Провадження № 2/752/1418/21
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
26 січня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Бродюк Л.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про накладання застави, заборони на відчуження автомобіля, -
21.10.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про зобов`язання вчинити певні дії, заявивши позовні вимоги до ОСОБА_2 , ПАТ «КБ «Надра»
Провадження у справі відкрито 03.01.2020 року з призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Підготовче провадження закрито 23.09.2020 року, призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивачка в судове засідання не з`явилася., подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позов з викладених підстав, та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв чи клопотань не надали. Також у встановлений законом строк відзиву на позов до суду не подали.
Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником автомобіля марки MITSUBISHI LANCER 2.0, рік випуску 2007, номер шасі НОМЕР_1 , колір червоний, номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджено свідоцтвом про право власності НОМЕР_3 , дата реєстрації права власності 19.09.2013 року (а.с.8).
На час придбання і проведення державної реєстрації за ОСОБА_1 права власності на зазначений транспортний засіб, автомобіль марки MITSUBISHI LANCER 2.0, рік випуску 2007, номер шасі НОМЕР_1 , колір червоний не перебував у будь-якому приватно чи публічному обтяжені, у тому числі у заставі.
Вказаний автомобіль позивачка придбала у громадянина - ОСОБА_4 , якому автомобіль належав у період з 30.07.2013 року по 14.08.2013 року, який у свою чергу придбавав зазначений автомобіль у відповідачки по справі ОСОБА_2 , котра володіла цим же автомобілем у період з 13.12.2007року по 23.07.2013 року, що підтверджується листом Територіального сервісного центру № 8048 РСЦ МВС в м. Києві від 01.10.2019 № 8048/321 (а.с.5)
Звертаючись до суду з позовом, позивачка ОСОБА_1 стверджувала, що маючи намір продати належний їй автомобіль, з приводу якого заявлено спір, з`ясувала, що це неможливо зробити, оскільки під час спроби зняти його з обліку виявилось, що на автомобіль було накладено арешт та заборону на його відчуження, про який їй стало відомо у вересні 2019 р.
Вказану заставу, заборону на відчуження автомобіля було накладено в листопаді 2016 року, реєстратором - Неструк А.І. філії м. Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи», оскільки відповідно до Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 28.09.2019, було зареєстровано приватне обтяження відносно належного позивачці на праві приватної власності автомобіля на підставі Договору «Автопакет», серія та номер № 05/12/2007/840-К/1227, виданий:14.12.2007, видавник: Відділення ПАТ «КБ «НАДРА» Одеське РУ, за яким обтяжував є ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА», а боржник ОСОБА_2 (а.с.7).
Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує.
При цьому, відповідно до прави ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Крім того, відповідно до правил ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (стаття 572 ЦК України та стаття 1 Закону України «Про заставу»).
Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Згідно з частиною першою статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга статті 590 ЦК України).
За змістом статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли в установленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.
Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.
Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.
Вказаний правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду України: від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14 та у постановах Верховного Суду: від 10 жовтня 2019 року у справі №463/3582/17 і від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18.
З урахуванням вказаного, встановивши, що на час придбання позивачем спірного автомобіля у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про його обтяження, суд дійшов висновку, що позивачка є добросовісним набувачем автомобіля, а тому відповідно до статті 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно п. 2 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 р. № 830, державний реєстр обтяжень рухомого майна (далі - Реєстр) - єдина комп`ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження; держатель Реєстру - Мін`юст, що забезпечує ведення Реєстру; адміністратор Реєстру - державне підприємство, що належить до сфери управління Мін`юсту, що відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення Реєстру, збереження та захист даних, що містяться у Реєстрі; реєстратори - суб`єкти, уповноважені держателем Реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймати заяви, видавати завірені витяги з Реєстру та виконувати інші функції, передбачені цим Порядком.
Згідно положень ч. 1 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувача. Держатель або реєстратор Державного реєстру вносить запис до Державного реєстру про відомості, що містяться в заяві обтяжувача. Запису присвоюється реєстраційний номер (ч. 3 ст. 43 Закону).
Положеннями ч. 5, 6 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.
Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.
Також, положеннями ст. 43, 44 ЗЗакону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», визначено, що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження.
Відтак, вказаний запис про припинення обтяження може бути внесений в даному випадку лише за заявою обтяжувача.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.
Згідно із ст. 1 протоколу № 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі статтею321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.
Враховуючи, що наявність застави, заборони на відчуження автомобіля, що належить позивачу, порушує її ж право приватної власності, внаслідок чого позивачка позбавлена змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, суд приходить до висновку, що позов є законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.
Вимоги позивачки ОСОБА_1 про встановлення порядку виконання рішення суду, ухваленого за її ж позовними вимогами залишити без задоволення з тих підстав, що висновки суду про виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про накладення застави, заборони на відчуження майна - автомобіля MITSUBISHI LANCER 2.0, рік випуску 2007, номер шасі НОМЕР_1 , колір червоний, номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про право власності НОМЕР_3 , дата реєстрації права власності 19.09.2013 року, є підставою для вчинення державним реєстратором дій на скасування (припинення) запису про накладення цього обтяження, яким є накладення застави, заборони відчуження майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. 16, 321, 391,609 ЦК України, Законом України «Про заставу», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 77-81, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд -
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» про виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна застави, заборони на відчуження автомобіля MITSUBISHI LANCER 2.0, рік випуску 2007, номер шасі НОМЕР_1 , колір червоний, номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про право власності НОМЕР_3 , дата реєстрації права власності 19.09.2013 р. - задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у розпорядженні майном - автомобілем MITSUBISHI LANCER 2.0, рік випуску 2007, номер шасі НОМЕР_1 , колір червоний, номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про право власності НОМЕР_3 , дата реєстрації права власності 19.09.2013 р., шляхом скасування (припинення) приватного обтяження, що зареєстроване у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна в листопаді 2016 за реєстраційним номером 16049079 реєстратором - Нестеруком Андрієм Івановичем , Філія міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи».
Заочне рішення може бути переглянуто Голосіївським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя К.Г. Плахотнюк