П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2021 року місто Маріуполь

справа № 242/571/18

провадження № 22-ц/804/103/21

Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Пономарьової О.М.,

суддів Зайцевої С.А., Лісового О.О.,

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянув за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області у складі судді Владимирської І.М. від 31 липня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

05 лютого 2018 року Публічне Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», (далі - АТ КБ «ПриватБанк» або банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до умов укладеного договору № б/н від 24 листопада 2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 300 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом.

Відповідач ОСОБА_1 підписала заяву про відкриття на її ім`я кредитної картки на зазначених умовах. Підписання цього договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменьшити) кредитний ліміт.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк взяті на себе зобов`язання щодо надання кредиту виконав у повному обсязі. Відповідач умови договору належним чином не виконала, у зв`язку із чим утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 30 листопада 2017 року становить 101 409 грн 50 коп., з яких: 6 260 грн 41 коп. - заборгованість за кредитом; 86 044 грн 23 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3 799 грн 65 коп. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн 00 коп. - штраф (фіксована частина); 4 805 грн 21 коп. - штраф (процентна складова).

Вказану заборгованість позивач просив стягнути на користь банку, а також понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 31 липня 2020 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 6 260 грн 41 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 108 грн 72 коп.

В решті вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач дійсно не виконувала належним чином умови договору в частині своєчасної сплати кредитних коштів, тож заборгувала банку 6 260 грн 41 коп.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користуваня кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження видачі відповідачу кредитної картки «Універсальна» та розміру наданого ОСОБА_1 кредиту, узгодженої процентної ставки за користування кредитом, тому, з врахуванням наведеного вище, встановити саме на яких умовах кредитування був укладений між сторонами кредитний договір, та відповідно, перевірити розмір нарахованої суми боргу за процентами не є можливим.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею, комісією та штрафами, суд першої інстанції послався на те, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, тому суд застосував положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Стягуючи з відповідача судовий збір у сумі 108 грн 72 коп., суд першої інстанції виходив з того, що позивачем понесено витрати у зв`язку зі зверненням до суду, вимоги задоволено у розмірі 6,17%, тож відповідач має компенсувати позивачу понесені витрати, пропорційно задоволеним вимогам.

Короткий зміст та узагальнюючи доводи апеляційної скарги

06 жовтня 2020 року відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, невідповідність висновків обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення в частині стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 6 260 грн 41 коп. та в частині стягнення з неї суми судового збору.

Апеляційна скарга мотивована тим, що надана позивачем копія Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 24 листопада 2011 року не містить суми наданого кредиту, процентної ставки та умов щодо сплати відсотків. Позивачка не була ознайомлена з запропонованими їй умовами кредитування, тож позивачем в односторонньому порядку було здійснено нарахування.

Позиція інших учасників справи

16 листопада 2020 року на адресу апеляційного суду надійшли пояснення представника АТ КБ «ПриватБанк» Малервейн М.С., в якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішеня суду першої інстанції без змін.

Відповідно до виписки з рахунку відповідача ОСОБА_1 остання активно використовувала кредитні кошти, неодноразово погашувала кредитну заборгованість, тож була обізнана з правилами Банку.

Рух справи в апеляційній інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 жовтня 2020 року визначений склад суду: Гаврилова Г.Л. (суддя-доповідач), Зайцева С.А., Пономарьова О.М.

Ухвалою апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року відкрито апеляційне провадження у цій справі.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 жовтня 2020 року визначений склад суду: Гаврилова Г.Л. (суддя-доповідач), Зайцева С.А., Лісовий О.О.

Ухвалою апеляційного суду від 30 жовтня 2020 року справа призначена до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 січня 2021 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Зайцева С.А., Лісовий О.О.

Ухвалою апеляційного суду від 11 січня 2021 року справа призначена до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

24 листопада 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими у рекламному буклеті, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення і погоджується з його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/, які позивачем не підписані.

В підписаній позивачем анкеті-заяві від 24 листопада 2011 року відсутні посилання на умови кредитування, встановлену відсоткову ставку.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість ОСОБА_1 перед банком за вказаним кредитним договором станом на 30 листопада 2017 року становить 101 409 грн 50 коп. та складається з заборгованості за кредитом - 6 260 грн 41 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом - 86 044 грн 23 коп., заборгованості за пенею та комісією - 3 799 грн 65 коп., а також штрафи - 500 грн. (фіксована частина), 4 805 грн 21 коп (процентна складова).

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Враховуючи положення ч. 13 ст. 7, ч. 4 ст. 274, ч. 1 ст. 368 ЦПК України, розгляд даної справи в силу частин 4, 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України здійснюється за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судове рішення в частині відмови в задоволенні вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами, пенею та штрафів на користь АТ КБ «ПриватБанк» не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 24 листопада 2011 року процентна ставка не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 24 листопада 2011 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Умови та правила надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання) (пункт 9.12.), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року (№ 61-787св18).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанії дійшов правильного висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (24 листопада 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (05 лютого 2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Суд першої інстанції, обгрунтовуючи відмову у задоволенні позову про стягнення з відповідача відсотків за кристування кредитом у сумі 86 044,23 грн, послався на безпідставність позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 24 листопада 2011 року, вказавши, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКУ ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом користування кредитними коштами є виписка по рахунку, яка має статус первинного документу, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Мінюсту від 12 квітня 2012 року № 578/5.

Згідно з п.5.3 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим Постановою НБУ від 18 червня 2003 № 254, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2003 року за № 559/7880, особові рахунки та виписки з них є регістрами, які Банки обов`язково мають складати на паперових та/або електронних носіях. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного) (п.5.1. цього Положення).

Розмір заборгованості за тілом кредиту підтверджений виписками по особовим рахункам, в яких міститься повна інформація про рух коштів на рахунках, відображення всіх операцій за кредитними договорами за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей за договором.

Як вбачається з виписки по рахунку, відповідач після отриманняя карти активно користувався кредитнимти коштами: неодноразово здійснював операції як щодо знятття готівки з карткового рахунку, розраховувався за придбані товари, так і частково погашав заборгованість по кредиту.

Вказане спростовує доводи апеляційної скарги щодо незгоди зі стягненням заборгованості за тілом кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що строк дії картки, виданної ОСОБА_1 24 листопада 2011 року, сплинув 30 вересня 2015 року, відомості про перевипуск картки відсутні.

Із розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку, в якому міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей вбачається, що відповідачкою з урахуванням встановлених кредитних лімітів витрачено коштів за отриманою карткою на загальну суму 11 700,00 грн, а внесено на погашення заборгованості за період з 06 грудня 2011 року по14 червня 2015 року 6 403 грн 66 коп.

Частину із сплачених коштів позивачем безпідставно було спрямовано на погашення відсотків та інших платежів, які не обумовлені в анкеті-заяві від 24 листопада 2011 року .

За таких обставин, всі суми, що сплачувалися відповідачем в межах погашення заборгованості за анкетою-заявою від 24 листопада 2011 року, слід зараховувати на погашення тіла кредиту.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту сумі 5 296,34 грн, змінивши в цій частині рішення суду першої інстанції.

Інші наведені в апеляційній скарзі відповідача доводи щодо стягнення заборгованості за кредитним договором апеляційний суд визнає безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

З урахуванням викладених обставин справи рішення суду першої інстанції підлягає зміні і стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 24 листопада 2011 року станом на 30 листопада 2017 року у розмірі 5 296,34 грн.

Крім того, рішенням суду з ОСОБА_1 на користь позивача стягнуто судовий зібір в розмірі 108,72 грн.

З довідки МСЕК від 06 лютого 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи (а.с. 219)

Відповідно до ст. 5 ч.1 п. 9 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

З урахуванням викладеного, рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 108,72 грн підлягає скасуванню.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладених обставин справи, меж оскарження, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення заборгованості за кредитним договором та скасуванню в частині стягненя з ОСОБА_1 судового збору.

Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача.

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

При зверненні з апеляційною скаргою ОСОБА_1 судовий збір не оплачувала, оскільки є інвалідом другої групи і згідно з Законом України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях .

Відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України з урахуванням задоволення на 15,4% апеляційної скарги відповідача, яка звільнена від сплати судового збору, з позивача в дохід держави належить стягнути судовий збір в розмірі 407,02 грн.

Враховуючи, що вимоги позивача про стягнення кредитної заборгованості задоволені судом на 5,22%, при подачи позову ним сплачений судовий збір в розмірі 1 762 грн, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 91,97 грн відповідно до положень ч. 7 ст. 141 ЦПК України компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 31 липня 2020 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Українськ Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»( м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ), заборгованість за кредитним договором № б/н від 24 листопада 2011 року станом на 30 листопада 2017 троку у розмірі 5 296 (п`ять тисяч двісті дев`яносто шість) грн 34 коп.

Заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 31 липня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судового збору у розмірі 108,72 грн скасувати.

Судові витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, в розмірі 91 (дев`яносто одна) гривня 97 коп. Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»( м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ), компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) в дохід держави (Отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783 Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача НОМЕР_2 Код класифікації доходів бюджету22030106) судовий збір в розмірі 407 (чотиреста сім) гривень 02 коп. у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді-доповідач О.М. Пономарьова

Судді С.А. Зайцева

О.О. Лісовий