СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/353/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Войтенко Ю.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП ФАКТОРИНГ Україна», Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Національний Банк України про визнання протиправною відмову в реструктуризації кредиту,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом до Акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП ФАКТОРИНГ Україна», Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Національний Банк України про визнання протиправною відмову в реструктуризації кредиту.

Позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та зупинення виконавчих дій з опису, арешту та реалізації арештованого майна: квартири ОСОБА_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у виконавчому провадженні від 27.01.2012 ВП №30906248 про примусове виконання виконавчого листа №2-1156-1/10 від 13.05.2011 та заборонення іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири; заборони здійснювати будь-яким особам будь-які дії з реалізації майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 чи виконувати щодо нього інші зобов`язання на підставі виконавчого листа №2-1156-1/10, виданого 13.05.2011 на підставі заочного рішення від 11.06.2010 у справі №2-1156-1/10 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором від 30.05.2008 №ML-009/321/2008, в рамках виконавчого провадження від 27.01.2012 ВП №30906248, ВП №30657610 від 19.01.2017, відкритого Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві; заборони Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, його співробітникам, а також іншим особам здійснювати будь-які дії з реалізації майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , чи виконувати щодо нього інші зобов`язання у виконавчих провадженнях, відкритих постановами від 27.01.2012 ВП №30906248 та ВП №30657610; заборони здійснювати будь-які дії з реалізації майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 чи виконувати щодо нього інші зобов`язання на підставі виконавчого листа №2-1156-1/10, виданого 13.05.2011 на підставі заочного рішення від 11.06.2010 у справі №2-1156-1/10, в рамках виконавчого провадження від 27.01.2012 ВП №30906248, відкритого Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві та заборони вказаному відділу ДВС, його співробітникам, а також іншим особам вчиняти будь-які дії з реалізації майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 чи виконувати щодо нього інші зобов`язання у виконавчих провадженнях, відкритих постановами від 27.01.2012 ВП №30906248 та ВП №30657610.

В обґрунтування вимог зазначено, що 30.05.2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №ML-009/321/2008. 30.05.2008 між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки від 30.05.2008 №SR-009/321/2008. 30.05.2008 між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» укладено договір іпотеки №PML-009/321/2008. Вказує, що до 10.077.2009 позивач, як позичальник, сумлінно виконував свої зобов`язання за договором, поки не змінився курс гривні до долара США. 11.06.2010 заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі №2-1156-1/10 на користь ПАТ «ОТП Банк» з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором. 05.11.2010 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА" укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги. 13.05.2011 Святошинським районним судом виданий виконавчий лист на користь ПАТ «ОТП Банк» зі строком пред`явлення 1 рік до 23.03.2012. 07.01.2012, 27.01.2012 державним виконавцем Крайчинським відділом примусового виконання рішень відкрито ВП №30905084 та №30906248 з примусового стягнення кредитної заборгованості. Вважає, що ТОВ «ОТП Факторинг» не набув права стягувача, строк виконання зобов`язання було змінено. Так 07.06.2011 ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» направило вимогу про погашення заборгованості ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Зазначає, що оскільки ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» не пред`явило вимог до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором в межах шестимісячного строку з дня зміни строку виконання основного зобов`язання, порука ОСОБА_2 за договором поруки припинилась ще 08.01.2012 на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. 06.06.2012 за ВП №30905084 виставлено на аукціон майно ОСОБА_1 - земельну ділянку, площею 0,1477 га за адресою: Київська обл., смт. Стоянка, яка є предметом іпотеки ОСОБА_1 , вартістю 385 000,00 доларів США. 03.08.2013 за ВП №30905084 реалізовано майно ОСОБА_1 - автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER PRADO», д.н.з. НОМЕР_1 за 85 200,00 грн. 16.12.2014 ПАТ «ОТП Банк» звернувся до Святошинського районного суду м. Києва по справі №759/21912/14-ц до ОСОБА_1 та по справі №759/21153/14-ц до ОСОБА_2 про заміну сторони стягувача з ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна», зупинені до розгляду по суті справи №759/17051/15-ц до ОСОБА_2 про визнання порушеними прав споживачів фінансових послуг ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та визнання кредитного договору недійсним. Також зазначає, що заборгованість за кредитним договором з ОСОБА_2 стягнуто на підставі кредитного договору від 30.05.2008 №ML-009/321/2008 та договору поруки від 30.05.2008 №SR-009/321/2008, про припинення якого заявляє позивач у справі №759/3078/17. 14.07.2021 позивачем було направлено поштовим відправленням з описом вкладення на адресу АТ «ОТП Банк» заяву про реструктуризацію кредиту згідно вимог до проведення реструктиразації заборгованості по валютним кредитам, яку банк отримав 19.07.2021. АТ «ОТП Банк» відмовив в проведенні реструктуризації заборгованості по валютним кредитам. Вказує, що підставою подання заяви про забезпечення позову є те, що здійснюються виконавчі дії щодо реалізації єдиного житла сім`ї ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Так, зазначає, що 20.09.2021 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гречух О.Я. по ВП №30906248 прийняті постанови про поновлення вчинення виконавчих дій на підставі постанови Київського апеляційного суду №22-ц/824/8925/2021 від 12.07.2021, яка стосується виконавчого провадження ОСОБА_1 №30905084 і не стосується ВП №30906248 стосовно ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження щодо поручителя ОСОБА_2 на підставі ухвали суду від 02.08.2021 по справі №759/21153/14-ц; 29.09.2021 - постанову про арешт майна поручителя: 50% активів компанії ТОВ «Алтекс», яка належить ОСОБА_2 ; 05.10.2021 - постанова про опис та арешт майна щодо поручителя ОСОБА_2 ; 22.10.2021 - постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності для участі у ВП №30906248 щодо поручителя ОСОБА_2 для передачі квартири на реалізацію в ДП «СЕТАМ». Вказує, що реалізація арештованого майна в подальшому може ускладнити або зробити неможливим виконання прийнятого судом рішення по реструктуризації валютного кредиту.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку (п. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову").

У своїй позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить визнати протиправною відмову АТ «ОТП Банк» та зобов`язати провести реструктуризацію кредиту ОСОБА_1 за кредитним договором №ML-009/321/2008 від 30.05.2008 на підставі заяви про реструктуризацію боргу від 14.07.2021.

13.04.2021 Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», яким внесено зміни у прикінцеві положення Закону України «Про споживче кредитування» в частині обов`язкового проведення реструктуризації кредитів, наданих в іноземній валюті.

Виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 ЗУ «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 кв.м., для житлового будинку 250 кв. м., для садового будинку 250 кв.м., для земельної ділянки площі, визначеної п. «г» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України.

Реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом.

30.05.2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №ML-009/321/2008 (далі - кредитний договір).

Згідно п. 2 частини №1 кредитного договору розмір кредиту складав 350 000,00 доларів США.

Відповідно до п. 5 частини №1 кредитного договору предметом іпотеки є земельна ділянка площею 0,1477 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1 .

30.05.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки (майнової поруки) № PML-009/321/2008/1 за умовами якого для забезпечення повного і своєчасного виконання боржником його зобов`язань, що виникли за кредитним договором № ML-009/321/2008 укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 як іпотекодавець передає в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2010 у справі №2-1156-1/10, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 30.05.2017 та постановою Верховного Суду від 30.06.2020, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно, на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №МL-009/321/2008 від 30.05.2008 р. в розмірі 412 623,03 доларів США ,що за курсом НБУ на час постановлення рішення становить 326 6695 грн. 20 коп., 80 904 грн. 88 коп., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 700 грн., витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього на загальну суму 3 349 420 грн. ( три мільйона триста сорок дев`ять тисяч чотириста двадцять грн.)

05.11.2010р. ПАТ «ОТП Банк» відступив на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №МL-009/321/2008 від 30.05.2008р. і до ОСОБА_2 згідно договору іпотеки №РМІ-009/321/2008/1.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2015 у справі №759/18038/14-ц в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання договору уступки права вимоги недійсним відмовлено.

13.05.2011р. Святошинським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2-1156-1/10 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № МL-009/321/2008 від 30.05.2008 року у розмірі 3 349 450,00 грн.

Постановою державного виконавця від 27.01.2012 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1156-1/10, виданого Святошинським районним судом м. Києва від 13.05.2011 у ВП №30906248.

Постановою Київського апеляційного суду від 27.05.2021 у справі №759/21912/14-ц замінено стягувача Акціонерне товариство "ОТП Банк" на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-1156-1/10, виданого Святошинським районним судом міста Києва 23 березня 2012 року.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.11.2016 у справі №759/15091/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24.01.2017 та постановою Верховного Суду від 06.06.2019, відмовлено у позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк» про визнання недійсними кредитного договору від 30 травня 2008 року № ML-009/321/2008; іпотечного договору від 30 травня 2008 року № ML-009/321/2008; договору поруки від 30 травня 2008 року № PML-009/321/2008/1, договору факторингу, договору уступки права вимоги, договору купівлі-продажу кредитного портфелю, договору комісії в частині передачі прав вимоги до ОСОБА_2 та здійснити одностороннє розірвання кредитного договору та договору поруки, зупинення нарахування пені, відсотків, штрафних санкцій за договором про надання кредиту з моменту останньої оплати за квитанціями; виключення з реєстру обтяжень та заборон відчуження запис № 2338 про обтяження та заборону відчуження нерухомого майна за іпотечним договором, зобов`язання позивача повернути до ПАТ «ОТП Банк» у натурі все, що було ним отримано на виконання кредитного договору; зобов`язання ПАТ «ОТП Банк» повернути позивачам у натурі все, що ним було отримано на виконання договору про надання кредиту, за іпотечним договором, а також рухоме і нерухоме майно, незаконно вилучене виконавчою службою в рахунок виконання кредитного договору.

Позивач зазначає, що 14.07.2021 ним було направлено поштовим відправленням з описом вкладення на адресу АТ «ОТП Банк» заяву про реструктуризацію кредиту з додатками на 75 аркушах, яку банк отримав 19.07.2021.

Також позивачем надано заяву від 12.08.2021 до АТ «ОТП Банк», в якій перший просить розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.07.2021 про реструктуризацію кредитної заборгованості, провести реструктуризацію заборгованості за кредитним договором № МL-009/321/2008 від 30.05.2008. На підтвердження її скерування надав копію фіскального чеку АТ «Укрпошта» №55 від 14.08.2021

У листі АТ «ОТП Банк» №04-68-23/9991 від 19.08.2021 вказано, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» придбало право вимоги за кредитним договором № МL-009/321/2008 від 30.05.2008 згідно договору факторингу №б/н від 05.11.2010, факторингова компанія на є кредитором за кредитним договором.

Відповідно до постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гречуха О.Я. від 29.09.2021 накладено арешт на частку в статутному капіталі ТОВ «АЛТЕКС», розмір внеску до статутного фонду 5 900,00 грн., що становить 50%, що належить боржнику ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гречуха О.Я. про опис та арешт майна (коштів) боржника від 05.10.2021 згідно матеріалів виконавчого провадження у ОСОБА_2 наявна квартира АДРЕСА_1 . Проведено опис та арешт майна боржника, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Згідно із постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гречуха О.Я. про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі в виконавчому провадженні від 22.10.2021 суб`єкту оціночної діяльності - суб`єкту господарювання ТОВ «Приватна експертна служба» надано постановлено надати звіт щодо ринкової вартості квартири АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 .

Суд звертає увагу на те, що під час розгляду заяви про забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 149 ЦПК України, однією з умов для вжиття заходів забезпечення позову є забезпечення такими заходами виконання рішення суду у разі задоволення позову. Суд встановлює наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Види заходів забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України. До них в тому числі відноситься заборона вчиняти певні дії.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.02.2020 по справі № 381/4019/18 висловила висновки щодо застосування норм права, згідно яких співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються позовні вимоги, суд установлює під час ухвалення рішення по суті спору, в зв`язку з чим відсутні підстави для відмови у вжитті заходів забезпечення позову з огляду на недоведеність або необґрунтованість заявлених позовних вимог. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 року по справі № 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Як вбачається з наданих суду доказів, у ОСОБА_2 наявна квартира АДРЕСА_1 . Між ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем 30.05.2008 року укладений кредитний договір, згідно умов якого позивач отримав кредит в розмірі 350 000,00 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 30.05.2008 був укладений договір іпотеки (майнової поруки) квартири АДРЕСА_1 . Право вимоги за вказаними вище кредитним договором та договором іпотеки перейшло 05.11.2020 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про споживче кредитування», реструктуризація зобов`язань за договором про споживчий кредит - це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 02.09.2020 у справі № 417/7171/19, предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення,

Як встановлено вище, предметом позову є покладення на відповідача обов`язку вчинити певні дії, а саме провести реструктуризацію заборгованості позивача, тобто покладення на відповідача обов`язку змінити умови та/або порядок повернення кредиту.

Квартира, щодо якої заявник просить вжити заходи забезпечення позову, не є предметом спору, з приводу якого пред`явлений позов.

Як вбачається з положень ст. 149 ЦПК України та практики Верховного Суду, умовою забезпечення позову є доведення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Вказані заходи повинні застосовуватися лише в разі необхідності та бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суду необхідно встановити зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, та пересвідчитися, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З доводів позову, заяви та доданих до них документів не вбачається, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову, або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а саме права на реструктуризацію заборгованості, а також що вказані заходи забезпечення позову є співмірними з пред`явленими позовними вимогами.

Суд приходить до висновку, що виконання можливого рішення суду про зобов`язання відповідача провести реструктуризацію заборгованості позивача, жодним чином не залежатиме від вжиття або невжиття заходів забезпечення позову, зазначених заявником.

Доводи заявника відносно того, що в разі невжиття заходів забезпечення позову на квартиру може бути звернено стягнення та буде порушено права заявника на житло, суд не може визнати такими, що свідчать про наявність підстав для забезпечення позову, оскільки метою забезпечення позову є не захист права позивача користування квартирою, в тому числі не захист його прав в процедурі звернення стягнення на квартиру, а забезпечення можливості виконання рішення суду про зобов`язання відповідача провести реструктуризацію заборгованості, а також ефективний захист прав позивача у правовідносинах, що стосуються виключно права на таку реструктуризацію.

На переконання суду, виходячи з предмету позовних вимог, заходи забезпечення позову, які просить вжити заявник, є неспівмірними із пред`явленими позовними вимогами.

Окремо щодо вимоги заявника заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії з реалізації майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 чи виконувати щодо нього інші зобов`язання у виконавчих провадженнях, відкритих постановами від 27.01.2012 ВП №30906248 та ВП №30657610, суд зазначає наступне.

Заявником надано докази лише того, що у ОСОБА_2 наявні квартира АДРЕСА_1 та частка в статутному капіталі ТОВ «АЛТЕКС». Доказів права власності заявника чи ОСОБА_2 на будь-яке інше майна суду не надано.

Як встановлено вище судом постановами старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гречуха О.Я. від 29.09.2021 та 05.10.2021 накладено арешт на частку ОСОБА_2 в статутному капіталі ТОВ «АЛТЕКС» та квартиру АДРЕСА_1 .

Таким чином, наявні підстави вважати, що на даний час вищевказане майно перебуває під арештом, що позбавляє можливості будь-яких осіб звертати стягнення на нього.

Окрім того, суд звертає увагу, що заявник звертався вже до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив в тому числі зупинити стягнення на підставі виконавчого листа №2-1156-1/10, виданого 13.05.2011 на підставі заочного рішення від 11.06.2010 у справі №2-1156-1/10 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором №ML-009/321/2008 від 30.05.2008.

Судом 27.10.2021 було відмовлено у цій вимозі, оскільки судове рішення у справі №2-1156-1/10 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором №ML-009/321/2008 від 30.05.2008 набрало законної сили та перебуває на примусовому виконанні, а відак суд позбавлений можливості зупинити таке стягнення.

В заяві про забезпечення позову, що розглядається судом, заявник просить заборонити здійснювати будь-яким особам будь-які дії з реалізації майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 чи виконувати щодо нього інші зобов`язання на підставі виконавчого листа №2-1156-1/10, виданого 13.05.2011 на підставі заочного рішення від 11.06.2010 у справі №2-1156-1/10 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором від 30.05.2008 №ML-009/321/2008, в рамках виконавчого провадження від 27.01.2012 ВП №30906248, ВП №30657610 від 19.01.2017, відкритого Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві.

Що по суті є тотожними вимогами. Задоволення такої вимоги призведе до перегляду попереднього судового рішення та порушення принципу юридичної визначеності.

Відтак, ретельно дослідивши підстави, на яких ґрунтується заява позивача про забезпечення позову, суд дійшов висновку про те, що заява позивача не обґрунтована відповідними доказами та позивачем не доведено, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП ФАКТОРИНГ Україна», Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Національний Банк України про визнання протиправною відмову в реструктуризації кредиту - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст складено 09.12.2021.

Суддя Ю.В. Войтенко