Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Тодосієнко О. А.,

правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Іванчишина Лариса Григорівна, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним цивільним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке скадається із 7/10 часток у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 . У встановлений законом строк позивачка звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої останньою було заведено спадкову справу. Крім неї спадкоємцем спадкового майна є її брат ОСОБА_2 , який звернувся до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті його батька. Таким чином позивачка є єдиним спадкоємцем за законом усього спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 . Однак приватний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з невідповідністю правовстановлюючих документів на вказану квартиру. Позивачка зазначає, що невідповідність в договорі дарування квартири виникла у зв`язку із зміною нумерації житлового будинку АДРЕСА_2 на АДРЕСА_3 . А тому, просила суд визнати за нею в право власності на 7/10 часток у праві власності на квартиру АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просили задовольнити та надали пояснення аналогічні викладеним в позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Протокольною ухвалою суду від 29 січня 2021 року відмовлено відповідачу ОСОБА_2 у прийнятті визнання позову, оскільки об`єктивне та всебічне вирішення спору по суті і з`ясування відповідності такого визнання позову вимогам закону неможливе без дослідження наявних у справі доказів.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала.

Суд, вислухавши пояснення сторін та покази свідків, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємцями майна за законом є син спадкодавця ОСОБА_2 та донька ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №41/2019 (2019 рік) після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , син спадкодавця ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини після померлого батька на користь сестри ОСОБА_1 .

У зв`язку з чим, 26 грудня 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Іванчишиної Лариси Григорівни з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого батька, що складається із 7/10 часток у праві власності на квартиру під АДРЕСА_4 , однак постановою приватного нотаріуса №155/02-31 від 04.09.2020 року, ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька ОСОБА_4 відмовлено, у зв`язку з невідповідністю поданих документів заявленим правам.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 на підставі договору дарування квартири від 22.02.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Базановою Т.В., зареєстрованого в реєстрі за №4-739, належала квартира АДРЕСА_5 .

Згідно відповіді Комунального підприємства Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» №1671 від 22.07.2020 року, станом на 01.01.2013 року право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_6 зареєстровано за: 7/10 частин квартири ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 22.02.1997 року, посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою за реєстр №4-739, та зареєстрованого Білоцерківським МБТІ за реєстр №10769 кн №92; 3/10 частини квартири ОСОБА_3 , на підставі договору дарування частини квартири від 10.02.1999 року, посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою за реєстр №5-353, та зареєстрованого Білоцерківським МБТІ за реєстр №10769 кн №92.

Позивачка обґрунтовуючи належність спадкодавцю 7/10 частки квартири АДРЕСА_1 , посилалась на зміну нумерації будинку АДРЕСА_2 , вказану у договорі дарування від 22.02.1997 року, на нову нумерацію будинку АДРЕСА_3 .

Разом з тим, на підтвердження вказаних обставин, наданим позивачем суду рішенням №152 виконавчого комітету Білоцерківської міської ради народних депутатів від 20 квітня 1993 року дійсно затверджено нумерацію будинків, зокрема, що розташований по АДРЕСА_7 /а.с. 13/, який в подальшому рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради «Про деякі питання присвоєння адрес» від 10 березня 2015 року №96, замінено на новий №151-А, що підтверджується листом Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради Київської області від 26.08.2020 року №1407/01-06.

Крім того, як вбачається із листа Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради Київської області від 26.08.2020 року №1407/01-06, в управлінні відсутня інформація про зміну адреси « АДРЕСА_8 » на наступну « АДРЕСА_3 ».

Також, інформація про зміну нумерації житлового будинку АДРЕСА_2 на нумерацію № НОМЕР_2 , що знаходиться по АДРЕСА_9 в архіві БТІ відсутня, що підтверджується листом Комунального підприємства Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» №2686 від 18.09.2020 року.

Отже, позивачем не було надано будь яких належних та допустимих доказів, які б документально підтверджували зміну адреси « АДРЕСА_8 », вказану у договорі дарування від 22.02.1997 року, на наступну « АДРЕСА_3 ».

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , яка є сусідкою позивачки та проживає в будинку АДРЕСА_3 пояснила, що вона є керівником ОСББ та знайома з сім`єю ОСОБА_6 з 2005 року, документів на право власності на квартиру АДРЕСА_10 вона ніколи не бачила, однак особовий рахунок на оплату житлово-комунальних послуг відкритий на ім`я померлого ОСОБА_4 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 - мама позивачки, яка проживає в квартирі АДРЕСА_10 , пояснила, що наскільки їй відомо, ОСОБА_1 окрім квартири АДРЕСА_1 іншої квартири не мала, все життя проживала в ній.

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до частини 1статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини 1 статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами частини 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів що передбачено частиною 1 статті 89 ЦПК України.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні .

Враховуючи вищезазначене, дослідивши матеріали справи та приймаючи до уваги, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках, оскільки позивачем не було підтверджено належними та допустимими доказами право власності спадкодавця ОСОБА_4 на 7/10 частки квартири за адресою: АДРЕСА_6 ), суд дійшов висновку, що у позовних вимогах ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом слід відмовити.

Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 1216, 1217, 1218, 1223, 1233 ЦК України, ст.ст. 3, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 128, 223, 247, 263 280-283 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повний текст рішення складено 18.02.2021 року.

СуддяБ. І. Кошель