Справа № 570/5183/20
Номер провадження 4-с/570/2/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2021 р. Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.

представника скаржника - адвоката Луцик К.В.

стягувача ОСОБА_1

державного виконавця Гуменюка А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Луцик Катерини Василівни про оскарження дій державного виконавця, -

в с т а н о в и в :

24.12.2020 р. представник ОСОБА_2 адвокат Луцик К.В. звернулася в Рівненський районний суд зі скаргою, яку мотивує тим, що на виконанні Рівненського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває відкрите 16.02.2017 р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1-195/11, виданого 10.11.2011 р. Рівненським районним судом Рівненської області про солідарне стягнення із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 3695000 грн.

11.08.2020 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника на рахунках, що відкриті у АТ «Укрсиббанк».

Відповідно до довідки від 03.12.2020 р. вих. №03/12-1 ТзОВ «Дорсервіс» - роботодавець скаржника, ОСОБА_2 отримує заробітну плату на поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Укрсиббанк».

Адвокат Луцик К.В. звернулася в інтересах ОСОБА_2 із адвокатським запитом до державного виконавця щодо зняття арешту з коштів, що знаходяться на картковому рахунку у банку, оскільки ОСОБА_2 отримує заробітну плату на поточний рахунок, відкритий в АТ «Укрсиббанк», на що 23.12.2020 р. отримала відповідь про відсутність підстав для зняття арешту.

Вважає, що накладення арешту на кошти, що містяться на рахунку боржника ОСОБА_2 , який призначений також і для виплати йому заробітної плати, призводить до порушення конституційних прав громадян, який працює, на оплату його праці, для забезпечення свого існування та утримання, враховуючи, що рахунок, на якому знаходяться зазначені виплати, відносить до рахунків, на які не може бути накладено арешт та звернено стягнення повністю, відповідно до ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження».

З урахуванням наведеного просить:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Рівненського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гуменюка А.А. щодо накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Укрсиббанк» для виплати заробітної плати ОСОБА_2 ;

- зобов`язати державного виконавця Гуменюка А.А. Рівненського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) зняти арешт з коштів на банківському поточному рахунку № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Укрсиббанк» для виплати заробітної плати ОСОБА_2 , що накладений постановою про арешт коштів від 11.08.2020 р.

У відзиві на скаргу вх. № 330 від 12.01.2021 р. державний виконавець Гуменюк А.А. вказує, що накладаючи арешт на грошові кошти боржника, який не виконав судове рішення, державний виконавець у постанові від 11.08.2020 р. зазначив, що арешт накладається на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику.

Тому вважає, що державним виконавцем не було порушено вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

Водночас банк, на якого нормами ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» покладено обов`язок визначати статус рахунку та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову державного виконавця про накладення арешту на кошти боржника, які знаходяться на рахунку № ІBAN № НОМЕР_1 виконав.

Боржником не доведено, що рахунок, на який накладено арешт, має спеціальний режим використання або що на кошти, які знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом звертати стягнення, а також така інформація не надходила до державного виконавця від АТ «Укрсиббанк», в якому відкрито відповідний рахунок.

У зв`язку з викладеним, просить відмовити у задоволенні скарги.

У судовому засіданні представник заявника адвокат Луцик К.В. вимоги скарги підтримала та просить їх задоволити.

Державний виконавець Гуменюк А.А. в судовому засіданні підтримав відзив на скаргу та просить в її задоволенні відмовити.

Стягувач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що рішення суду повинно виконуватися.

Вислухавши представника заявника, державного виконавця, стягувача, дослідивши матеріали справи; матеріали виконавчого провадження, надані в судове засідання державним виконавцем, суд прийшов до таких висновків.

Судом установлено, що у провадженні державного виконавця Рівненського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гуменюка А.А. перебуває відкрите 16.02.2017 р. виконавче провадження №53422371 з примусового виконання виконавчого листа № 1-195/11, виданого 10.11.2011 р. Рівненським районним судом Рівненської області стосовно боржника ОСОБА_2 на підставі судового рішення про солідарне стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 369500,00 грн.

09.09.2019 р. старшим державним виконавцем Рівненського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області Гуменюком А.А. винесено постанову звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку 09.09.2019 р. направлено для виконання та до відома боржнику ОСОБА_2 , стягувачу ОСОБА_1 та ТзОВ «Торгівельна компанія «Дорсервіс».

11.08.2020 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_2 .

Згідно відповіді АТ «Укрсиббанк» вказана постанова прийнята до виконання.

16.10.2020 р. старшим державним виконавцем Рівненського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області Гуменюком А.А. винесено постанову звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

06.12.2020 р. представник ОСОБА_2 адвокат Луцик К.В. звернулася до Рівненського РВ ДВС із проханням надати письмові відомості про хід виконання виконавчого провадження №53422371 відносно ОСОБА_2 , на якій правовій підставі було накладено арешт на рахунок ОСОБА_2 , на який він отримує заробітну плату.

Як вказує заявник, у зв`язку із винесенням оскаржуваної постанови, накладено арешт на кошти, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Укрсиббанк» на ОСОБА_2 , який працює в ТзОВ «Торгова Компанія «Дорсервіс», для отримання заробітної плати, що підтверджується довідкою вих. № 03/12-1 від 03.12.2020 р., та випискою за картковим рахунком клієнта за період з 01.10.2020 р. по 22.01.2021 р., виданою АТ «Укрсиббанк».

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконання судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією бо бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби ( державних виконавців), та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Частиною першою статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Частиною першою статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності у боржника кошів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Розмір відрахувань із заробітної плати визначено статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Розмір відрахувань із заробітної плати встановлюється у постанові виконавця про звернення стягнення на заробітну плату (пункт 1 розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5).

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Зі змісту наведених норм права слідує, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, оскільки законом можуть бути визначені й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, на які заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).

Звернення стягнення на заробітну плату має здійснюватися виконавцем у відповідності до положень статей 68-70 Закону України «Про виконавче провадження» та інших нормативно-правових актів, не повинно унеможливлювати своєчасну виплату боржнику заробітної плати.

Накладаючи арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_2 , який не виконує судове рішення, державний виконавець у постанові від 11.08.2020 р. зазначив, що арешт накладається на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику. Отже, державним виконавцем при винесенні вказаної постанови не було порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження».

ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що його рахунок, на який було накладено арешт, має спеціальний режим використання, а також, що така інформація надходила до державного виконавця від АТ «Укрсиббанк», в якому відкрито відповідний рахунок.

Отже, державний виконавець Гуменюк А.А. на момент звернення боржника ОСОБА_2 до суду не мав передбачених законом підстав для зняття арешту з рахунку, тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.258-261, 447, 448, 451, 353 ч.1 п.27, 354 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні скарги представника ОСОБА_2 - адвоката Луцик Катерини Василівни про визнання неправомірними дій державного виконавця Рівненського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гуменюка Андрія Анатолійовича щодо накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Укрсиббанк» для виплати заробітної плати ОСОБА_2 ; та про зобов`язання державного виконавця Гуменюка Андрія Анатолійовича Рівненського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) зняти арешт з коштів на банківському поточному рахунку № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Укрсиббанк» для виплати заробітної плати ОСОБА_2 , що накладений постановою про арешт коштів від 11.08.2020 р. - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 15 днів з дня проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358ЦПК України.

Повне судове рішення - ухвала суду - складене 08.02.2021 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.