Справа № 474/730/20
Провадження № 2/474/48/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

04.01.21 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Фасій В.В.

при секретарі судового засідання - Багрін Н.А.

без участі:

представника позивача - АТ КБ «ПриватБанк» Гребенюка О.С.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 18 367 грн. 52 коп., -

встановив:

20.10.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_1 15.03.2011 року звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н, на підставі якої їй було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому було збільшено до 4 030 грн. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета - заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві.

Посилаючись на ці обставини та те, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує у зв`язку з чим, станом на 31.08.2020 року, утворилась заборгованість по кредиту у розмірі 18 367 грн. 52 коп., з яких: 3 625 грн. 45 коп. -заборгованість за кредитом; 13 642 грн. 07 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1 100 грн. 00 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, позивач просив позов задовольнити.

Представник позивача Гребенюк О.С. у судові засідання не з`являвся, будучи належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомленим про час, дату і місце судового розгляду. Водночас разом із позовом подав до суду письмове клопотання (вх. № 4599 від 20.10.2020р.), в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності, необхідні докази є в матеріалах справи. Дає згоду на заочний розгляд справи.

Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання двічі, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в порядку передбаченому ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України (судові повістки направлені по зареєстрованому місцю проживання відповідача рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень № 678 на 02.12.2020р., № 441 на 04.01.2021р., які вручені адресату особисто, а також через опублікування оголошення про виклик відповідача до суду на офіційному веб-сайті судової влади України)на розгляд справи не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи в її відсутність чи про його відкладення та відзив на позовну заяву не надала.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження. Суд з власної ініціативи розгляд справи проводить в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Так, як в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд за згодою позивача, визнав можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, у відповідності до приписів ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, з урахуванням неявки в судове засідання всіх учасників справи, суд прийняв рішення про розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

- 15.03.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н шляхом підписання сторонами анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (анкета -заява від 15.03.2011р.);

- в письмових умовах кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», яка містить умови щодо розміру процентної ставки - 2,5% в місяць, порядку нарахування та сплати процентів, порядку погашення заборгованості по кредиту, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір та порядок нарахування неустойки: пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів: пеня = (пеня1)+ (пеня2)= (базова відсоткова ставка за договором) / 30-нараховується за кожний день прострочки кредиту, (пеня2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму понад 50 грн.; штраф при порушенні строків по будь-якому із платежів більш ніж на 30 днів - 500 грн. + 5% суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії, з якими клієнт (відповідач) ОСОБА_1 погодилась та засвідчила своїм підписом 15.03.2011 року (довідка про Умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду");

- в період з 15.03.2011р. по 11.11.2015р. позичальнику ОСОБА_1 було видано наступні кредитні картки - № НОМЕР_1 , дата відкриття 15.03.2011 року та термін дії 11/14; № НОМЕР_2 , дата відкриття 04.04.2017 року та термін дії 05/19; № НОМЕР_3 , дата відкриття 10.08.2015 року та термін дії 08/19; № НОМЕР_3 , дата відкриття 11.11.2015 року та термін дії 08/19. Кредитний ліміт був збільшений останній раз 02.12.2017р. до 4 030 грн. та вже 16.01.2020р. був зменшений (довідки АТ КБ «ПриватБанк»);

- у період з 26.05.2011 року по 31.08.2020 року, у зв`язку з не належним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань за договором щодо своєчасного погашення належних за нею платежів, утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 367 грн. 52 коп., з яких:

- 3 625 грн. 45 коп. - прострочена заборгованість за кредитом;

- 13 642 грн. 07 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом;

- 1 100 грн. 00 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором

(розрахунок заборгованості станом на 31.08.2020р.);

- останні погашення заборгованості за договором відповідач здійснювала 12.09.2018р. в сумі 350 грн. та 06.10.2018р. в сумі 550 грн., після чого припинила сплату належних за договором платежів, у зв`язку з чим банком здійснювалося списання відсотків за прострочений кредит та штрафу за прострочення за кредитом (розрахунок заборгованості станом на 31.08.2020р., виписка за кредитним договором № б/н станом на 17.09.2020р.);

- 12.02.2018р. організаційно - правова форма КБ "Приватбанк", створеного у 1992р. у формі товариства з обмеженою відповідальністю, змінено на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (витяг із статуту ПАТ КБ "Приватбанк", довідка АА №241170 з ЄРПОУ, свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи А01 №054809, банківська ліцензія № 22 від 05.10.2011р.).

Суд вважає, що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу стягнення кредитної заборгованості.

При прийнятті рішення, суд керується ч. 1 ст. 509 ЦК України, що зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 03 червня 2010 року, довідку про умови кредитування, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.

Проте, суд вважає, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з умов і правил надання банківських послуг розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Крім того роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Наданий позивачем витяг з умов і правил надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови і правила прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

З огляду на таке, суд вважає, що сторони передбачили умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» лише у довідці від 15.03.2011 року, яка підписана відповідачем ОСОБА_1 , тобто в день підписання анкети-заяви та видачі кредитної картки.

Водночас, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що з 01 вересня 2014 року банк застосовував базову процентну ставку 34,80 % (2,9 % на місяць), а з 01 квітня 2015 року - 43,20 % (3,6 % на місяць), та з 2017р. - як 42%.

Проте підписана сторонами заява на видачу кредиту та довідка про умови кредитування не містить умов щодо підвищення розміру процентної ставки у вказаних розмірах. А доказів того, що відповідач належним чином повідомлявся про зміну відсоткової ставки по кредиту позивач суду не надав.

А тому, суд не вбачає підстав для застосування в повній мірі наданого позивачем розрахунку для визначення розміру заборгованості по процентам, а вважає обґрунтованим стягнення заборгованості по процентам, виходячи з базової процентної ставки (2,5 % на місяць), які були погоджені сторонами, зокрема, з якою ознайомилася та погодилася відповідач.

Отже, розрахунок заборгованості за процентами на прострочену заборгованість за кредитом в сумі 3 625,45 грн., за період з 01.09.2014 р. (початок нарахування процентів по підвищеній відсотковій ставці) по 31.08.2019 року (строк дії картки), розрахована за формулою 3625,45*30%/360*С (де 3 625,45грн. (сума простроченої заборгованості на кінець звітного періоду), 30% (процентна ставка визначена сторонами в довідці про кредитування), 360 (кількість днів як основа для розрахунку процентної ставки визначена сторонами у довідці про умови кредитування), С - кількість днів прострочки, за які здійснюється нарахування), виглядає наступним чином: 368,59 грн. + 1102,74 грн. + 1 105,76 грн. + 1 102,74 грн. + 1102,74 грн. + 734,15 грн. = 5 516,72 гривень, з яких:

-з 01.09.2014 р. по 31.12.2014р. (122 дні) - в сумі 368,59 грн.;

-з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. (365 днів) - в сумі 1 102,74 грн.;

-з 01.01.2016р. по 31.12.2016р. (366 днів) - в сумі 1 105,76 грн.;

-з 01.01.2017р. по 31.12.2017р. (365 днів) - в сумі 1 102,74 грн.;

-з 01.01.2018р. по 31.12.2018р. (365 днів) - в сумі 1 102,74 грн.;

-з 01.01.2019р. по 31.08.2019р. (243 дні) - в сумі 734,15 грн.;

Доказів повернення коштів, які отримав відповідач за договором кредиту АТ «КБ «ПриватБанк» та виконання належним чином взятого на себе зобов`язання суду не надано. Так само відповідачем не надано доказів на спростування нарахованої позивачем заборгованості.

Також суд вважає доцільним зазначити, що з розрахунку заборгованості вбачається, що банк нараховував проценти і після визначеного сторонами строку кредитування, тобто після серпня 2019 року.

Ураховуючи те, що сторонами договору обумовлено строк кредитування, який відповідає строку дії кредитної картки за (до 31.08.2019 року), тому починаючи з 01 вересня 2019 року банк не мав права нараховувати позичальниці проценти за користування кредитними коштами. Умов щодо пролонгації (продовження) дії укладеного між сторонами кредитного договору на тих самих або інших умовах заява позичальника або довідка про умови кредитування не містять.

Таким чином, подальше нарахування банком боргу по процентам за користування кредитом за період з 01 вересня 2019 року по 29 лютого 2020 року умовами укладеного між сторонами 15.03.2011 року кредитного договору, строк дії якого завершився 31.08.2019 року, не передбачено. Доказів того, що відповідач та АТ КБ «Приватбанк» укладали додаткові угоди щодо продовження строку дії кредитного договору на тих самих або інших умовах матеріали справи не містять.

За такого, остаточно з відповідача на користь позивача підлягають стягнення відсотки в загальній сумі 5 936,30 грн., з яких: 419,58 грн. (заборгованість по відсоткам станом на 31.08.2014 р. розрахована банком по відсотковій ставці визначеній у довідці про умови кредитування як 30% річних) + 5 516,72 грн. (проценти за період з 01.09.2014 року по 31.08.2019 року (строк дії картки), перераховані судом по процентній ставці 30% річних).

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по тілу кредиту в сумі 3 625 грн. 45 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 5 936,30 грн. та пеню за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в сумі 1 100 грн. 00 коп., тобто всього в сумі 10 661,75 грн.

Оскільки, позовні вимоги задоволено на 58,05 %, тому з відповідачки на користь позивача, з огляду на вимоги ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 220 грн. 21 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274-275, 279, 280-283 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 18 367 грн. 52 коп. - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства Комерціний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 15.03.2011 року, станом на 31.08.2020 року, в загальному розмірі 10 661 (десять тисяч шістсот шістдесят одна) грн. 75 коп., з яких: 3 625 грн. 45 коп. - прострочена заборгованість за кредитом; 5 936,30 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1 100 грн. 00 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" судові витрати у розмірі 1 220 (одна тисяча двісті двадцять) грн. 21 коп.

Копію заочного рішення направити відповідачу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом із повідомленням.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Фасій