Провадження № 2/521/1455/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Бобуйка І.А.,

секретаря судового засідання Кушнірука О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні по суті у залі суду в м. Одесі матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до Одеської міської ради (місцезнаходження: м. Одеса, Думська площа, буд. 1) про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

09.11.2020 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 із позовом до Одеської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, у якому просила суд: визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 13/25 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: за літерою "А" приміщення: №4-1, житлова площа 7,5 кв.м.; №4-2, житлова площа 11,9 кв.м.; №4-3 кухня, площею 8,3 кв.м.; №4-4 житлова площа 8,6 кв.м.; №4-5 санвузол, площею 6,0 кв.м.; №4-6 коридор площею 2,5 кв.м.; №6-1, житлова площа 7,2 кв.м.; загальною площею 52,0 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м.; вбиральня під літерою "Д", навіс під "П", сарай під літерою "Т"; огорожа №4; 1/2 частка огорожі №6; 1/2 частка вимощення №1, розташованих на земельній ділянці державного земельного фонду площею 575 кв.м.

Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з починаючи з 15.03.1997 року, вона добросовісно, відкрито, та безперервно володіла 13/25 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаній частині будинку (домоволодіння) позивачка мешкала разом з чоловіком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1995 року. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка стверджує, що Малиновським районним судом м. Одеси рішенням від 26.02.2007 у цивільній справі №2-3224/07 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (донька брата ОСОБА_2 ) про визнання права власності в порядку спадкування за законом, встановлено, зокрема, що за рішенням Малиновського районного народного суду м. Одеси від 30 грудня 1987 року у справі №2-1609/88 за позовом ОСОБА_4 (дружина брата ОСОБА_5 ) до ОСОБА_5 про поділ домобудівництва, останньому виділено в літ. "А" - приміщення 2-6 житлове, площею 7,2 кв.м, 2-7 житлове, площею 7,5 кв.м, 1/2 вбиральні, що складає 5/50 частин будинку АДРЕСА_1 , та визнано за ним право власності на цю його частину.

На цю ж обставину в порядку обґрунтування своїх вимог, заявлених у справі №521/17165/19, посилається у своїй позовній заяві ОСОБА_6 , зазначивши також про те, що право власності ОСОБА_5 на 5/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстровано Одеським МБТІ 23.02.1988 року в книзі №154, стр.140, реєстр. №15492 (530). Крім того, вказаним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26.02.2007 року у справі №2-3224/07 встановлено, також, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є рідними братами, таким чином, встановлено їх родинні стосунки; ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 56 років, внаслідок чого відкрилася спадщина, до складу якої входить 5/50 частин у праві спільної власності на вищезазначене домоволодіння. Отже, позивачка зазначає, що ОСОБА_2 , не зареєстрував належним чином на себе право власності на 13/25 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Як позивачці стало відомо, на даний час, не має конкретного власника (власників) даного нерухомого майна, де вона постійно проживає з 1995 року. Позивачкою, також, встановлено відсутність інших осіб, які претендують на це житло та відсутність титулу (підстави) у позивачки для володіння майном та набуття права власності, а тому вона вирішила звернутись до суду з відповідною позовною заявою.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання з`явилася, просила позовну заяву задовольнити повністю.

Представник відповідача ОСОБА_7 в призначене судове засідання з`явилася, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 25.09.1951 року, відповідно рішення Виконкому Одеської міської ради № 1093 «Про надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва», ОСОБА_8 було надано земельну ділянку загальною площею 575 кв.м. у районі Ближніх млинців, складено відповідний акт з встановленням меж земельної ділянки № 179 від 10.11.1951 року, який було узгоджено з управлінням Головного Архітектора м. Одеси та зроблено проект геодезичного розташування (а.с.33-36). 31 березня 1952 року ОСОБА_8 уклав договір на право побудови будинку та безтермінового користування земельною ділянкою, що підтверджується договором на право побудови, будинку та безтермінового користування земельною ділянкою, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою (а.с.31-32). Після укладення вказаного договору ОСОБА_8 отримав дозвіл № НОМЕР_1 на проведення робіт. 13 вересня 1973 р. ОСОБА_8 отримує акт за № 750, згідно якого будівля по АДРЕСА_1 була прийнята до експлуатації та було стверджено рішенням Виконавчого комітету Іллічівської районної ради м. Одеси віл 21.09.1973 року. 4 липня 1974 р. ОСОБА_8 продав 6/25 частин вищевказаного будинку ОСОБА_5 (а.с.45).

Дані факти, були встановлені у рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 26.05.2006 року у справі 2-3654/06, яке набрало законної сили 06.06.2006 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 725, серія НОМЕР_2 (а.с.18).

26.02.2007 року Малиновським районним судом м. Одеси розглянуто цивільну справу №2- 3224/07 за позовом чоловіка позивачки - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (донька ОСОБА_5 - брата чоловіка позивачки) про визнання права власності в порядку спадкування за законом, у якій 26.02.2007 року, ухвалено рішення про задоволення позову, що набрало законної сили 09.03.2007 року (а.с.17). Вказаним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26.02.2007 року у справі №2-3224/07 встановлено також, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є рідними братами, таким чином, встановлено їх родинні стосунки; ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 56 років, внаслідок чого відкрилася спадщина, до складу якої входить 5/50 частин у праві спільної власності на вищезазначене домоволодіння.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26.02.2007 у цивільній справі №2-3224/07 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, встановлено, зокрема, що за рішенням Малиновського районного народного суду м. Одеси від 30 грудня 1987 року у справі №2-1609/88 за позовом ОСОБА_4 (дружина брата ОСОБА_5 ) до ОСОБА_5 про поділ домобудівництва, останньому виділено в літ. "А" - приміщення 2-6 житлове, площею 7,2 кв.м, 2-7 житлове, площею 7,5 кв.м, 1/2 вбиральні, що складає 5/50 частин будинку АДРЕСА_1 , та визнано за ОСОБА_5 право власності на цю його частину (а.с.17).

На цю ж обставину в порядку обґрунтування своїх вимог, заявлених у справі №521/17165/19, посилається у своїй позовній заяві ОСОБА_6 , зазначивши також про те, що право власності ОСОБА_5 на 5/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстровано Одеським МБТІ 23.02.1988 року в книзі №154, стр.140, реєстр. №15492 (530).

Отже, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26.02.2007 року, у справі №2-3224/07 визнано за чоловіком позивачки - ОСОБА_2 право власності на 5/50 частин домоволодіння під АДРЕСА_1 , що складається в літ."А" - з приміщень 2-6 житлове, площею 7,2 кв.м, 2-7 житлове, площею 7,5 кв.м, 1/2 вбиральні "Д", у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 (а.с.17).

Судом встановлено, що 21.10.1976 року ОСОБА_2 та ОСОБА_9 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, що видане Палацом одружень, актовий запис 2147, серія НОМЕР_3 (а.с.12).

Згідно листа Департаменту надання адміністративних послуг № 6542Н/01-07 від 07.07.2020 року, зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 у домоволодінні під АДРЕСА_1 з 12.08.1974 року по 03.08.2019 рік (а.с.14).

15.03.1978 року ОСОБА_1 зареєструвала своє місце проживання в домоволодінні під АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про зареєстрований осіб у житловому приміщені/будинку № Д1-162787-ю/л від 13.08.2020 року, що видана Департаментом надання адміністративних послуг (а.с.15).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, що видане Овідіопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 383, серія НОМЕР_4 (а.с.13).

Згідно рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13.08.2020 року у справі №521/17165/19 за позовом ОСОБА_6 до Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , про визнання права власності у порядку спадкування, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , після його смерті спадщину прийняв його брат ОСОБА_2 , а після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_1 . Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13.08.2020 року у справі №521/17165/19 набрало законної сили 25.09.2020 року (а.с.37-44).

Факти встановлені у рішеннях Малиновського районного суду у справі № 2-3654/2006 від 26.05.2006 року, у справі №2-3224/07 від 06.02.2007 року та у справі №521/17165/19 від 13.08.2020 року, не доказуються у даній справі з огляду на ч. 5 ст. 82 ЦПК України.

Згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Судом встановлено, що 31.07.2020 року КП «Бюро технічної інвентаризації ОМР» було видано довідку про розрахунок часток у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 17.06.2020 року справа №521/17165/19 без згоди всіх власників.

Згідно даної довідки, ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26.02.2007 року, справа № 2-3224/07, належить 5/50 часток домоволодіння та на підставі рішення Виконавчого комітету ОМР від 26.05.2009 року, №543, належить частка домоволодіння. У фактичному користування знаходиться у житловому будинку за літерою "А" приміщення: №4-1, житлова площа 7,5 кв.м.; №4-2, житлова площа 11,9 кв.м.; №4-3 кухня, площею 8,3 кв.м.; №4-4 житлова площа 8,6 кв.м.; №4-5 санвузол, площею 6,0 кв.м.; №4-6 коридор площею 2,5 кв.м.; №6-1, житлова площа 7,2 кв.м.; загальною площею 52,0 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м.; вбиральня під літерою "Д", навіс під "П", сарай під літерою "Т"; огорожа №4; 1/2 частка огорожі №6; 1/2 частка вимощення №1, що складає 13/25 часток домоволодіння (а.с.16).

Отже, ОСОБА_2 , не зареєстрував належним чином на себе право власності на 13/25 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з вимогами ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Зі змісту ст.344 ЦК України, обставинами які мають значення для справи, і, які повинен довести позивач (ч.1 ст.81 ЦПК України) є: законний об`єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

Частиною 3 ст.397 ЦК України передбачено, що фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК).

Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови)

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови).

За вищевказаний період будь-які вимоги щодо даного майна від будь-яких осіб не надходили.

Відповідно до частини другої ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З наведеного суд приходить до висновку, що позивачка відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном більш ніж 10 років, а тому набула право власності за набувальною давністю на 13/25 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: за літерою "А" приміщення: №4-1, житлова площа 7,5 кв.м.; №4-2, житлова площа 11,9 кв.м.; №4-3 кухня, площею 8,3 кв.м.; №4-4 житлова площа 8,6 кв.м.; №4-5 санвузол, площею 6,0 кв.м.; №4-6 коридор площею 2,5 кв.м.; №6-1, житлова площа 7,2 кв.м.; загальною площею 52,0 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м.; вбиральня під літерою "Д", навіс під "П", сарай під літерою "Т"; огорожа №4; 1/2 частка огорожі №6; 1/2 частка вимощення №1, розташованих на земельній ділянці державного земельного фонду площею 575 кв.м.

Відповідно до ч.2 ст. 136 ЦПК, якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

У зв`язку із тим, що при подачі позовної заяви було заявлено про відстрочення сплати судового збору та судовий збір позивачем сплачений не був, при винесенні рішення підлягає стягненню з позивача судовий збір у розмірі 4650 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.15, 16, 344 ЦК України, 10, 12, 77-81, 197-198, 200, 206, 259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до Одеської міської ради (місцезнаходження: м. Одеса, Думська площа, буд. 1) про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності за набувальною давністю на 13/25 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: за літерою "А" приміщення: №4-1, житлова площа 7,5 кв.м.; №4-2, житлова площа 11,9 кв.м.; №4-3 кухня, площею 8,3 кв.м.; №4-4 житлова площа 8,6 кв.м.; №4-5 санвузол, площею 6,0 кв.м.; №4-6 коридор площею 2,5 кв.м.; №6-1, житлова площа 7,2 кв.м.; загальною площею 52,0 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м.; вбиральня під літерою "Д", навіс під "П", сарай під літерою "Т"; огорожа №4; 1/2 частка огорожі №6; 1/2 частка вимощення №1, розташованих на земельній ділянці державного земельного фонду площею 575 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 16.02.2021 року.

С У Д Д Я: І.А. Бобуйок