КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,

секретар Рудик О.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Поліщук Світланою Юріївною, яка діє на підставі договору, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Святошинської РДА в м. Києві, Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської РДА в м. Києві, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської РДА в м. Києві, в якому просила позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_2 свідомо нехтує виконанням своїх батьківських обов`язків, адже не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування свого сина, не дає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу (т. 1 а.с. 1-20).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13.05.2021 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Святошинської РДА в м. Києві, Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської РДА в м. Києві, служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської РДА в м. Києві про позбавлення батьківських прав залишено без задоволення (т. 3 а.с. 34-39).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вказує, що висновки суду першої інстанції про недоведеність винної поведінки відповідача від ухилення виконання батьківських обов`язків не відповідають дійсним матеріалам справи (т. 3 а.с. 43-51 зв.).

Відзиву від учасників справи не надходило.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач умисно не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, до нього раніше не застосовувалися заходи попередження та впливу, на даний час він прагне належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, повноцінно приймати участь у вихованні дитини, а тому позбавлення його батьківських прав на даний час є передчасним, так як винна поведінка його або свідоме нехтування своїми обов`язками щодо дитини в суді не доведені.

Але погодитись із такими висновками в повній мірі не можливо з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 17.09.2010 Відділом РАЦС Святошинського РУЮ у м. Києві, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 118. Батьками ОСОБА_3 вказано ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (т. 1, а.с. 25).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.09.2015, у цивільній справі № 759/4674/15-ц, розірвано шлюб, зареєстрований 28.01.2009, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_5 змінено на прізвище « ОСОБА_1 » (т. 1 а.с. 26-27).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09.06.2016 у цивільній справі № 759/1017/16-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.01.2016 і до досягнення дитиною повноліття (т. 1 а.с. 58-59). Вказане рішення набрало законної сили, а на його виконання видано виконавчий лист (т. 1 а.с. 60-61).

На підставі виконавчого листа № 759/1017/16-ц, виданого 31.05.2017, відкрито виконавче провадження № 54080968 від 08.06.2017, яке перебуває на виконанні у Шевченківському РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві (т. 1 а.с. 62-63). В межах вказаного виконавчого провадження здійснюються заходи щодо його примусового виконання (т. 1 а.с. 64-91).

Проте, незважаючи на заходи щодо примусового виконання рішення суду, відповідач рішення не виконує, аліменти не сплачує, на підтвердження чого позивачем надано суду копії довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 06.05.2020, № 54080968/7, довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 03.06.2020, № 54080968/7 та довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 01.10.2020, № 54080968/7 (т. 1 а.с. 172-181, а.с. 199-205, т. 2, а.с. 8-35). В результаті чого, за період з 19.01.2016 по 01.10.2020 утворилась заборгованість по сплаті аліментів на суму 183 394,40 грн.

Як вбачається із змісту заяв по суті справи та клопотань про приєднання доказів у справі, позивач пов`язує ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини з діями відповідача, які йдуть в супереч інтересам сина.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.07.2016, у справі № 759/5781/16-ц, визначено місцем проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 разом із його матір`ю, ОСОБА_1 . Відповідно до вказаного рішення, адресою відповідача вказано: АДРЕСА_1 , дитячий санаторій «Салют» (т. 1, а.с. 28-31).

Розпорядженням Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації № 306 від 20.05.2016 визначено способи участі батька, ОСОБА_2 , у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, а саме: І та ІІІ неділі кожного місяця з 15 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. у присутності матері (т. 1, а.с. 32).

Відповідно до копії листа № 219 від 22.10.2019, ОСОБА_3 навчається у четвертому класі спеціалізованої школи № 254 м. Києва. У вказаному навчальному закладі ОСОБА_3 навчається з першого класу. До школи дитину приводить і забирає мати, ОСОБА_1 (т 1 а.с. 23).

Відповідно до копії характеристики, виданої ЖБК «Ювілейний-3», за адресою: АДРЕСА_2 , стосовно ОСОБА_2 , який є батьком малолітнього ОСОБА_3 , у вказаній характеристиці зазначено про те, що за останні сім років Голова вказаного ЖБК ні разу не бачила, щоб батько займався вихованням сина, турбувався ним (т. 1, а.с. 34).

Згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , під час бесіди із спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї Святошинської РДА в .м Києві малолітній ОСОБА_3 повідомив, що не бажає спілкуватись із батьком, останній раз бачив його у вересні минулого року, коли той приходив до нього до школи, такі візити батька, ОСОБА_2 , йому не приємні тому що, той його ображає та своїми діями принижує перед однолітками (приміряє на нього брудний одяг, який приносить із собою, постійно стверджує, що дитині необхідно обстежитись у психіатра).

За інформацією Святошинського районного в місті Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, було проведено оцінку потреб сім`ї та встановлено, що батьківський потенціал матері ОСОБА_1 - належний.

Малолітній ОСОБА_3 з першого класу навчається в спеціалізованій школі № 254 м. Києва. Відповідно до характеристики цього навчального закладу, зарекомендував себе як старанний, дисциплінований учень. Вихованням сина займається мати, громадянка ОСОБА_1 , мати постійно цікавиться рівнем навчальних досягнень сина. Батько малолітнього ОСОБА_3 інколи приходив до школи. Спілкування з сином відбувалось під час перерви.

За інформацією КНП Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2 Святошинського району м. Києва, малолітній ОСОБА_3 спостерігається у вказаному медичному закладі з народження, декларацію про вибір лікаря підписувала мати, громадянка ОСОБА_1 . На прийом до лікаря-педіатра малолітнього ОСОБА_3 супроводжує мати, рекомендації лікаря стосовно лікування та обстеження виконуються в повному обсязі та своєчасно.

Відповідно до вказаного висновку Святошинська РДА в м. Києві, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно малолітнього сина, ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 236-236).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним у постанові Верховного Суду від 09.11.2020 у справі № 753/9433/17 (провадження № 61-3462св20).

Дійсно, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, однак, судом першої інстанції не взято до уваги, те, що думка дитини в даній справі вже була висловлена самою дитиною, а саме:

1) під час проведення обстеження умов проживання позивача та складення Акту представники органу опіки та піклування в особі Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації спілкувались з дитиною без участі матері та з`ясували (і зафіксували це у Акті обстеження умов проживання), що дитина не бажає спілкуватись з батьком;

2) під час проведення психологічного обстеження, за результатами якого було складено Висновок експериментально-психологічного обстеження, яке проводилось у відсутності матері та батька, малолітній син сторін надав негативу характеристику щодо батька, повідомив своє відношення до нього, яке переважно негативне, та вказав на небажання спілкуватися з ним (т. 1 а.с.36-38).

Не дивлячись на те, що в судовому засіданні опитування дитини не проводилось, суд мав у своєму розпорядженні висловлені дитиною думки з приводу його відносин з батьком, які мав би прийняти до уваги та постановити рішення в інтересах дитини, не в інтересах батька.

Виховання - це діяльність, спрямована на розвиток особистості дитини, підготовку його до життя, прищеплення їй певних навичок поведінки, особистісних якостей. Водночас, в процесі виховання, враховуються особливості духовного і морального світу дитини, її вік, індивідуальний фізичний та розумовий розвиток.

Матеріальне утримання дитини є однією із складових частин батьківського обов`язку з виховання. При цьому, що стосується матеріального утримання дитини, то на судовому засіданні 13.05.2021 відповідач визнав, що він знав про рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина, проте усвідомлено не сплачував аліменти.

Окрім зазначеного, ОСОБА_2 своїми діями ображає та принижує ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перед однолітками (приміряє на нього брудний одяг, який приносить із собою, постійно стверджує, що дитині необхідно обстежитись у психіатра).

Таким чином, вбачається наявність умисного та тривалого невиконання відповідачем його обов`язку з виконання батьківського обов`язків по вихованню сина. Сам факт заперечення відповідача проти задоволення позову та його бажання виконувати батьківські обов`язки не можуть свідчити про відсутність доказів винної його поведінки у невиконанні батьківських обов`язків по вихованню сина.

Відтак, висновки суду першої інстанції про недоведеність винної поведінки відповідача від ухилення виконання батьківських обов`язків не відповідають дійсним матеріалам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, органом опіки та піклування в особі Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації було надано до суду Висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої дитини. Даний висновок був прийнятий вказаним органом на підставі наданих позивачем документів, її пояснень, пояснень самої дитини. Пояснення відповідача не заслуховувались оскільки на пропозицію третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, відповідач ухилився від їх надання, хоча про розгляд такого питання був належним чином повідомлений.

Крім того, суд першої інстанції висновок органу опіки та піклування явно необґрунтованим або таким, що не відповідає інтересам дитини не визнавав. Відповідно, такий висновок є належним доказом по справі, який мав би бути прийнятий судом, але не взятий до уваги судом при постановленні оскаржуваного рішення.

Оскільки суд першої інстанції не визнав висновок органу опіки та піклування явно необґрунтованим або таким, що суперечив інтересам дитини, оскільки дитиною була висловлена думка з приводу його взаємовідносин з батьком, у зв`язку із систематичним та умисним ухиленням відповідача від виконання батьківських обов`язків з виховання сина, а права батьків є похідними від прав перш за все дитини, висновок суду першої інстанції про заперечення батька у позбавленні батьківських прав як підстава до відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 не ґрунтуються на вимогах закону та не відповідають інтересам дитини сторін.

Отже, ключовим момент у кожній справі, яка стосується саме дитини, є прийняття рішення в інтересах дитини.

Згідно із частинами 2, 4 статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

В свою чергу, в Постанові Верховного Суду від 24.04.2019 по справі № 300/908/17 суд дійшов висновку, що права батьків щодо дитини с похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Також, суд першої інстанції не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 , в яких зазначалось, що ОСОБА_2 негативно впливає на розвиток дитини, що виражається у безпідставному звинуваченні відповідачем свого сина у тому, що останній є психічно хворим, про що дізналася дитина та учні школи, в якій навчається дитина, що стало причиною цькувань дитини сторін, що свідчить про те, що батько негативно впливає на розвиток дитини, коли та має зростати в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності (т. 1 а.с.95-97).

Крім того, судом першої інстанції не надано оцінки висновку експериментально-психологічного обстеження ОСОБА_3 від 25.11.2019, який містить інформацію щодо відношення дитини до батька та думку дитини щодо небажання спілкуватися з ним. Даним висновком психолог, яка працювала з сином сторін, повною мірою відобразила картину відношення дитини до батька (відповідача по справі). Так, зокрема, дитина повідомила про негативне відношення до батька, небажання у спілкуванні з ним (т. 1 а.с.36-38).

Зазначені докази в своїй сукупності свідчать про невиконання відповідачем його батьківського обов`язку по вихованню сина, а також є підтвердженням негативного впливу на виховання сина. При цьому, зі сторони відповідача суду не було надано будь-яких доказів існування у відповідача перешкод в реалізації його батьківських прав щодо сина.

Таким чином, вбачається наявність умисного та тривалого невиконання відповідачем його батьківського обов`язку по вихованню сина. Сам факт заперечення відповідачем проти задоволення позову та його бажання виконувати батьківські обов`язки не можуть свідчити про відсутність підстав для позбавлення його батьківських прав. Тому, висновки суду першої інстанції про недоведеність винної поведінки ОСОБА_2 від ухилення виконання батьківських обов`язків не відповідають дійсним матеріалам справи.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він не був належним чином повідомленій про засідання комісії служби у справах дітей не підтверджені матеріалами справи, оскільки питання про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав вносилось на розгляд комісії двічі: 24.06.2020 та 09.09.2020.

Але, перед тим як винести питання щодо доцільності чи недоцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, ССДС Святошинської РДА Відповідачу було надано право повідомити свої власні пояснення/заперечення з цього питання. Так, 04.05.2020 та 15.06.2020 ССДС Святошинської РДА направляла ОСОБА_2 на адресу його місця проживання листа з проханням висловити його позицію з приводу позбавлення батьківських прав. Проте, такі листи залишились без реагування.

Про засідання комісії 24.06.2020 ОСОБА_2 повідомлявся з використанням засобів телефонного зв`язку. Так, працівники ССДС Святошинської РДА повідомляли відповідача про засідання комісії на його мобільні телефони. Зазначена інформація підтверджується Журналом реєстрації телефонних дзвінків відділу соціально-правового захисту дітей ССДС Святошинської РДА.

23.06.2020 в Шевченківському районному суді м. Києва було призначено засідання по даній справі, представник позивача повідомила відповідача про те, що на 24.06.2020 призначено засідання комісії.

Типовим положенням про комісію з питань захисту прав дитини, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 чітко не визначено процедуру запрошення учасників, тобто чи це має здійснюватися телефоном, поштою або іншими електронними засобами зв`язку. Комісія ССДС Святошинської РДА маючи у своєму розпорядженні ряд телефонних номерів ОСОБА_2 повідомляла його про засідання 24.06.2020 та 09.09.2020, що не заборонено нормативно-правовим актами. Про такі засідання Відповідач також знав, що сам визнав під час розгляду даної справи в Шевченківському районному суді міста Києва.

Таким чином, висновки суду про неналежне повідомлення відповідача про засідання комісії служби у справах дітей не відповідають дійсним обставинам справи.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Відтак, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Згідно ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 768,40 грн. та за розгляд апеляційної скарги у розмірі 1 152,60 грн., а всього 1 921,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Поліщук Світланою Юріївною, яка діє на підставі договору задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2021 року скасувати і ухвалити нове такого змісту.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 його батьківських прав щодо сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять один),00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено 29 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська