11.02.2021 227/856/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 лютого 2021 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Корнєєвої В.В.,

при секретарі Голомідовій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 13.07.2018 року, в обґрунтування якого зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав заяву від 13.07.2018 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами, Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, складає договір про надання банківських послуг між ним та банком, що підтверджується підписом відповідача у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України і заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Позивач зазначає, що він свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме згідно п. 2.1.1.3.1 погашення кредиту та процентів здійснюється наступним шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх банком на картрахунок держателя, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору. Таким чином, відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та проценті внесенням грошей на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. В зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 08.12.2019 року має заборгованість в розмірі 76221,78 грн., яка складається з: 55508,48 грн. заборгованості за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 55508,48 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 3960,25 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 12647,25 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нарахована комісії, яку позивач просить суд стягнути з відповідача, а також понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином, в прохальній частині позовної заяви зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, банк не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача та винесення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Із заявою про розгляд справи у відсутність відповідача та з повідомленням причин неявки до суду не звертався, відзив на позовну заяву до суду не надавав.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, 13.07.2018 року ОСОБА_1 дійсно підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.10), а також відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 11-12), з якого вбачається, що сторонами кредитного договору були погоджені всі суттєві умови договору, а саме: процентну ставку за користування кредитом, застосування підвищуючих коефіцієнтів до процентної ставки (розмір підвищеної процентної ставки за кредитом в разі неналежного виконання зобов`язань), порядок повернення кредиту, встановлення відповідальності у вигляді штрафів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Також з матеріалів справи вбачається, що старт карткового рахунку № НОМЕР_1 , по якому проводилося кредитування відповідача відбувся 13.07.2018 року та в той же день відповідачу встановлено кредитний ліміт в розмірі 2000 гривень, після цього кредитний ліміт було підвищено банком 17.07.2018 року до 32000 грн., а 03.02.2019 року кредитний ліміт було знижено до 0,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.149).

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що позивачем в односторонньому порядку проводилася зміна кредитного ліміту, в межах якого проводилося кредитування відповідача, при чому максимальний розмір кредитного ліміту картки відповідача за весь час існування кредитних правовідносин між сторонами становив 32000 грн., який 03.02.2019 року було знижено до 0 грн., що підтверджується довідкою банку (а.с.149). Тобто, розмір основного боргу за кредитним договором (тіло кредиту) не повинен перевищувати 32000 грн.00 коп., тобто в межах максимального кредитного ліміту, встановленого банком.

В той же час, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що останнім проведено розрахунок простроченого тіла кредиту, яка складає 55508 грн.48 коп., що суттєво перевищує максимальний кредитний ліміт, встановлений банком по даному кредитному договору. З метою з`ясування підстав для нарахування основної суми заборгованості в зазначеному розмірі судом було надіслано запит на адресу позивача для надання письмових пояснень.

Представником позивача було надіслано до суду додаткові пояснення в справі, в яких останній зазначив, згідно п. 1.1.1.44 Умов та Правил надання банківських послуг овердрафт короткостроковий кредит, який надається банком клієнту в разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. П. 2.1.1.12.6 Умов та Правил надання банківських послуг встановлено, що за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Згідно п. 2.1.1.12.6.3 Умов та Правил надання банківських послуг відсотки за користування кредитом (кредитним лімітом) і/або Овердрафтом нараховуються в дату їх сплати, передбачену п. 2.1.1.12.4 і п. 2.1.1.12.5, при цьому відсотки розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично витрачені в рахунок кредиту та/або овердрафту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли кредит (кредитний ліміт) і/або овердрафт стають простроченим кредитом. Представник позивача пояснює, що виходячи з розрахунку заборгованості та виписки по рахунку видно, що відповідач користувався даною послугою банку, внаслідок чого банком нараховувалися відсотки за користування овердрафтом (а.с. 137).Окрім того, позивачем надана до суду копія анкета-заява від 13.07.2018 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Також у вказаній анкеті-заяві відповідач висловив свою згоду про укладення договору та виявив бажання оформити на своє ім`я Кредитку «Універсальна» та особистим підписом засвідчив, що «Підписання цієї анкети-заяви я відповідно до ст. 634 ЦК України у повному обсязі приєднуюсь до Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщено на офіційному сайті банку в мережі Інтернет, та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становить договір банківського обслуговування, примірник якого я отримав шляхом самостійного роздрукування. Зі змінами Умов і правил надання банківських послуг зобов`язуюсь ознайомлюватися на офіційному сайті». Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.5, 2.1.1.2.7 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Також до матеріалів позовної заяви долучено Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», з якого чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3,5% (42,00% річних), вказано розмір комісії та штрафів, розмір щомісячного платежу. Також позивач зазначає, що надати до суду більш детальний розрахунок заборгованості не виявляється можливим з технічних причин. (а.с.155).

Як зазначає позивач, відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за договором належним чином не виконував, кредит в порядку та сумах, зазначених вище, в повному обсязі не погашав, проценти за користування кредитом не сплачував, внаслідок чого на підставі вищезазначених Умов та Правил надання банківських послуг на суму несвоєчасно сплачених процентів збільшувалося тіло кредиту, і станом на 08.12.2019 року має заборгованість в розмірі 76221,78 грн., яка складається з: 55508,48 грн. заборгованості за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 55508,48 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 3960,25 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 12647,25 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нарахована комісії. Зазначена сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості за договором б/н від 13.07.2018 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 (а.с. 7-9).

В той же час, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статті 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно статті 1056-1 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч.1). Встановлений договором розмір процентної ставки не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку (ч.2). Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною (ч.3).

Відповідно до статті 1048 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1). Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.В частині першій статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В «Анкеті-заяві» позичальника від 13 липня 2018 року погоджена сторонами процентна ставка не зазначена, але в той же час, істотні умови договору були погоджені сторонами шляхом підписання паспорту споживчого кредиту, який додано до позовної заяви.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути, зокрема, заборгованість за простроченим тілом кредиту.При цьому, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі розмір і порядок нарахування заявлених до стягнення сум, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за Договором, позивач посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт (а.с. 13) та вказаний Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.171-181), як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, зокрема базова % ставка в місяць, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. Суд вважає, що оскільки Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, що в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 13 липня 2018 року шляхом підписання «Анкети-заяви» та застосовувати під час нарахування процентів та штрафних санкцій щодо існуючої заборгованості за кредитом. В той же час, суд вважає за необхідне прийняти до уваги той факт, що відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, який містить істотні умови договору, і саме цей документ можливо прийняти до уваги під час розгляду справи.

Згідно п.2.1.1.2.2., п.2.1.1.3.1 наданих позивчаем Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що кредитні кошти надаються позичальнику лише в межах встановленого кредитного ліміту, Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошей з його рахунку, в тому числі за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим договором 1 числа календарного місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та відсутності прострочених зобов`язань Клієнта за цим договором(здійснювати договірне списання), і в разі, якщо у Клієнта повністю використаний кредитний ліміт та/або в разі виникнення у Клієнта прострочених зобов`язань за договором, доручення Клієнта про договірне списання за рахунок кредитного ліміту не застосовується.

Тобто, згідно копії Умов, які надані до суду позивачем, спростовують доводи позивача про наявність підстав для збільшення тіла кредиту за рахунок погашення прострочених процентів за користування кредитом.

Під час судового розгляду, судом неодноразово зверталася увага позивача на той факт, що позивачем надано розрахунок заборгованості одночасно за декількома картками ( НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ), проте з матеріалів справи вбачається, що кредитний ліміт було встановлено на одну картку НОМЕР_1 , в зв`язку з чим судом витребовувалися відповідні пояснення у позивача, проте жодної інформації до суду не надійшло.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором б/н від 13.07.2018 не містить даних про те, за якою карткою зроблено цей розрахунок. З нього вбачається, що станом на 08.12.2019 року заборгованість за простроченим тілом кредиту складає 55508,48 грн., в той час як ліміт банком встановлено на значно меншу суму - у розмірі 32 000 грн.

Слід також зазначити, що з виписок по рахунку відповідача не вбачається проведення операцій з відмітками «Овердрафт», відсутні й розрахунки заборгованості з відміткою «Овердрафт» та Умовами кредитування з використанням кредитної картки взагалі не зазначено умови овердрафта, і тому суд приходить до висновку, що надані позивачем додаткові пояснення з посиланням на нарахування Банком відповідачу відсотків за користування овердрафтом, відповідно до Умов та Правил, з яких вбачається, що прострочене тіло кредиту - це нараховані позивачем відсотки за користування кредитом, без підтверджень про конкретні запропоновані умови кредитування відповідачу, не підтверджують вказаних обставин, як і того, що відповідач ознайомився, погодився з ними та їх підписав. Визначений позивачем розмір заборгованості за простроченим тілом кредиту є більшим за встановлений кредитний ліміт у сумі 32 000 грн.

Окрім того, суд враховує, що сторонами про укладенні договору було узгоджено всі істотні його умови, зокрема, процентну ставку за користування кредитом, наслідки прострочення виконання зобов`язань, а також інші істотні умови (а.с. 11-12). Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач був обізнаний про умови отримання та порядок повернення кредитних коштів в результаті підписання паспорту споживчого кредиту.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що останнім до стягнення заявлено заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 3960,25 грн. та заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 12647,25 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту судом задоволено частково, а саме в розмірі максимального кредитного ліміту, встановленого відповідачу, суд вважає за необхідне провести розрахунок заборгованості за процентами за наданою позивачем в додаткових поясненнях формулою їх розрахунку.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що останній платіж відповідачем було здійснено 12.04.2019 року, після вказаної дати жодних платежів в рахунок погашення заборгованості відповідачем не здійснювалося.

Таким чином, суд вважає провести розрахунок за простроченими відсотками за користування кредитом з врахуванням подвійного коефіцієнту процентної ставки, оскільки вказані умови (наслідки простроченням виконання зобов`язання) були узгоджені між сторонами:

32000,00*3,2%*2*12/365*239 = 16092,23 грн., де:

- 32000,00 грн. складова заборгованості (максимальний розмір кредитного ліміту, встановленого відповідачу, та який було використано останнім);

- 3,2 % - погоджена між сторонами процентна ставка на місяць;

- 2 коефіцієнт;

- 12 кількість місяців у році;

- 365 базис (кількість днів у році 365/366);

- 239 кількість днів прострочення з дати останнього платежу за кредитом до дати, на яку позивачем було проведено розрахунок заборгованості- 08.12.2019 року ).

В той же час, представником позивача заявлено до стягнення заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 3960,25 грн. З наведеного розрахунку вбачаєтьсяч, що сума процентів, розрахована судом ( 16092,23 грн.) значно перевищує заявлені вимоги позивача щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом в розмірі 3960,25 грн., тобто в межах заявлених позовних вимог.

Щодо наведеного позивачем розрахунку заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 12647,25 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК нарахування 3% річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнових прав та інтересів, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Відсотки, передбачені статтею 625 ЦК, за своєю природою є відшкодуванням кредиторові понесених втрат за несвоєчасне повернення коштів, а отже відрізняються від відсотків, що підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3% річних від простроченої суми, включаючи нараховані відсотки за користування грошовими коштами, встановленими договором.

З огляду на зазначене, 3% річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК, підлягають застосуванню до порушеного грошовим зобов`язанням, складовою якого, зокрема, є також нараховані відсотки за користування кредитними коштами, терміни сплати яких передбачено договором.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувалися, кредитні кошти повернуті не були, суд приходить до висновку, що позивач має право на відшкодування матеріальних втрат (збитків) кредитора і отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

В той же час, суд вважає за необхідне провести розрахунок вказаних складових заборгованості, виходячи із розміру максимального кредитного ліміту, встановленого відповідачу, який підлягає стягненню з останнього:

32000,00*3*240/365/100 = 631,23 грн., де:

- 32000,00 грн. складова заборгованості (максимальний розмір кредитного ліміту, встановленого відповідачу, та який було використано останнім);

- 3 процентна ставка;

- 240 кількість днів прострочення з дати останнього платежу за кредитом до дати, на яку позивачем було проведено розрахунок заборгованості;

- 365 кількість днів у році.

Таким чином, сума 3 % річних, нарахованих на суму заборгованості за період з 12.04.2019 року (дата останнього платежу) до 08.12.2019 року (дата, на яку позивачем проведено розрахунок) складає 631,23 грн., що і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Окрім того, з відповідача також підлягає стягненню сума інфляційного збільшення заборгованості в загальному розмірі 576,05 грн., з розрахунку:

32000,00 грн. (сума заборгованості в розмірі максимального кредитного ліміту, встановленого відповідачу) * індекс інфляції за період квітень 2019 року-листопад 2019 року (101,0 х 100,7 х 99,5 х 99,4 х 99,7 х 100,7 х 100,7 х 100,1) = 576,05 грн.

Щодо стягнення з відповідача суми штрафів в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 3605,80 грн. (процентна складова) суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669 У11 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та / або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Положення частин першої і другої цієї статті не поширюються на нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики, укладеними з юридичними особами і фізичними особами - підприємцями, місцезнаходженням яких є територія проведення антитерористичної операції, крім населених пунктів згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону, якщо такі договори укладені після 1 січня 2018 року або до яких після 1 січня 2018 року за погодженням сторін вносилися зміни в частині продовження строків виконання зобов`язань та/або зменшення розміру процентів, штрафних санкцій.

Таким чином, зважаючи, що кредитний договір було укладено між сторонами 13 липня 2018 року, положення ч. 1 і 2 ст. 2 вказаного Закону не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до умов паспорту споживчого кредиту, який було підписано відповідачем, сторонами було погоджено, що розмір штрафу за прострочення більше ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою складає 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Суд вважає за необхідне зазначити, що сума заборгованості за кредитом з врахуванням нарахованих процентів, яка підлягає стягненню з відповідача, в загальному розмірі становить 37167,53 грн. та складається з: 32000,00 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі максимального кредитного ліміту, встановленого відповідачу; 3960,25 грн. сума прострочених процентів, заявлених позивачем до стягнення = 35960грн.25 коп. х 5% = 1798,01 грн. Тобто, сума процентної складової штрафу, тобто 5 % від суми заборгованості, складає 1798,01грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості в загальному розмірі : 39465, 54 грн., яка складається з: 32000,00 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту (максимальний розмір кредиту, встановлений відповідачу), 3960,25 грн. заборгованість за простроченими процентами; 631,23 грн. 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України; 576,05 грн. інфляційне збільшення заборгованості згідно ст. 625 ЦК України; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1798,01 грн. штраф (процентна складова).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Таким чином, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 1088,37 грн. пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 611, 615, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 80, 81, 83, 258-259, 263-265, 280-282, 284, 289 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д,, код ЄДРПОУ - 14360570) заборгованість за кредитним договором б/н від 13.07.2018 року станом на 08.12.2019 року в загальному розмірі 39465 гривень 54 копійки, яка складається з: 32000,00 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту (максимальний розмір кредиту, встановлений відповідачу), 3960,25 грн. заборгованість за простроченими процентами; 631,23 грн. 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України; 576,05 грн. інфляційне збільшення заборгованості згідно ст. 625 ЦК України; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1798,01 грн. штраф (процентна складова).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код ЄДРПОУ - 14360570) відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1088 гривень 37 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення до Донецького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк», , юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя В.В.Корнєєва

11.02.2021