ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 607/21638/19

провадження № 61-11371 св 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М., Тітова М. Ю.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - управління освіти і науки Тернопільської міської ради, Тернопільський дошкільний навчальний заклад № 22 Тернопільської міської ради Тернопільської області,

третя особа - виконавчий комітет Тернопільської міської ради,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Небельським Ростиславом Орестовичем, на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 15 червня 2020 року в складі колегії суддів Храпак Н. М., Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до управління освіти і науки Тернопільської міської ради, Тернопільського дошкільного навчального закладу № 22 Тернопільської міської ради Тернопільської області та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила стягнути з управління освіти і науки Тернопільської міської ради кошти в сумі 1207,68 грн, сплачені нею за договором про надання освітніх послуг від 06 вересня 2018 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на нікчемність зазначеного договору як такого, що порушує публічний порядок, оскільки право на отримання безкоштовної дошкільної освіти гарантується на конституційному рівні.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 лютого 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до управління освіти і науки Тернопільської міської ради, Тернопільського дошкільного навчального закладу № 22 Тернопільської міської ради Тернопільської області про стягнення коштів відмовлено.

03 квітня 2020 року адвокат Небельський Р. О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції та зазначив, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», оскільки як позовна заява, так і апеляційна скарга подані в інтересах малолітньої дитини з метою захисту її права на безоплатну дошкільну освіту.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 08 квітня 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху, надано строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали, для звернення з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження з наданням доказів на підтвердження дати отримання оскаржуваного рішення суду.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 01 червня 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав несплати позивачем судового збору та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали, для сплати судового збору в розмірі 1 152,60 грн.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 15 червня 2020 року апеляційну скаргу представника позивача визнано неподаною та повернуто заявникові.

Апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_1 у встановлений судом строк не усунула недоліки апеляційної скарги, визначені ухвалою суду від 01 червня 2020 року.

Аргументи учасників справи

31 липня 2020 року представник позивача подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 15 червня 2020 року та просив її скасувати як таку, що прийнята з порушенням норм процесуального права, направивши справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

Указує, що повертаючи апеляційну скаргу заявникові, суд не врахував положення пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України, згідно якого строки, встановлені, зокрема, статтею 357 ЦПК України були продовжені на період дії карантину.

Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суд повністю проігнорував аргументи позивача про звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Посилається також на те, що позивач та/або її представник у встановлений законом спосіб ухвалу суду першої інстанції про залишення апеляційної скарги без руху не отримували.

18 січня 2021 року до Верховного Суду надійшли відзиви управління освіти і науки Тернопільської міської ради та виконавчого комітету Тернопільської міської ради, в яких учасники справи просили касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без змін.

Указують, що позивачка не мала законних підстав для звільнення від сплати судового збору, оскільки предмет спору не стосується захисту прав та інтересів малолітніх або неповнолітніх осіб.

Враховуючи, що скаржник не виконав вимоги ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху, суд дійшов обґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги заявникові в порядку частини шостої статті 357 ЦПК України.

Вважають, що доводи скаржника про неотримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 16 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження в справі.

Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2021 року справа призначена до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку, зокрема, ухвалу суду про повернення апеляційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

В ухвалі Верховного Суду від 16 грудня 2020 року вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

За змістом частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною п`ятою статті 356 ЦПК України передбачено, що якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

Аналіз змісту апеляційної скарги свідчить, що представник позивача на виконання указаної норми права зазначив в апеляційній скарзі, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

В ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху від 08 квітня 2020 року апеляційний суд недоліків апеляційної скарги в частині сплати судового збору не встановив.

Виконуючи вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 01 червня 2020 року, представник позивача в заяві від 11 червня 2020 року повторно зазначив, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Повертаючи апеляційну скаргу позивачеві ухвалою від 15 червня 2020 року, апеляційний суд, вважаючи недоліки скарги неусуненими, без наведення мотивів на відхилення аргументів представника позивачки про її звільнення від сплати судового збору на підставі закону, викладених у апеляційній скарзі та в окремо поданому клопотанні, в порушення пункту 3 частини першої статті 260 ЦПК України та частини другої статті 381 ЦПК України дійшов передчасного висновку про повернення апеляційної скарги.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Ураховуючи викладене, наявні правові підстави для задоволення касаційної скарги та скасування ухвали апеляційного суду з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції (для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження).

Керуючись статтями 400, 402, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегіїсуддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Небельським Ростиславом Орестовичем, задовольнити.

Ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 15 червня 2020 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Із моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції ухвала Тернопільського апеляційного суду від 15 червня 2020 року втрачає законну силу.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

М. М. Русинчук

М. Ю. Тітов