Справа № 495/9273/19
№ провадження 2/495/489/2021
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

12 лютого 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Іванченко А.С.,

справа № 495/9273/19,

за участю учасників справи:

від позивача особисто позивач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди,

В С Т А Н О В И В:

15 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди, просить суд: стягнути з відповідача на її користь суму компенсації моральної шкоди у розмірі 7000 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.01.2019 року близько 12-30 годині при виконанні нею своїх посадових обов`язків контролера КП «Білгород - Дністровськводоканал» з рознесення квитанцій за водопостачання, у дворі при виході з квартири АДРЕСА_1 на неї напала собака «німецька вівчарка», яка належить відповідачу ОСОБА_2 , у зв`язку із чим їй нанесені численні укуси на руках.

Пізніше господарка вівчарки ОСОБА_2 забрала тварину до вольєру, але жодної допомоги потерпілій не надала.

У період з 15-29 січня 2019 року вона знаходилась на стаціонарному лікуванні в Білгород-Дністровській міськрайонній багатопрофільній лікарні в травматологічному відділенні.

31.01.2019 року звернулась з письмовою заявою до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, де було складено протокол про адміністративне правопорушення ГР № 324877 від 06.02.2019 року.

В результаті події собакою відповідача було завдано їй тілесні ушкодження у вигляді багато численних укусів тильних поверхонь обох зап`ясть рук.

Від сильного переляку, пережила нервовий шок, змушена була витрачати власні кошти на покупку ліків та на годування по прописаній лікарями дієті.

Тому, наполягає, що в результаті даної події їй була завдана моральна шкода, розмір якої вона оцінює у 7000 грн.

За таких обставин, вона і звернулась до суду з даним позовом.

18 жовтня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до підготовчого судового розгляду.

05 січня 2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовні вимоги позивача, відповідно до якого вказує, згодна що факт викладений у позові мав місце, однак вона не згодна з сумою, яку позивач просить стягнути з неї, не згодна з тим, що позивач стверджує, що вона жодної допомоги не надавала.

Зазначає, що в неї на утриманні перебуває малолітня дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач офіційно не працює, перебуває у декретній відпустці, має багатодітну сім`ю.

Окрім того, наполягала, що в день коли сталась дана подія, про що вона беззаперечно жалкує, вона надала позивачу допомогу та дала останній 200 грн.

Тому, стверджує, що сума яку просить з неї стягнути позивач є нереально великою, що поставить відповідача у скрутне матеріальне становище.

13 лютого 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених у позові.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, була повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Зі згоди позивача, суд розглядає справу за відсутність відповідача, відповідно наданого відзиву, за наявними матеріалами справи.

Судом встановлено, що дійсно позивач з 05.06.2018 року працювала контролером в КП «Білгород - Дністровськводоканал», що підтверджується копією її трудової книжки. /л.с.3/.

15.01.2019 року при виконанні посадових обов`язків із рознесення квитанцій, позивача по АДРЕСА_2 вкусила собака.

У відповідності до епікризу КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня», ОСОБА_1 заходилась на стаціонарному лікуванні з 15.01.2019 рік до 29.01.2019 року у травматологічному відділенні з діагнозом багато чисельні укуси тильної сторони обох зап`ясть рук.

З 15.01.2019 року по 29.01.2019 рік виписаний листок непрацездатності. /л.с.4.5/.

У зв`язку із вказаною подією, позивач 31.01.2019 року звернулась до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області із заявою стосовно отриманого нападу домашньої «вівчарки», яка була без нашийника та намордника, у зв`язку із чим покусала їй зап`ястя обох рук. /л.с.6/.

На підставі заяви ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГР № 324877 від 06.02.2019 року, який розглядався Білгород-Дністровським міськрайонним судом, та 13.02.2019 було винесено постанову по справі № 495/1124/19, згідно якої звільнено ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням. /л.с.8,9/.

Проте, 18.06.2019 року Одеським апеляційним судом винесено постанову, якою задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.02.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП скасовано.

Прийнято нову постанову, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі трьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 грн з конфіскацією тварини /собаки німецька вівчарка/. /л.с.10-12/.

Вказаною постановою апеляційного суду підтримано висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 154 КупАП, що відповідає фактичним обставинам справи.

У відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В своєму відзиві відповідач не заперечувала факт своєї вини в заподіянні шкоди позивачу, проте вказала на надмірно завищений розмір моральної шкоди.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1187 Цивільного Кодексу, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

За загальним правилом, встановленим ч. 2 ст. 1187 цього Кодексу, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Окрім того, згідно ст. 12 частини 4 Закону України „Про захист тварин від жорстокого поводження" від 1 лютого 2006 року № 3447-IV, який регулює відносини, що виникають у зв`язку з утриманням тварин та поводженням із ними фізичних та юридичних осіб, шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Пунктом 2, підпунктом "в" пункту 3 Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах України, затверджених Міністерством житлово-комунального господарства України, Міністерством сільського господарства України, Міністерством охорони здоров`я України від 17.06.1980 року, встановлено, що підприємства, установи, організації і громадяни - власники собак, котів і хижих тварин зобов`язані суворо дотримуватися санітарно-гігієнічних норм і правил їх тримання при умові обов`язкового забезпечення безпеки людей. При додержанні вимог, вказаних у пункті 2 цих Правил, дозволяється тримати собак у населених пунктах - у вільному вигулі на ізольованій, добре обгородженій території (в ізольованому приміщенні), на прив`язі або без неї.

Пунктом 4 вказаних Правил, без повідків і намордників дозволяється тримати: собак при отарах і гуртах тварин, при оперативному використанні спеціальними організаціями, собак спеціального призначення, а також собак під час муштри, на полюванні, на учбово-дресирувальних площадках.

В судовому засіданні достовірно підтверджений факт порушення ОСОБА_2 правил тримання собак, не здійснення належного контролю за своєю собакою, у зв`язку із чим є доведеною вина відповідача у спричиненні шкоди позивачу.

Положеннями ч. 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України, що містяться в п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зі зімнами та доповненнями, судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, наявність шкоди ще не породжує обов`язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності.

Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умови порушення права цієї особи, наявність такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.

Таким чином, предметом доказування для позивача у цій справі, окрім наслідків у вигляді травми є протиправність дій відповідача та причинно-наслідковий зв`язок із такими діями та наслідками у вигляді моральних страждань.

Тому, ураховуючи доведеність усіх складових спричинення моральної шкоди, у сенсі розуміння ст. 23 ЦК України, особа позивача має право на її відшкодування, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, так як ОСОБА_1 безсумнівно пережила моральні страждання, психічне хвилювання під час отриманих тілесних ушкоджень, що потягло за собою курс стаціонарного лікування та тимчасової втрати працездатності.

З врахуванням фактичних обставин справи, характеру та обсягу спричинених моральних страждань, принципів справедливості, добросовісності та розумності, прийнявши до уваги пояснення відповідача, наведені у відзиві, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_1 , визначивши їй розмір моральної шкоди у сумі 3 000 грн.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 3000 грн., в іншій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В зв`язку з частковою обґрунтованістю позовних вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 23, 1167,1187 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 83, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , судовий збір у розмірі 908 грн на користь держави.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складений 16 лютого 2021 року.

СУДДЯ: