, що йому на праві власності належить будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В будинку зареєстрована відповідач, яка за вказаною адресою не мешкає з 2011року без поважних причин, ніяких витрат по утриманню житлового приміщення та сплати комунальних послуг не несе. Реєстрація за вищевказаною адресою відповідача перешкоджає власнику володіти власністю, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить суд визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 12.10.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощенного позовного провадження та призначено судове засідання.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить суд слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, будучі належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.
Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 05.04.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Донецької області, позивач отримав у власність житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.04.2017 року на ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за номером 19832454.
Згідно довідки №530 від 16.09.2021 року, виданої КП «Комунальник м. Селидове», за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_2 , колишня дружина ОСОБА_1 та їх дочка ОСОБА_3 .
Згідно акту №1 від 25.09.2021 року, виданого головою вуличного комітету Соколовою Т.І., в присутності свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 не проживає з 2011 року. В житловому будинку відсутні її особисті речі. Власник будинку не перешкоджає проживанню ОСОБА_1 в даному житловому будинку.
Згідно ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
У відповідності до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку.
Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що відповідач ОСОБА_1 не мешкає в вищезазначеному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, це відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини відсутності відповідача у спірному приміщенні понад один рік є поважними.
У зв`язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 72 ЖК України, ст. ст. 16, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 265, 268, 280-282ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.М. Владимирська