Справа № 682/1984/19
Провадження № 2/682/33/2021
РІШЕННЯ
24 березня 2021 року
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді Маршал І.М.,
за участю секретаря судового засідання Захарчук С.П.,
прокурора Левосюк Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою прокурора Шепетівської місцевої прокуратури до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу, зобов`язання виребування земельної ділянки, скасування записів та поновлення запису в Поземельній книзі, скасування записів про державну реєстрацію права власності,-
Прокурором Левосюк Ю.О. в судовому засіданні позов підтримано із викладених у ньому підстав.
Відповідач ОСОБА_1 за викликом до суду не з`явився.
Відповідач ОСОБА_2 за викликом до суду не з`явився.
Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновків, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на таке.
Звернення прокурора з позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земельної ділянки у державну власність, що незаперечно становить суспільний інтерес.
За змістом статей 116, 118 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності, у тому числі у порядку безоплатної приватизації.
На підставі частини 4 статті 116 Земельного кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.
Відповідно до частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
У силу частини 1 статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Отже, захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до незаконно володіючої цим майном особи (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати майно в добросовісного набувача.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Власник з дотриманням вимог статтей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.
За змістом частини 2 статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Право власності дійсного власника презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна, відтак право держави на спірну земельну ділянку підлягає захисту шляхом пред`явлення віндикаційного позову.
Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.
При застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин суд на підставі частини 4 статті 263 ЦПК України враховує висновок про застосування відповідних норм права, висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16.
Оскільки спірна земельна ділянка вибула з володіння власника - держави не з його волі на підставі незаконного рішення державного органу, якому держава делегувала повноваження щодо розпорядження землями державної власності, то відновлення права держави на неї необхідно здійснювати шляхом її витребування від добросовісного набувача.
За змістом правового висновку, викладеного у пункті 56 постанови Великої Палати Верховного Суду за результатом розгляду справи № 367/2022/15-ц від 29 травня 2019 року, формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб. Тому, витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки, зміненої відповідачем ОСОБА_2 внаслідок її об`єднання в одну земельну ділянку з іншими земельними ділянками, в особи, за якою вона зареєстрована на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника.
Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо скасування у Поземельних книгах записів про державну реєстрацію земельних ділянок та поновлення у Державному земельному кадастрі запису про державну реєстрацію спірної земельної ділянки за державою.
Так, відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині 2 статті 16 ЦК України.
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється також відповідно до статті 152 ЗК України.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Обраний спосіб захисту цивільного права має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові.
За змістом частин 1-3, 6 статті 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (далі - Закон) земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Частиною 1 статті 24 Закону визначено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.
Відповідно до частини 10 статті 24 Закону державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Ведення Поземельної книги врегульовано статтею 25 Закону і Порядком ведення державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року (далі - Порядок).
Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площа; в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; ї) дані про бонітування ґрунтів.
Згідно з частинами 2, 4 статті 25 цього Закону Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.
У разі поділу або об`єднання земельних ділянок запис про державну реєстрацію земельної ділянки та кадастровий номер земельної ділянки скасовуються, а Поземельна книга на таку земельну ділянку закривається (частина 1 статті 27 Закону).
Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі поділу чи об`єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання (пункт 114 Порядку).
Пунктом 57 Порядку передбачено закриття Поземельної книги у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки у випадках, визначених пунктом 114 цього Порядку.
Відповідно до частини 13 статті 79-1 ЗК України, частини 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» підлягає скасуванню державна реєстрація земельної ділянки, а не запис у Поземельній книзі про її державну реєстрацію.
Тому, вимога про скасування у Поземельній книзі запису про державну реєстрацію земельної ділянки, державна реєстрація якої як об`єкта цивільних прав уже скасована із закриттям Поземельної книги, і поновлення запису про державну реєстрацію цієї земельної ділянки та скасування записів у Поземельній книзі про державну реєстрацію земельних ділянок, державна реєстрація яких не скасована, суперечить наведеним вище вимогам законодавства і задоволенню не підлягає. Така вимога також суперечить приписам Закону України «Про Державний земельний кадастр», Порядку ведення державного земельного кадастру.
Так, у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки Поземельна книга закривається відповідно до частини 4 статті 25 вказаного Закону, скасований кадастровий номер відповідно до частин 7, 8 статті 16 цього Закону не може бути присвоєний іншій земельній ділянці, а інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігаються у Державному земельному кадастрі постійно.
Згідно з пунктом 67 Порядку внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється включно на підставі та відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та цього Порядку. Забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених Законом України «Про Державний земельний кадастр».
Пунктами 60-61 Порядку врегульовано процедуру скасування (поновлення) Державним кадастровим реєстратором деяких записів у Поземельній книзі щодо зареєстрованої земельної ділянки (щодо речових прав, опису меж із зазначенням суміжних земельних ділянок та їх власників, цільового призначення ділянки тощо) на підставі рішення суду.
Отже, поновлення у Державному земельному кадастрі запису про державну реєстрацію земельної ділянки не передбачено чинним законодавством. За заявою власника (чи органу, який діє від імені власника - держави) здійснюється державна реєстрація земельної ділянки з присвоєнням системою чергового порядкового кадастрового номера.
Аргументи, наведені у відзивах відповідача - головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на позовну заяву, суд відхиляє.
Судові витрати підлягають розподілу на підставі статті 141 ЦПК України. Так, їх розмір складає 11 762 грн ( 881 грн. + 3524 грн.+6306 грн.+ 1051 грн.), із яких 7 558 грн. підлягають стягненню на користь позивача із відповідачів. Вимога про стягнення решти витрат ( 4204 грн. за дві вимоги, щодо яких судом відмовлено) - задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 16, 387, 388 ЦК України, ст.ст. 116, 118 ,121 ЗК України, Законом України «Про Державний земельний кадастр», Порядком ведення державного земельного кадастру, суд,-
Позов задоволити частково.
Скасувати записи про проведену державну реєстрацію прав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (Державному реєстрі прав), а саме:
В решті позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Маршал І. М.