Справа № 298/144/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 грудня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Кожух О.А., розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Великоберезнянського районного суду від 01 липня 2021 року (у складі судді Лютянської М.С.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у лютому 2021 р.

Просив зменшити розмір стягуваних із нього аліментів, які визначені рішенням Великоберезнянського районного суду в справі № 298/1779/19, стягнувши з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утриманні дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення кожним із дітей повноліття.

На обґрунтування позовних вимог указав, що 29 березня 2019 р. рішенням Любешівського районного суду Волинської області між ним і відповідачем було розірвано шлюб.

У шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають разом із відповідачем.

06 липня 2020 р. рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області по справі № 298/1779/19 задоволено позов ОСОБА_2 до нього про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, та стягнено з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. на кожну дитину щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 10.11.2020 р. по справі № 298/1779/19 залишено без змін рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 06.07.2020 р.

Рішення по цій справі набрало законної сили і наразі він постійно буде змушений сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей у загальному розмірі 5000 грн.

Позивач посилається в позові на те, що він на даний час не працює, має на утриманні ще й доньку від іншого шлюбу ОСОБА_5 , на утримання якої, згідно з рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 11 квітня 2018 р. по справі № 162/10/18 також сплачує аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно.

У зв`язку зі стягненням із нього аліментів на утримання дітей у розмірі 5000 грн. у липні 2020 р. його матеріальне становище, яке й так за умови відсутності у нього регулярних доходів не було стабільним, значно погіршилось, оскільки він не взмозі сплачувати аліменти в такому розмірі, що в свою чергу потягне за собою утворення заборгованості по аліментах.

Позивач вважає, що розмір аліментів має бути зменшений до розміру 1500 грн. щомісяця на кожну дитину, що буде не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та відповідатиме вимогам ч.2 ст. 182 СК України.

Рішенням Великоберезнянського районного суду від 01 липня 2021 р. у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Доводить пронеповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені та доречні доводи апеляційної скарги зводяться до того, щоу зв`язку зі стягненням із нього аліментів на утримання дітей у розмірі 5000 грн. у липні 2020 р. його матеріальне становище, яке й так за умови відсутності у нього регулярних доходів не було стабільним, значно погіршилось, оскільки він не взмозі сплачувати аліменти в такому розмірі, що в свою чергу потягне за собою утворення заборгованості по аліментах. Також він сплачує аліменти на утримання дитини від іншого шлюбу в розмірі 1000 грн.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи зазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, із таких мотивів.

Суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не зазначено нових істотних обставин та не додано доказів, які б давали підстави для зменшення розміру аліментів, адже обставини та додані документи вже були предметом розгляду у справі №298/1779/19 (які зазначені в постанові Закарпатського апеляційного суду від 10.11.2020 р.).

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції через його відповідність обставинам справи та норма матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

При цьому, судом першої інстанції було встановлено, що рішенням Великоберезнянського районного суду від 06 липня 2020 р. у справі № 298/1779/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. щомісяця на кожну дитину, з врахуванням індексації, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення ними повноліття. 10 листопада 2020 р. постановою Закарпатського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 06 липня 2020 р. залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 грудня 2020 р. у відкритті касаційного провадження на вказані судові рішення ОСОБА_1 було відмовлено.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частина 3 ст.12 ЦПК України покладає на кожну сторону обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Стаття 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Ураховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Із огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Тобто, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, якими врегульовано обов`язок батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1 стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, суд повинен враховувати загальні обставини, передбачені законом при визначенні розміру аліментів.

Обґрунтовуючисвою апеляційну скаргу, позивач посилається на два моменти: наявність у нього дитини, на яку він має теж сплачувати аліменти, та відсутність у нього роботи.

Із цього приводу колегія суддів зауважує наступне.

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 11 квітня 2018 р. із нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дитини: доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня вступу рішення у законну силу та до досягнення дитиною повноліття (а.с.9-10).

Стягнення аліментів на іншу дитину не дає підстав позивачу звертатися до суду з позовом про зменшення розміру стягуваних аліментів, оскільки ця обставина була відома суду при ухваленні рішення у справі № 298/1779/19 про стягнення із нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання їх спільних дітей у розмірі по 2500 грн. на кожну дитину щомісячно та врахована при визначенні розміру аліментів.

Із довідки, виданої позивачеві ПП «Європейський стандарт Україна» від 03 грудня 2020 р., убачається, що він не працює на цьому підприємстві з 30.04.2019 р. (а.с.11). Ця довідка не була описана в судових рішеннях у справі № 298/1779/19, оскільки видана вже після прийняття судом апеляційної інстанції постанови, однак обставини, які описані в цій довідці на момент розгляду цивільної справи № 298/1779/19 існували, тому вони теж не можуть слугувати підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів.

Визначальним у питанні щодо достатності підстав для зменшення розміру аліментів є доведення платником аліментів погіршення його матеріального стану, тобто позивач мав довести, що з 10.11.2020 р. по 09.02.2021 р. його матеріальний стан погіршився, однак це ним не зроблено.

Фактично як вимоги позовної заяви, так і доводи апеляційної скарги зводяться до перегляду судових рішень у цивільний справі № 298/1779/19, однак уже шляхом пред`явлення нового позову.

Аналізуючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач не надав достатніх доказів щодо наявності підстав для зменшення розміру присуджених до стягнення із нього аліментів, а наведені останнім доводи, на думку колегії суддів, не є передбаченими законом обставинами, що свідчать про наявність у позивача підстав, з якими законодавець пов`язує зменшення розміру стягуваних аліментів.

Таким чином, посилання позивача на вказані вище обставини правомірно не прийняті судом першої інстанції до уваги, оскільки за змістом ст.192 СК України у системному зв`язку із положеннями ст.182 СК України, при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини, суд зобов`язаний виходити з пріоритету інтересів дитини.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність заявленого позову про зменшення розміру аліментів. Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Великоберезнянського районного суду від 01 липня 2021 року залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4. Повне судове рішення складено 13 грудня 2021 р.

Судді: