ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 листопада 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/596/21

Головуючий у першій інстанції - Маринченко О. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/925/21

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Онищенко О.І., Скрипки А.А.,

за участю секретаря Бивалькевич Т.В.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Національний університет «Чернігівський колегіум імені Т.Г. Шевченка»,

особа, яка подала апеляційну скаргу: Національний університет «Чернігівський колегіум імені Т.Г. Шевченка»,

на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 травня 2021 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 06.05.2021, м. Чернігів,

в с т а н о в и в:

У січні 2021 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка (далі за текстом - Університет), в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ № 28 вк/ІІ від 15.02.2019 в частині встановлення їй з 01.08.2014 по 31.10.2018 надбавки за особливі умови роботи у розмірі 5% посадового окладу та зобов`язати Університет здійснити перерахунок цієї надбавки за вказаний період, встановивши її у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням фактично сплаченої надбавки, а також відшкодувати судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що з 01.07.2008 по 26.04.2019 ОСОБА_1 працювала на різних посадах в бібліотеці Університету. Наказом відповідача від 21.05.2014 № 100 вк/ІІ усім працівникам наукової бібліотеки, в тому числі і ОСОБА_1 , безпідставно, в порушення колективного договору, знято 50% надбавки за особливі умови роботи, починаючи з 01.08.2014, що виплачувалася відповідно до постанови Кабміну України від 30.09.2009 № 1073. Наказом відповідача від 15.02.2019 № 28 вк/ІІ працівникам наукової бібліотеки, в тому числі і ОСОБА_1 , на період з 01.08.2014 по 31.10.2018 встановлено надбавку за особливі умови роботи у розмірі 5%. В той же час з 06.08.2014 по 08.10.2018 Міністерство освіти України в повному обсязі профінансувало виплату Університетом надбавки, про яку йдеться, у розмірі 50% посадового окладу, про що свідчить лист цього Міністерства № 1/11-10798 від 09.12.2019.

Оскаржуваним рішенням вимоги ОСОБА_1 задоволено. Ухвалюючи його, суд І інстанції виходив з того, що кошторисами на 2014-2018 рр. передбачалася виплата позивачеві спірної надбавки в розмірі 50% її посадового окладу, що фінансування її виплати проведено в повному обсязі та що право керівника розпорядження коштами не може бути абсолютним, а вирішення питань щодо оплати праці - свавільним.

В апеляційній скарзі Університет просить скасувати вказане рішення та ухвалити рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову. Доводи скарги зводяться до такого:

- постановою Кабміну України від 30.09.2009 № 1073 (зі змінами, внесеними постановою Кабміну України № 89 від 25.03.2014) визначено, що надбавка працівникам бібліотеки за особливі умови роботи встановлюється у граничному розмірі 50% посадового окладу, а конкретний її розмір встановлюється керівником закладу у межах фонду оплати праці. Отже ця надбавка може бути нарахована у межах фонду оплати праці і у нульовому, і у 5% розмірі;

- суд підмінив функції керівника Університету, самостійно визначивши спірну надбавку в розмірі 50% посадового окладу позивача;

- судом необґрунтовано встановлено, що протягом спірного періоду Міністерство освіти і науки України в повному обсязі профінансувало витрати Університету на виплату надбавки працівникам бібліотеки за особливі умови роботи у розмірі 50%, та що саме у такому розмірі він мав фінансову можливість виплачувати позивачеві цю надбавку. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про освіту», розпорядження коштами є виключною компетенцією керівника Університету.

У судовому засіданні представник Університету - начальник юридичного відділу Киян В.М. апеляційну скаргу підтримав, а ОСОБА_1 просила її відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню.

У справі встановлено таке.

Згідно з копією трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 пропрацювала в Університеті з 05.02.2007 по 26.04.2019, а саме: 01.07.2008 - на посаді бібліотекаря ІІ категорії; з 01.12.2011 - на посаді бібліотекаря І категорії; з 02.10.2018 - на посаді завідувача сектора наукової бібліотеки; 26.04.2019 останню звільнено з посади завідувача сектора наукової бібліотеки за п. 6 ст. 36 КЗпП України (арк. 8-10).

У жовтні 2009 р. ректором Університету видано наказ № 296 вк/ІІ про встановлення надбавки за особливі умови роботи у розмірі 50% посадового окладу працівникам бібліотеки з 01.10.2009, у тому числі й бібліотекарю ІІ категорії ОСОБА_1 (копія наказу на арк. 34-35 т. 2).

Наказом ректора Університету № 100 вк/ІІ від 21.05.2014 всім працівникам наукової бібліотеки знято 50% надбавки за особливі умови роботи з 01.08.2014 відповідно до штатного розпису (копія наказу на арк. 11 т. 1). У справі відсутні допустимі докази про те, що цей наказ погоджено з діючою в Університеті первинною профспілковою організацією.

Наказом ректора Університету № 28 вк/ІІ від 15.02.2019 з 01.08.2014 по 31.10.2018 встановлено надбавку за особливі умови роботи у розмірі 5% посадового окладу усім працівникам бібліотеки, які займають посади, включені до переліку посад згідно з додатком до Порядку виплати доплати за вислугу років працівникам державних і комунальних бібліотек, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 84 від 22.01.2005 (копія наказу на арк. 12 т. 1).

Згідно з довідкою голови Первинної профспілкової організації працівників Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка, наказ № 28 вк/ІІ від 15.02.2019 з первинною профспілковою організацією не погоджувався (арк. 39 т. 2).

ОСОБА_1 11.12.2020 звернулась до Університету з заявою про перерахунок виплаченої їй надбавки, про яку йдеться, за період з 01.08.2014 по 31.10.2018 та виплату її у розмірі 50% від посадового окладу, з урахуванням сплаченої надбавки у розмірі 5% (копія заяви - арк. 13 т. 1). Листом від 06.01.2021 № 01-22/15 Університет відмовив ОСОБА_1 у задоволенні цієї заяви у зв`язку з наявністю рішення у справі № 750/3412/19, яким їй відмовлено в задоволенні позову (копія листа - арк. 14 т 1).

У штатних розписах університету на 2014-2018 рр. за посадами, які протягом спірного періоду обіймала ОСОБА_1 , передбачалася виплата їй надбавки за особливі умови роботи у розмірі 50% посадового окладу (копії цих розписів на арк. 87-95, 96-104, 105-113, 114-122, 123-131, 132-141, 142-150, 151-159, 160-168, 169-176, 177-183, 184-187, 188-193, 194-199, 200- 205 т. 1).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.09.2019 у справі № 750/3412/19 за позовом ОСОБА_1 до Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка про стягнення надбавки за особливі умови роботи, яке постановою Чернігівського апеляційного суду від 03.12.2019 залишено без змін, у задоволенні позову відмовлено. Розглядаючи цю справу, суди дійшли висновку, що встановлення ОСОБА_1 надбавки до заробітної плати в розмірі 5% за особливі умови роботи здійснено керівником закладу у відповідності з його повноваженнями у цьому питанні, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2009 № 1073 «Про підвищення заробітної плати працівникам бібліотек» і вимогам чинного законодавства та що наказ керівника про визначення позивачеві надбавки саме в такому розмірі є чинним і не оспорювався нею (копії вказаних судових рішень на арк. 41-42, 43-45 т. 2).

Згідно з довідкою Університету № 06-36/731 від 19.11.2021, ОСОБА_1 з 01.08.2014 по 30.09.2018 нараховано та виплачено надбавку за особливі умови роботи у розмірі 5% від посадового окладу (арк. 40 т. 2).

Протягом спірного періоду в Університеті були чинними: колективний договір, укладений на 2010-2012 рр. (його копія на арк. 206-221 т. 2); на підтвердження строків чинності цього договору суду надано витяг з протоколу конференції трудового колективу від 13.06.2012 (арк. 1 т. 2), і колективний договір, укладений у 2016 р. (його копія на арк. 2-33 т. 2). У жодному з цих договорів не встановлено ні форм, ні систем оплати праці, ні норм праці, ні розцінок, ні тарифних сіток. Також у них не встановлено ні схем посадових окладів, ні умов запровадження та розмірів надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат.

У колективному договорі, що був чинним до укладеного в 2016 р. колективного договору, зазначено, що сторони домовилися, серед іншого, про таке:

- залучати членів профкому до складання і затвердження річного бюджету Університету. Відповідальні: ректор, голова профкому, головний бухгалтер (п. 3.1 розділу ІІІ «Оплата праці»),

- надбавки та доплати до основної заробітної плати встановлювати і узгоджувати з профкомом. Відповідальні: перший проректор, начальник відділу кадрів, голова профкому (п. 3.8 розділу ІІІ «Оплата праці»).

У колективному договорі, що був укладений у 2016 р., зазначено, що сторони домовилися, серед іншого, про таке:

- не приймати в односторонньому порядку рішень, що змінюють установлені в колективному договорі умови оплати праці, рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і цим колективним договором (ст. 22 Закону України «Про оплату праці». Відповідальні: ректор або особа, яка виконує його обов`язки, головний бухгалтер (п. 4.4 розділу ІV «Оплата праці»)),

- погоджувати з профспілковою Стороною умови оплати праці, положення й накази про призначення та зняття доплат і надбавок, надання премій. Відповідальні: ректор або особа, яка виконує його обов`язки, головний бухгалтер, керівники структурних підрозділів (п. 4.4 розділу ІV «Оплата праці»)).

Аналізуючи надані докази і норми права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить таких висновків.

Посади, які обіймала ОСОБА_1 протягом спірного періоду, входять до Переліку посад працівників державних і комунальних бібліотек, які провадять культурну, освітню, інформаційну, науково-дослідну, методичну діяльність, що затверджений Постановою Кабміну України від 22.01.2005 № 84 (з наступними змінами).

У Постанові Кабміну України від 30.09.2009 № 1073 (з наступними змінами) передбачено, що працівникам державних і комунальних бібліотек, які провадять культурну, освітню, інформаційну, науково-дослідну, методичну діяльність та займають посади, включені до переліку посад згідно з додатком до Порядку виплати доплати за вислугу років працівникам державних і комунальних бібліотек, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.2005 N 84, установлюється надбавка за особливі умови роботи у граничному розмірі 50% посадового окладу. Конкретний розмір вказаної надбавки встановлюється керівником установи, закладу, організації у межах фонду оплати праці.

ОСОБА_1 у період з серпня 2014 р. по жовтень 2018 р. мала право на отримання надбавки за особливі умови роботи, граничний розмір якої 50% посадового окладу, конкретний розмір якої повинен був встановлюватися відповідним наказом ректора Університету. Проте протягом вказаного періоду вона її не отримувала, що суперечить змістові Постанови Кабміну України від 30.09.2009 № 1073 (з наступними змінами). Крім того, це суперечить наказу по Університету від 21.05.2014 № 100 вк/ІІ, яким знято «50% надбавки за особливі умови праці всім співробітникам наукової бібліотеки університету», тобто половина надбавки, яку вони отримували (цим наказом позивачеві зменшено надбавку, про яку йдеться, на 50%, і вона на підставі цього наказу мала отримувати надбавку за особливі умови праці у розмірі 50% від 50% свого посадового окладу, що становить 25% від її посадового окладу. Натомість позивачеві повністю припинили її виплату). Апеляційний суд відкидає пояснення представників відповідача про те, що наказом по Університету від 21.05.2014 № 100 вк/ІІ відмінено виплату всієї надбавки за особливі умови праці, так як ці пояснення суперечать змістові наказу, який апеляційний суд не може витлумачити інакше, як буквально (ним відмінено виплату «50% надбавки за особливі умови праці», а не «50% надбавку за особливі умови праці»; для іншого трактування цього наказу нема жодної правової підстави).

Виходячи з викладеного у позовній заяві обґрунтування позовних вимог, апеляційний суд констатує, що в порядку ст.ст. 76 ч. 2 п. 1, 89 ЦПК України у рамках цієї справи підлягає оцінці законність наказів ректора по Чернігівському державному педагогічному університету імені Т.Г. Шевченка № 100 вк/ІІ від 21.05.2014 і по Національному університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка від 15.02.2019 № 28 вк/ІІ. Оцінюючи їх, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України у її сукупності та взаємозв`язку з ст. 19 Конституції України, реалізуючи припис Постанови Кабміну України від 30.09.2009 № 1073 про те, що конкретний розмір надбавки за особливі умови роботи встановлюється керівником установи, закладу, організації у межах фонду оплати праці, ректор Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка (він же - Чернігівський державний педагогічний університет імені Т.Г. Шевченка) повинен був діяти відповідно до нормативних актів, що регулюють оплату праці. Тобто ця посадова особа зобов`язана була діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені, або які не заборонені, Конституцією та законами України, що регулюють спірні правовідносини. Але цих принципів при виданні наказів № 100 вк/ІІ від 21.05.2014 і від 15.02.2019 № 28 вк/ІІ дотримано не було.

Так, у частинах 1 і 4 ст. 30 Закону України «Про бібліотеки і бібліотечну справу» зазначено, що на працівників бібліотек, незалежно від форм власності та статусу бібліотеки, поширюються гарантії, встановлені законодавством про працю; працівникам бібліотек можуть встановлюватися надбавки та доплати в межах затвердженого фонду оплати праці працівників бібліотек.

Згідно з преамбулою Закону України «Про оплату праці», чинність цього Закону поширюється на трудові правовідносини працівників з підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності та господарювання (далі у цьому Законі - підприємства) та сфери державного і договірного регулювання оплати праці. У статті 13 цього Закону зазначено, що оплата праці працівників установ і організацій, які фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань; обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом. Частинами 1, 2 ст. 15 цього ж Закону і частиною 6 ст. 21 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» встановлено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Колективні договори, що діяли в Національному університеті «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка (він же - Чернігівський державний педагогічний університет імені Т.Г. Шевченка) протягом часу виникнення й тривання спірних правовідносин, є неукладеними в частині встановлення форм і систем оплати праці, норм праці, розцінок, тарифних сіток, схем посадових окладів, умов запровадження та розмірів надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат. У той же час є законними - такими, що відповідають ст. 9-1 КЗпП України, положення цих договорів про обов`язки роботодавця залучати членів профкому до складання і затвердження річного бюджету університету, встановлювати і узгоджувати з профкомом надбавки та доплати до основної заробітної плати, не приймати в односторонньому порядку рішень, що змінюють установлені в колективному договорі умови оплати праці, рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і цими колективними договорами, погоджувати з профспілковою стороною умови оплати праці, положення й накази про призначення та зняття доплат і надбавок, надання премій.

Отже, виходячи з вищенаведених норм права, до видачі наказів № 100 вк/ІІ від 21.05.2014 і від 15.02.2019 № 28 вк/ІІ відповідач обов`язково повинен був погодити розмір надбавки, що є предметом спору між сторонами, з первинною профспілковою організацією закладу. Оскільки з останньою не було погоджено її зниження, то є незаконним зниження розміру цієї надбавки наказами № 100 вк/ІІ від 21.05.2014 і від 15.02.2019 № 28 вк/ІІ у порівнянні з її розміром, що встановлений наказом № 296 вк/ІІ від жовтня 2009 р. Тим більше є незаконним повне припинення виплати цієї надбавки. Такого висновку апеляційний суд дійшов і з урахуванням того, що:

- у штатних розписах Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка на 2014-2018 рр. за посадами ОСОБА_1 передбачено надбавку за особливі умови роботи у розмірі 50% її посадового окладу;

- у справі відсутні докази, що фінансування спірної надбавки здійснювалося у менших, ніж встановлено наказом № 296 вк/ІІ від жовтня 2009 р., розмірах і що протягом спірного періоду малися обставини, з якими чинне законодавство пов`язує можливість здійснювати оплату праці ОСОБА_1 у меншому, ніж передбачено штатним розписом, розмірі;

- відповідно до ч. 7 ст. 82 ЦПК України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. На її підставі оцінка судом у ході розгляду цієї справи законності наказу від 15.02.2019 № 28 вк/ІІ відрізняється від оцінки, яку йому надано судом у справі № 750/3412/19.

Так як незаконні накази не можуть породжувати законні наслідки, то протягом всього спірного періоду ОСОБА_1 мала отримувати надбавку за особливі умови роботи у розмірі, що встановлений наказом № 296 вк/ІІ від жовтня 2009 р., тобто 50% посадового окладу. Законність цього наказу учасниками справи не оспорюється і суд не встановив підстав для висновку про його незаконність.

Отже відповідач має здійснити перерахунок надбавки, про яку йдеться, за весь спірний період, встановивши й виплативши її позивачеві у розмірі 50% посадового окладу останньої, з урахуванням фактично сплаченої їй надбавки.

Доводи апеляційної скарги судом відхиляються з наведених вище підстав і ще й з таких мотивів:

- місцевий суд не підмінив функції керівника Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка і не визначав самостійно спірну надбавку в розмірі 50% посадового окладу позивача, а зобов`язав донарахувати незаконно недоплачену її частину до розміру, який на законних підставах був визначений самим же відповідачем;

- посилання на те, що суд І інстанції необґрунтовано встановив, що протягом спірного періоду Міністерство освіти і науки України в повному обсязі профінансувало витрати Університету на виплату працівникам бібліотек надбавки за особливі умови роботи у розмірі 50%, та що саме у такому розмірі він мав фінансову можливість виплачувати позивачеві цю надбавку, суперечить відомостям штатних розписів цього закладу і змістові листа названого Міністерства від 07.02.2019 № 1/11-1267 (його копія на арк. 37-38 т. 2). Інших доказів відповідачем надано не було.

Апеляційним судом відкидаються твердження представника Університету про те, що наказ від 15.02.2019 № 28 вк/ІІ погоджений з первинною профспілковою організацією, і довідка голови Первинної профспілкової організації працівників Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка в тій її частині, що наказ № 100 вк/ІІ від 21.05.2014 з первинною профспілковою організацією погоджувався, про що є відмітка у цьому наказі (арк. 110 т. 1), як такі, що суперечать наявним у справі доказам. Так, візування цього наказу головою профспілкової організації не є його погодженням з первинною профспілковою організацією в силу ч. 2 ст. 12 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», а доказів, що погодження, про яке йдеться, відбулося відповідно до наведеної в цьому абзаці норми права (копія відповідного протоколу засідання колегіального органу) суду не надано.

Апеляційний суд вирішує справу як на наданих суду І інстанції доказах, так і на наданих апеляційному суду доказах, так як всі вони мають виключне значення для справи і без їх оцінки повнота перевірки доводів та заперечень сторін є неможливою.

Отож оскаржуване рішення суду є законним і підстав для його скасування не встановлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Національного університету «Чернігівський колегіум імені Т.Г. Шевченка» залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 травня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: