Провадження № 2/756/7515/21
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

10 грудня 2021 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Ткач М.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Дошкільного навчального закладу (Ясла-Садок) №190 Оболонського району м. Києва (ДНЗ №190), Управління освіти Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Дошкільного навчального закладу (Ясла-Садок) №190 Оболонського району м. Києва (ДНЗ №190): ОСОБА_2 , про визнання незаконним і скасування наказу про відсторонення від роботи та поновлення працівника у виконанні трудових обов`язків, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

До Оболонського районного суду надійшли матеріали за позовом ОСОБА_1 до Дошкільного навчального закладу (Ясла-Садок) №190 Оболонського району м. Києва (ДНЗ №190), Управління освіти Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Дошкільного навчального закладу (Ясла-Садок) №190 Оболонського району м. Києва (ДНЗ №190): ОСОБА_2 , про визнання незаконним і скасування наказу про відсторонення від роботи та поновлення працівника у виконанні трудових обов`язків, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд приходить до висновку, що позовну заяву необхідно залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені ст. 175 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Позивач просить, зокрема, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, проте не вказує суми, та не надає обґрунтований розрахунок сум. У прохальній частині позову позивачем не визначено конкретних сум, що підлягають стягненню на його користь як середнього заробітку за час вимушеного прогулу на момент звернення до суду.

Таким чином, позивачу необхідно надати позовну заяву у новій редакції, у якій зазначити повну ціну позову, а також визначитись із вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу шляхом конкретизації суми, що підлягає стягненню.

Відповідно до ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, у позовній заяві позивач вказує, що вона є звільненою від сплати судового збору відповідно до п. 1 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Слід зазначити, що вищевказана норма поширюється на позивачів у справах про стягнення заробітної плати, яка була нарахована проте не виплачена працівнику та поновлення на роботі у разі незаконного звільнення.

При цьому, позовні вимоги пред`явлені позивачкою у зв`язку з її відсторонення від посади, а не звільненням. За відсутності наказу про звільнення - відсторонення від виконання посадових обов`язків не є звільненням з посади, а стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - не є стягненням заробітної плати.

Отже, оскільки предметом цього позову є оскарження наказу про відсторонення позивача від роботи, яке по своїй суті є призупиненням виконання нею своїх трудових обов`язків, а не звільненням із займаної посади/роботи/професії, що мало б наслідком вирішення питання про поновлення на роботі такого працівника, її доводи про наявність пільг при зверненні до суду із зазначеним у заяві питанням з підстав, наведених у позові, судом не приймаються.

Відповідно до постанови Верховного Суду в справі №728/2955/18 від 10 січня 2019 року, починаючи з 01 вересня 2015 року позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

В своїй постанові від 27 квітня 2021 року у справі № 182/729/17 Верховний Суд висловив думку про те, що згідно з частиною першою статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Із положень приписів ст. 94, 116, 117 КЗпП України та ст. 1,2 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі №12-301гс18 дійшла висновку, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Такий висновок про застосування норми права у подібних відносинах міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі №369/10046/18.

Тобто, середній заробіток за час вимушеного прогулу, що не підпадає під категорію пільг при сплаті судового збору за п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Отже, при відсутності у позовній заяві та матеріалах позову відомостей про наявність інших пільг при зверненні до суду, позивач має сплатити судовий збір на загальних підставах, у розмірі, визначеному ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Пунктом 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908,00 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (11350,00 грн.).

Слід зазначити, що неможливість визначити розмір середнього заробітку, який підлягає відшкодування на момент звернення з позовом не є підставою для не сплати судового збору за визначеною ставкою в мінімальному розмірі.

Отже, позивачеві слід надати оригінал доказу сплати судового збору на реквізити Оболонського районного суду м. Києва за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі, встановленому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908,00 грн.).

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Як убачається, позивач заявляє вимогу немайнового характеру про визнання незаконним і скасування наказу про відсторонення від роботи та поновлення працівника у виконанні трудових обов`язків, тому відповідно до Закону України "Про судовий збір", останній не звільняється від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру в частині вимог про визнання незаконним і скасування наказу про відсторонення від роботи та поновлення працівника у виконанні трудових обов`язків.

За таких обставин, позивачеві слід надати докази сплати судового збору на реквізити Оболонського районного суду м. Києва окремо за вимогу немайнового характеру у розмірі, встановленому п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, а саме - 908,00 грн.

Згідно ст. 185 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищенаведене, позивачу рекомендовано усунути вищевказані недоліки позовної заяви для подальшого вирішення питання щодо відкриття провадження по справі.

Суд вважає за необхідне надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали.

Додатково суд роз`яснює, відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України у випадку повернення позовної заяви позивачу це не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 175-177, 185, 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дошкільного навчального закладу (Ясла-Садок) №190 Оболонського району м. Києва (ДНЗ №190), Управління освіти Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Дошкільного навчального закладу (Ясла-Садок) №190 Оболонського району м. Києва (ДНЗ №190): ОСОБА_2 , про визнання незаконним і скасування наказу про відсторонення від роботи та поновлення працівника у виконанні трудових обов`язків, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків заяви протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії даної ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу разом з усіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Ткач