Справа № 541/2042/21
Номер провадження 2/541/816/2021
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 грудня 2021 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Городівського О.А.,

з участю секретаря Ніколаєнко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

11.08.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_1 дошлюбне прізвище ОСОБА_2 , постійно проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 . Домоволодіння віднесене до суспільної групи колгоспний двір, яке на праві спільної сумісної власності, належало: ОСОБА_3 - 1/2 частина та ОСОБА_4 1/2 частина. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщину прийняла онука ОСОБА_4 , яка проживала та була зареєстрована разом із ОСОБА_3 з 1991 року по день її смерті. На сьогоднішній день позивачка разом із своєю сім`єю продовжує проживати в цьому будинку. Право власності на вищезазначений будинок в ДКП «Миргородтехінвентаризація» не зареєстроване, тому ОСОБА_1 не може зареєструвати право власності на свою частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та на частку, яка належала ОСОБА_3 . В зв`язку з вказаними обставинами, з метою захисту своїх прав звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 18.08.2021 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в загальному позовному провадженні (а.с.33).

19.10.2021 підготовче провадження закрито, призначено судовий розгляд справи по суті (а.с. 50).

В судове засідання позивачка не з`явилася, направила заяву в якій позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити та провести розгляд справи у її відсутність (а.с. 55).

Представник відповідача Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав (а.с.38).

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Статтею 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, наступне. За даними погосподарського обліку по Савинцівській сільській раді домоволодіння по АДРЕСА_1 було віднесене до суспільної групи «колгоспний двір». У період 1991 - 1995 роки в домогосподарстві проживали і були зареєстровані: ОСОБА_3 - голова домогосподарства; ОСОБА_5 - онука (а.с. 14).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі і своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке зберіглося.

26 березня 1997 року виконавчим комітетом Савинцівської сільської ради народних депутатів було прийняте рішення «Про оформлення права власності на будинки, що розташовані у селі Савинці». Оригінал зазначеного рішення зберігається в архіві. Архівним відділом Миргородської РДА видана архівна довідка № 01-38/67 від 30.03.2021, в якій викладений витяг із рішення виконавчого комітету Савинцівської сільської ради щодо оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . В рішенні виконавчого комітету значиться, що виконком сільської ради вирішив оформити право приватної власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 на ОСОБА_3 на 1/2 частку та ОСОБА_5 - 1/2 частку.

На замовлення ОСОБА_1 , 05.04.2020 ДКП «Миргородтехінвентаризація» була проведена інвентаризація будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 та виготовлений технічний паспорт. Всі будівлі збудовані у період з 1960 року по 1970 рік, тобто дійсно є спільною власністю членів колгоспного двору.

З викладеного вище слідує, що майно колгоспного двору на праві спільної сумісної власності, частки якого є рівними, належало: ОСОБА_3 -1/2 частина та ОСОБА_4 1/2 частина.

Той факт, що ОСОБА_6 є онукою ОСОБА_3 підтверджується наступними документами: свідоцтвом про одруження ОСОБА_5 , свідоцтвом про народження ОСОБА_5 видане 09.07.1968 року Савинцівською сільською радою; свідоцтвом про одруження ОСОБА_7 , видане 12.11.1965 Савинцівською сільською радою, де зазначено прізвище до одруження ОСОБА_8 . Мати позивачки ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Її свідоцтво про народження не зберіглося, однак той факт що ОСОБА_9 є донькою ОСОБА_3 підтверджується виписками із погосподарської книги № 5 за 1964-1966 роки, 1974-1976 роки. В яких зазначено, що ОСОБА_10 є дочкою голови сім`ї ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частина житлового будинку, яка належала померлій. Спадкоємці не зверталися до органів нотаріату із заявами про прийняття спадщини. Спадкова справа не відкривалася. Згідно довідки №718, яка видана 15.04.2021 виконавчим комітетом Великосорочинської сільської ради, на момент смерті спадкодавця разом із нею в одному господарстві була зареєстрована та проживала ОСОБА_5 . Яка залишилася проживати у спірному будинку, тобто фактично вступила у володіння спадковим майном, що свідчить про прийняття спадщини, згідно ст. 549 Цивільного кодексу УРСР, що діяв на момент відкриття спадщини. Отже, право власності на належну померлій 1/2 частину спірного будинку набула позивачка.

Земельна ділянка на якій розташоване домоволодіння не приватизована, що підтверджується довідкою № 719.

23.04.2021 державний реєстратор прав на нерухоме майно Фречка Василь Васильович, виконавчого комітету Великосорочинськї сільської ради Миргородського району Полтавської області відмовив ОСОБА_1 у реєстрації прав власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.28). Підстава відмови - відсутність документу, що посвідчує речове право на будинок та земельну ділянку.

У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок, позивач не має змоги у позасудовому порядку оформити право власності на будинок.

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо визнання права власності на домогосподарство віднесене до групи «колгоспний двір».

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на майно колгоспного двору, які регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України.

Згідно із ст.ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права власності.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів і вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності позивачці майна колишнього колгоспного двору на праві спільної часткової власності, а саме житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 , частка якої становлять 1/2 підтверджений.

Позивачка є спадкоємцем за законом 1/2 частини житлового будинку, яка належала ОСОБА_3 . Тому позивачка набула право і на це майно в порядку спадкування. Оскільки право позивача на оформлення її спадкових прав, а саме на частину житлового будинку померлої порушено, то воно підлягає судовому захисту. Позовні вимоги позивача не суперечить закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин позовні вимоги позивачки ґрунтуються на законі і тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України, позивачка не заявляє вимогу про відшкодування судових витрат, тому судові витрати понесені позивачкою при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Керуючись ст. ст. ч.1 ст. 120, ч.2 ст. 123 ЦК УРСР, ст.ст. ст. ст. 5,10, 12, 13, 81, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя О. А. Городівський