Номер провадження: 22-ц/813/7882/21
Номер справи місцевого суду: 511/575/20
Головуючий у першій інстанції Гринчак С.І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Погорєлової С.О., Князюка О.В.,

за участі секретаря судового засідання: Тищенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 02 квітня 2021 року про відмову у поверненні судового збору по цивільній справі за позовом Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі.

Заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.05.2020 року позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі у загальному розмірі 346 630, 86 грн. Вирішено питання судових витрат.

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.05.2020 року, сплативши 420,40 грн судового збору (а.с.44).

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 06 липня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.05.2020 року та призначено справу до розгляду (а.с.53-54).

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 серпня 2020 року провадження у справі закрито з тих підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (а.с.70-71).

01 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про повернення судового збору, сплаченого при поданні заяви про перегляд заочного рішення у розмірі 420,40 грн (а.с.127-128).

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 02 квітня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 02 квітня 2021 року скасувати, а його заяву про повернення судового збору задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про повернення судового збору, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач вже звертався з такою заявою 22.09.2020 року та ухвалою суду від 23.09.2020 року йому відмовлено у поверненні судового збору. Зазначена ухвала заявником не оскаржена, а повторний розгляд заяви про повернення судового збору законом не передбачено, у зв`язку з чим заява задоволенню не підлягає.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується.

Відповідно до ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.2 ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.5 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 при зверненні із заявою про перегляд заочного рішення сплатив судовий збір у розмірі 420,40 грн (а.с.44).

Оскільки судом першої інстанції закрито провадження у справі з тих підстав, що вона не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, ОСОБА_1 має право на повернення сплаченої суми судового збору з Державного бюджету України в порядку ч.5 ст.7 ЗУ «Про судовий збір».

Колегія суддів не погоджується з висновками суду, що повторний розгляд клопотання про повернення судового збору не передбачений законом, оскільки законом не встановлено обмеження сторони на повторне звернення з таким самим клопотанням.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для повернення судового збору не відповідає вимогам закону, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу скасувати та повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України, сплачений ним, при поданні заяви про перегляд заочного рішення, судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 02 квітня 2021 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору - задовольнити.

Повернути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з Державного бюджету України, сплачений судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок згідно квитанції № 132 від 18.06.2020 року.

Зобов`язати Головне Управління Державної казначейської служби України в Одеській області повернути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , сплачену суму судового збору у розмірі 420 гривень 40 копійок згідно квитанції № 132 від 18.06.2020 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає касаційному оскарженню в порядку ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено: 13.12.2021 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

О.В. Князюк