09.11.2021 Єдиний унікальний номер 205/2391/21
Єдиний унікальний номер судової справи 205/2391/21
Номер провадження 2/205/1959/21
09 листопада 2021 року
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу №205/2391/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
24 березня 2021 року ОСОБА_5 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи; Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
У позові, з урахуванням уточнень від 28 квітня 2021 року, ОСОБА_5 просить визнати її онука ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки він не проживає за вказаною адресою без поважних причин з 09 вересня 2019 року, не сплачує комунальні послуги, його речі відсутні в квартирі. Його реєстрація за даною адресою перешкоджає позивачу в реалізації її прав як власника.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Від відповідача відзив на позов не надійшов.
Від позивача ОСОБА_5 надійшла заява, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.
Від представника третьої особи: Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Пономарьова А.С. надійшла заява, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності представника.
Треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 повідомлені про розгляд справи належним чином, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, пояснень щодо предмета позову не надали.
Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, доходить висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.
У ході судового розгляду встановлено, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 09 березня 1999 року належить на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Право власності зареєстровано в МБТІ і записано в реєстрову книгу за № 389п-98-194 (а.с. 5).
У квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованими значаться: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 3665 або зареєстрованих в житловому приміщенні/будинку осіб від 23 березня 2021 року (а.с. 12).
Згідно з актом від 04 січня 2021 року ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з 09 вересня 2019 року (а.с. 25), що також підтверджено показаннями свідків ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , допитаних у судовому засіданні 13 вересня 2021 року.
Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов`язаний протягом тридцяти календарних днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи викладене, а також, що відповідач не проживає у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , більше року , що підтверджено матеріалами справи та показаннями свідків у судовому засіданні, а також те, що судом не встановлено поважних причин його відсутності за вказаною адресою, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати у розмірі 908 грн. (а.с.1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 15-16, 317, 319, 321, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 76, 81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 280-282, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судові витрати із сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.Г. Остапенко