Ухвала

16 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 341/1375/18

провадження № 61-10437св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , підписану його представником ОСОБА_3 , на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року в складі колегії суддів: Мелінишин Г. П., Пнівчук О. В., Томин О. О.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від суми невідшкодованої матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином.

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати та три проценти річних від суми невідшкодованої матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, за невиконання грошового зобов`язання в розмірі 15 955,67 грн, в тому числі:

13 009,82 грн - інфляційні втрати (11 398,29 грн за період з 23 серпня 2015 року по 30 червня 2018 року, 1 611,53 грн за період з 22 квітня 2016 року по 30 червня 2018 року);

2 945,85 грн - три проценти річних (2 552,13 грн за період з 23 серпня 2015 року по 30 червня 2018 року, 393,72 грн за період з 22 квітня 2016 року по 30 червня 2018 року).

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2018 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати та три проценти річних від суми невідшкодованої матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, за невиконання грошового зобов`язання в розмірі 4 259,71 грн, з яких:

за період з 05 липня 2017 року по 30 червня 2018 року 2 830,95 грн - інфляційних втрат та 882 грн - три відсотки річних;

за період з 26 жовтня 2017 року по 30 червня 2018 року 428,68 грн - інфляційних втрат та 118,08 - три відсотки річних.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 586,80 грн сплаченого судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 та вирішено зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 704,75 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4 260,00 грн витрат на правничу допомогу.

У травні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, підписану його представником ОСОБА_3 , в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у розмірі 4 260,00 грн, судового збору у розмірі 586,80 грн та стягнення з нього і зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України судового збору у розмірі 704,75 грн. Крім того, просить ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 704,75 грн та відмовити у стягненні з нього на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у розмірі 4 260,00 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребувано справу із суду першої інстанції.

У липні 2019 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на касаційну скаргу, який підписаний адвокатом Черепієм О. Р. У відзиві представник ОСОБА_2 просить касаційну скаргу залишити без руху, а судові витрати за розгляд касаційної скарги покласти на позивача.

У липні 2019 року від представника ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій представник просить: касаційну скаргу задовольнити; відмовити у стягненні з позивача на користь відповідача 2 000,00 грн витрат на правничу допомогу; стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті державного мита та послуг за нотаріальне посвідчення довіреності у сумі 400,00 грн.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Керуючись статтями 33, 34, 260, 400 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу № 341/1375/18 призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Крат