Справа № 644/ 4505 /20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Сітало А.К.,

за участю секретаря - Трач М.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про встановлення батьківства,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить встановити, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона проживала спільно з відповідачем в період з березня 2012 року по 25 січня 2013 року без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання позивач завагітніла про що було відомо відповідачу, який не заперечував проти народження дитини. В період спільного проживання з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народився син ОСОБА_3 , відомості про батька якого в свідоцтві про народження записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, та в графі батько зазначено - ОСОБА_4 , оскільки на час народження дитини позивачем, вона не перебувала з відповідачем чи з іншим чоловіком в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану.

Позивач зазначає, що відповідач є біологічним батьком малолітнього сина ОСОБА_3 , однак відмовляється в добровільному порядку подавати до органів РАЦС заяву про реєстрацію свого батьківства, у зв`язку з чим, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та в інтересах малолітнього сина для встановлення батьківства відповідача відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.07.2020 року відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження у зв`язку з чим призначено підготовче судове засідання.

На стадії підготовчого провадження на підставі ухвали суду від 20.10.2020 року у справі було призначено судово-генетичну експертизу, після проведення якої провадження у справі було відновлено та призначено для подальшого проведення підготовчого судового розгляду.

Протягом встановленого судом строку для подання відзиву, відповідачем відзив на позовну заяву не подавався.

До закінчення підготовчого розгляду справи від позивача до суду надійшла заява в якій вона просила суд справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

До закінчення підготовчого розгляду справи, відповідач надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та проти їх задоволення не заперечував. В своїй заяві відповідач просив розглядати справу без його участі.

Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. В поданій суду заяві представник третьої особи - Томенко Я.В. просила проводити розгляд справи без участі представника служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. ст. 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивач в період з березня 2012 року по січень 2013 року проживала спільно з відповідачем без реєстрації шлюбу. Вказана обставина сторонами не спростовувалася.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народився син ОСОБА_3 . Відомості про батька якого в свідоцтві про народження записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, та в графі батько зазначено - ОСОБА_4 , а в графі мати - ОСОБА_1 , оскільки на час народження нею дитини, позивач не перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 30.01.2013 року, про що складено відповідний актовий запис № 55 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України за № 8 від 15.10.2013 року.

Після народження ОСОБА_3 відповідач в добровільному порядку до органу РАЦС із заявою про визнання свого батьківства відносно дитини не звернувся, у зв`язку з чим, позивач звернулася із позовом про встановлення батьківства в судовому порядку.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

За змістом статті 121, частини 1 статті 122 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька за № 8 від 15.10.2013 року, вбачається, що відомості про батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Згідно експертного висновку генотипоскопічного дослідження № 28625 від 17.12.2020 року, проведеного Медико - генетичним центром «МАМА ПАПА», вбачається, що біологічне батьківство відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в рамках проведеного дослідження не виключається. Ймовірність того, що отриманий результат не є наслідком випадкового збігу індивідуалізуючих ознак неродинних осіб, складає 99,999999 %.

Вказаний висновок сторонами не оскаржувався та жодною із сторін під сумнів не ставився.

Судово-медичні експертизи і дослідження з використанням ДНК-аналізу проводяться відповідно до Правил проведення судово-медичних експертиз у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи і виконуються лікарями та судово-медичними експертами-імунологами. При проведенні експертних досліджень керуються Методичними рекомендаціями «Використання ДНК аналізу у судово-медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства ( материнства, підміни дітей), розробленими фахівцями Національної бюро судово-медичної експертизи МОЗ України».

Згідно із п. 3 Методичних рекомендацій батьківство вважається доведеним, якщо його ймовірність складає не менше 99,99%.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі-органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності вважає, що судом було достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , являється біологічним батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом Мінюсту України № 96/5 від 12.01.2011 року, який зареєстровано в Мінюсті України 14.01.2011 року за № 55/18793, затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, згідно з п.1.7 яких зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

А відповідно до п.2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є в т.ч. рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Згідно зі ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Згідно з п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження та встановлені судом обставини не спростовувалися відповідачем, який не оспорював експертний висновок генотипоскопічного дослідження та визнав позовні вимоги, суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, а тому позов про встановлення батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2-ї групи та має право на пільги, встановлені законодавством України, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 , у зв`язку з чим звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати за подання позовної заяви немайнового характеру в розмірі 840,80 грн.,

який визначений Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» на 1-ше січня календарного року, в якому подано позовну заяву.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 77, 81, 82, 95, 141, 200, 206, 247, 258-259, 263-265, 354, ЦПК України, п. 9 ч. 1, п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ст. ст. 121, 122, 125, 126, 128, 135 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про встановлення батьківства - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України.

Рішення суду після набрання ним законної сили, є підставою для внесення змін органом реєстрації актів цивільного стану до актового запису № 55 від 30.01.2013 року складеного Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в частині відомостей про батька дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача- Казначейство України(ЕАП) ;код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA0026001; код класифікації доходів бюджету - 22030106) судовий збір за подання заяви у розмірі 840,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга, згідно до перехідних положень, подається до суду апеляційної інстанції через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено - 16.02.2021 року.

Суддя: А. К. Сітало