Провадження №2/523/5429/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"07" грудня 2021 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді - Сувертак І.В.

при секретарі - Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ) про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,-

Установив:

Позивач звернулась із вказаним позовом до суду та просить суд визнати дійсним Договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 посвідчений на Одеській товарній Біржі 12 жовтня 1995 року, укладений між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з іншої.

При цьому позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що 12 жовтня 1995 року вона придбала у відповідачів трикімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 62.9 кв.м., житловою площею 37.1 кв.м.

Договір купівлі продажу нерухомого майна №10333 був посвідчений на Одеській товарній Біржі, що на той час не заборонялось законом і договір подальшого нотаріального посвідчення не потребував, що зазначено в самому договорі.

Відповідно до законодавства України ОСОБА_1 зареєструвала право власності на квартиру в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості під №316 стор.163 кн.133 16 жовтня 1995 року.

Квартиру ОСОБА_1 придбала у відповідачів за 927 618 000 крб. З моменту підписання договору і передачі коштів ОСОБА_1 вселились в квартиру а відповідачі отримавши гроші виселились з неї.

Протягом більше ніж 26 років ОСОБА_1 постійно проживає в квартирі, здійснює всі права власника, сплачує комунальні послуги, утримує квартиру.

В теперішній час позивачці стало відомо, що договори купівлі-продажу, посвідчені на біржах нотаріуси вважають недійсними і до оформлення не приймають, тому ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом моїх прав.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 13 жовтня 2021 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачам строк для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 19,20).

Позивач в судове засідання не прибула та надала 01 грудня 2021 року на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на задоволенні позову, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. (а.с. 33).

Відповідачі в судове засідання не прибули, про розгляд справи неодноразово повідомлялись за останнім відомим місцем реєстрації, причин неявки суду не сповістили та з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертались. (а.с. 29-33).

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідачів.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення за письмовою згодою позивачів. (а.с. 33).

З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Так, судом встановлено, що 12 жовтня 1995 року ОСОБА_1 придбала у відповідачів, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (остання діяла також в інтересах дітей на той час - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 62.9 кв.м., житловою площею 37.1 кв.м. (а.с. 6,7)

Договір купівлі продажу нерухомого майна №10333 був посвідчений на Одеській товарній Біржі, що на той час не заборонялось законом і договір подальшого нотаріального посвідчення не потребував, що зазначено в самому договорі.

Відповідно до законодавства України ОСОБА_1 зареєструвала право власності на квартиру в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості під №316 стор.163 кн.133 16 жовтня 1995 року. (а.с. 7 на звороті).

Квартиру ОСОБА_1 придбала у відповідачів за 927 618 000 крб. З моменту підписання договору і передачі коштів ОСОБА_1 вселились в квартиру а відповідачі отримавши гроші виселились з неї.

Протягом більше ніж 26 років ОСОБА_1 постійно проживає в квартирі, здійснює всі права власника, сплачує комунальні послуги, утримує квартиру. (а.с. 8-15).

Реєстрація договору купівлі-продажу на товарній біржі була обрана сторонами угоди, оскільки такий спосіб оформлення відповідав як нормам чинного на той час законодавства, так і існуючій практиці укладення договорів відчуження нерухомого майна, що підтверджується реєстрацією БТІ за позивачем права власності на нерухоме майно на підставі такого договору. (а.с. 7 на звороті).

Правочин обома сторонами повністю виконаний, відповідачами було звільнено квартиру, вони знялись з реєстрації за вказаною адресою. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв.

При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1995 році.

На даний час у власника квартири виникла необхідність розпорядитися власним житлом, але вона дізналась, що нотаріуси відмовляють у реєстрації будь-яких правочинів за наявності таких договорів як у позивача, з тієї причини, що вважають договір, засвідчений біржею недійсним. За такої причини позивач не може реалізувати своє право власності у повному обсязі

При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги позивача правомірні, основані на нормах ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року, що регулювала дані правовідносини на час укладення договору купівлі-продажу і підлягають задоволенню. Оскільки позивач придбала вказану вище квартиру у свою власність у відповідачів, виконавши взяті на себе зобов`язання за договором купівлі - продажу. А відповідачі виконали зобов`язання по передачі квартири позивачу та виїхали з неї.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Враховуючи зазначене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 підставними та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4-7,1-13,17-18,109,131,137,211,223,259, 263-265, 268, 280, 352,354 ЦПК України, ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ) про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 посвідчений на Одеській товарній Біржі 12 жовтня 1995 року, укладений між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з іншої.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 09 грудня 2021 року.

Суддя