УХВАЛА

10 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 212/1932/19

провадження № 61-19320ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

розглянув касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області (далі - ГУ НП в Дніпропетровській області), Державної казначейської служби України (далі - ДКС України), треті особи: слідчий слідчого відділу Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління поліції у Дніпропетровській області Козохват Д. В. (далі - слідчий СВ Саксаганського ВП Криворізького ВП ГУП у Дніпропетровській області), прокуратура Дніпропетровської області, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ГУ НП в Дніпропетровській області, ДКС України, треті особи: слідчий СВ Саксаганського ВП Криворізького ВП ГУП у Дніпропетровській області Козохват Д. В., прокуратура Дніпропетровської області, про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син - ОСОБА_2 . За фактом його смерті порушено кримінальне провадження № 0002852 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 КК України.

Вважала, що органи досудового розслідування тривалий час проводять розслідування факту смерті її сина та не встановлюють обставин його смерті, тривалий час не встановлено винних осіб, неодноразово безпідставно закривалось кримінальне провадження, постанови про закриття кримінального провадження скасовувались, у зв`язку з неналежним розслідуванням кримінального провадження, чим спричиняють їй моральні страждання, тому посилається на бездіяльність посадових осіб органу державної влади.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідачів солідарно у рахунок відшкодування моральної шкоди 100 тис. грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнено з держави Україна - Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 50 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, шляхом списання коштів з відповідного рахунку Державної казначейської служби України.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачу заподіяна моральна шкода, оскільки бездіяльність посадових осіб органу державної влади та надмірна тривалість кримінального провадження за фактом смерті сина позивача, призвела до моральних страждань останньої, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин, необхідністю заявляти неодноразові вимоги до органів досудового розслідування виконати їх посадові обов`язки, неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність, перебування у напруженому психологічному стані, що призвело до душевних та емоційних страждань, порушення свого звичайного способу життя і витрачання додаткових зусиль для організації свого життя.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року апеляційні скарги ГУ НП в Дніпропетровській області, прокуратури Дніпропетровської області задоволені частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2019 року змінено.

Виключено з мотивувальної частини рішення суду посилання на статтю 1176 ЦК України, як на підставу для задоволення позову.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд, виключаючи з мотивувальної частини рішення місцевого суду посилання на статтю 1176 ЦК України, як на підставу для задоволення позову, виходив з того, що дана норма не регулює спірні правовідносини.

Додатковою постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Ухвалено по справі № 212/1932/19 додаткове рішення, яким вирішено питання про розподіл судових витрат.

У грудні 2020 року ДКС України звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову ОСОБА_1 до ГУ НП в Дніпропетровській області), Державної казначейської служби України (далі - ДКС України, треті особи: слідчий СВ Саксаганського ВП Криворізького ВП ГУП у Дніпропетровській області Козохват Д. В., прокуратура Дніпропетровської області, є відшкодування моральної шкоди, ціна позову в загальному розмірі становить 100 тис. грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн ? 100 = 210 200 грн), а тому справа № 212/1932/19 є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

Касаційна скарга не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Вказівка в резолютивній частині постанови Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржуване судове рішення ухвалене в малозначній справі.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДКС України на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України, треті особи: слідчий слідчого відділу Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління поліції у Дніпропетровській області Козохват Д. В., прокуратура Дніпропетровської області, про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Судді:В. С. Жданова
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко