справа № 753/3759/21 головуючий у суді І інстанції Лужецька О.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Нежури В.А.,

з участю секретаря Мариненко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужука Павла Петровича, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22 червня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужука Павла Петровича, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужука Павла Петровича, заінтересована особа: ОСОБА_2 . Скарга обґрунтована тим, що на виконанні в Оболонському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувають два виконавчі провадження з виконання двох виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_2 , аліментів на її утримання та утримання дитини - ОСОБА_4 . На даний час ОСОБА_3 працює та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

З 2019 року із офіційної заробітної плати ОСОБА_3 систематично утримуються аліменти польським виконавцем. Станом на 16 лютого 2021 року заборгованості зі сплати аліментів у ОСОБА_3 не має.

06 січня 2021 року на адресу АБ «Філатова та Партнери» надійшла відповідь від Оболонського РВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відповідно до якої державним виконавцем нарахована заборгованість на підставі середньомісячної заробітної плати по м. Києву та зазначено, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні дані про місце роботи боржника.

Скаржник, зазначає, що такі дані не відповідають дійсності, так як 14.12.2020 на адресу Оболонського РВДВС у місті Києві було направлено клопотання з проханням здійснити перерахунок заборгованості та надано всі копії квитанцій зі сплати аліментів за 2018-2020 роки та постанову щодо виконання рішення суду у Республіці Польща та довідку про відрахування аліментів із заробітної плати ОСОБА_3 .

18 грудня 2020 року на адресу Оболонського РВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направлено повторно клопотання з проханням врахувати всі надані квитанції в матеріали виконавчих проваджень.

20 січня 2021 року на адресу АБ «Філатова та Партнери» надійшла відповідь від Оболонського РВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відповідно до якої державним виконавцем нарахована заборгованість на підставі середньомісячної заробітної плати по м. Києву та не враховані квитанції надані боржником 14.12.2020 та 18.12.2020 року, щодо відрахування із офіційної заробітної плати боржника ОСОБА_3 за 2020 рік, які стягнуті у Республіці Польща, на виконання рішення за яким видано виконавчі листи № 753/19102/17 від 05.02.2020 року Дарницького районного суду м. Києва.

Скаржник вважає, що державний виконавець не врахував документи, надані у клопотанні від 14.12.2020 та 18.12.2021 року, а саме не врахував у розрахунок заборгованості відрахування із офіційної заробітної плати боржника ОСОБА_3 за 2020 рік, які стягнуті у Республіці Польща, на виконання рішення за яким видано виконавчі листи № 753/19102/17 від 05.02.2020 року Дарницького районного суду м. Києва та відповідно до розрахунку заборгованості від 28.12.2020 року нарахував ОСОБА_3 заборгованість за двома виконавчими провадженнями № 61549735 та № 61549866 у розмірі 80 384,25 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22 червня 2021 рокускаргу ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужука Павла Петровича, заінтересована особа: ОСОБА_2 задоволено. Визнано дії старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужука Павла Петровича, щодо не врахування квитанцій, наданих представником боржника 14.12.2020 року та 18.12.2020 року, в матеріали виконавчих проваджень № 61549735 та 61549866, щодо стягнення аліментів з боржника надані виконавцем з Республіки Польща починаючи з 2019 року та по теперішній час - неправомірними. Зобов`язано старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужука Павла Петровича, врахувати надані квитанції представником боржника 14.12.2020 року та 18.12.2020 року в матеріали виконавчого провадження № 61549735 та 61549866, як сплату аліментів за виконавчими листами виданими Дарницьким районним судом м. Києва 05.02.2020 року у цивільній справі № 753/19102/17.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, старший державний виконавець Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужук Павло Петровичподав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

При цьому вважає, що скаржником невірно було зазначено особу дії якої оскаржуються, тому суд повинен був повернути без розгляду подану адвокатом скаргу або надати строк для усунення недоліків. Адвокатом, що подав скаргу пропущено строки для звернення до суду із скаргою, клопотання про поновлення строку не заявлено. Вказує, що Оболонський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не отримував із суду першої інстанції копію скарги з додатками. Судом не витребовувалися матеріали виконавчих проваджень. Встановлені обставини не підтверджуються належними доказами. На час подання апеляційної скарги виконавчі провадження закритті, тому виконати ухвалу суду першої інстанції не виявляється можливим.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження відповідачу було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

10 листопада 2021 року на електронну адресу суду та 15 листопада засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив представника боржника - Філатової Ольги Сергіївни , згідно якого представник просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити. При цьому зазначає, що суд першої інстанції завчасно повідомив виконавця про розгляд справи. Не погоджується з доводами апелянта про неможливість врахування квитанцій, які були на польській мові, оскільки 20.09.2021 року, 13.10.2021 року на адресу Міністерства юстиції представником боржника направлено клопотання про врахування документів разом із перекладом.

В судовому засіданні апелянт просив апеляційну скаргу задовольнити.

Представник скаржника, адвокат - Філатова О.С., в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що17.03.2020 року постановою державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Стужуком П.П. відкриті виконавчі провадження з виконання виконавчих листів:

- виконавчий лист № 753/19102/17 від 05.02.2020 року Дарницького районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та тимчасово перебуває за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ), аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ј частини всіх видів його (доходу) заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 01.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття;

- виконавчий лист № 753/19102/17 від 05.02.2020 року Дарницького районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та тимчасово перебуває за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ), аліменти на її утримання, в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу (заробітку), щомісяця, з 01.02.2018 року до досягнення дитиною трирічного віку.

Боржник ОСОБА_3 з 2017 роуку працює та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із зверненням стягувача ОСОБА_2 до Міністерства юстиції із заявою про стягнення аліментів з ОСОБА_3 у Республіці Польщі, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання» з жовтня 2019 року із офіційної заробітної плати ОСОБА_3 систематично утримуються аліменти польським виконавцем - ОСОБА_6 за адресою розташування офісу: АДРЕСА_4, тел: НОМЕР_3 , ел. адреса: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Станом на 16 лютого 2021 року заборгованості зі сплати аліментів у ОСОБА_3 не має, що підтверджується випискою доданою до скарги.

14.12.2020 року представником скаржника на адресу Оболонського РВДВС у місті Києві було направлено клопотання з проханням здійснити перерахунок заборгованості та надано копії квитанцій зі сплати аліментів за 2018-2020 роки, постанову щодо виконання рішення суду у Республіці Польща та довідку про відрахування аліментів із заробітної плати ОСОБА_3 та продубльовано копію клопотання на електрону адресу відділу .

18 грудня 2020 року представником скаржника на адресу Оболонського РВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направлено повторно клопотання з проханням врахувати всі надані квитанції в матеріали виконавчих проваджень № 61549735 та № 61549866, як сплату аліментів за виконавчими листами № 753/19102/17 від 05.02.2020 року Дарницького районного суду м. Києва.

20 січня 2021 року на адресу АБ «Філатова та Партнери» надійшла відповідь від Оболонського РВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відповідно до якої державним виконавцем нарахована заборгованість на підставі середньомісячної заробітної плати по м. Києву та не враховані квитанції надані боржником 14.12.2020 та 18.12.2020 року, щодо відрахування із офіційної заробітної плати боржника ОСОБА_3 за 2020 рік, які стягнуті у Республіці Польща, на виконання рішення за яким видано виконавчий листи № 753/19102/17 від 05.02.2020 року Дарницького районного суду м. Києва.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець безпідставно не врахував документи, надані у клопотанні від 14.12.2020 року та 18.12.2021 року при розрахунку заборгованості, а тому скарга підлягає до задоволення.

Проте, в повній мірі з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, зважаючи на таке.

Відповідно до 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 449 ЦПК скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 17 жовтня 2014 року №6, відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 січня 2021 року на адресу АБ «Філатова та Партнери» надійшла відповідь від Оболонського РВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відповідно до якої державним виконавцем нарахована заборгованість та не враховані квитанції надані боржником. Колегія суддів вважає, що саме з моменту отримання вказаної відповіді у боржника розпочався десятиденний строк на оскарження дій, рішення виконавця.

Натомість, із скаргою представник боржника звернувся 22.02.2021 року, клопотання про поновлення строку з обґрунтуванням поважності причин пропущення такого строку суду не надано.

Вказаного суд першої інстанції не врахував та дійшов передчасного висновку про задоволення скарги.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на справедливий суд передбачає і доступ до правосуддя і, зокрема гарантується тим, що суд має бути не заформалізованим, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ "Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі" (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26 липня 2005 року, заява N 39199/98, п. 62), "Воловік проти України" від 6 грудня 2007 року, заява N 15123/03.

У Рішенні в справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року, заява N 23436/03 ЄСПЛ зазначено: "Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія А N 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). 23. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року).

В постанові Великої палати Верховного суду від 03 жовтня 2018 року у справі N 320/7888/16-ц вказано, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання скарги.

За таких обставин, судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи містять відомості про те, що скаржник був обізнаний із наявністю виконавчого провадження, звертався до виконавця та отримав відповідь з якою в подальшому не погодився. Проте, скаргу до суду подав із пропуском строку, не заявивши клопотання про його поновлення та не обґрунтувавши поважність причин його пропуску.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Отже, переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування ухвали суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не ґрунтується на вимогах закону, а висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужука Павла Петровича - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22 червня 2021 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

В.А. Нежура