Справа № 951/192/21
Справа № 2/951/156/2021
УХВАЛА

17 лютого 2021 року смт. Козова

Суддя Козівського районного суду Тернопільської області Чорний І.А., при вирішенні питання про прийняття до розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Козівської селищної ради Тернопільської області, третя особа: ОСОБА_2 про скасування рішень виконавчого комітету Козівської селищної ради та вселення в квартиру,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Козівської селищної ради Тернопільської області, третя особа: ОСОБА_2 , в якій просить: скасувати рішення виконавчого комітету Козівської селищної ради від 22 травня 2020 року № 2188 про включення квартири по АДРЕСА_1 до числа службових жилих приміщень та рішення виконавчого комітету Козівської селищної ради від 09 липня 2019 року № 69 про надання службового жилого приміщення; вселити ОСОБА_1 в квартиру по АДРЕСА_1 ; судові витрати стягнути з відповідача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2021 року цивільну справу № 951/192/21 за вищевказаним позовом розподілено для розгляду судді Козівського районного суду Тернопільської області Чорному І.А.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку про наявність підстав для самовідводу головуючого судді, оскільки учасник даної справи - Гриновець Оксана Богданівнає суддею Козівського районного суду Тернопільської області, що може викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до вимог пункту 5 ч. 1 ст. 36 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші (відмінні від тих, котрі визначені у пунктах 1-4 ч. 1 ст. 36 ЦПК України) обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37, і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його прав та обовязків має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до вимог ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Згідно з приписами п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року) , суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Відповідно до положень п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

З урахуванням наведеного, з метою гарантування неупередженості та об`єктивності здійснення правосуддя, уникнення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, суддя вважає за необхідне заявити самовідвід.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 36-40 ЦПК України,

у х в а л и в:

Прийняти самовідвід судді Чорного Ігоря Анатолійовича у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Козівської селищної ради Тернопільської області, третя особа: ОСОБА_2 про скасування рішень виконавчого комітету Козівської селищної ради та вселення в квартиру.

Справу передати до канцелярії Козівського районного суду Тернопільської області для повторного розподілу в порядку статті 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.А.Чорний