Дата документу 26.11.2021
Справа № 501/1949/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі

головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача: ТОВ «РИСОІЛ РУДА»

третя особа: Незалежна профспілка працівників морського торгового порту «Чорноморськ»

предмет та підстави позову: про визнання наказів про дисциплінарне стягнення незаконними, їх скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

учасники справи:

представники відповідача - Коваліш К.В. , Гринько Т.В. ,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 22.06.2021 звернувся до суду з позовом до ТОВ «РИСОІЛ РУДА» (третя особа: Незалежна профспілка працівників морського торгового порту «Чорноморськ») про визнання наказів про дисциплінарне стягнення незаконними, їх скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.3-5), згідно якого просить суд:

- наказ директора ТОВ «РИСОІЛ РУДА» №78-к/тм від 20.04.2021 «Про оголошення догани та позбавлення вислуги років за квітень 2021 року механізатора (докера-механізатора) комплексної бригади на навантажувально-розвантажувальних роботах бригади №3 ОСОБА_1 » визнати незаконним та скасувати;

- наказ директора ТОВ «РИСОІЛ РУДА» №96-к/тм від 07.05.2021 «Про оголошення догани та позбавлення вислуги років та травень 2021 року механізатора (докера-механізатора) комплексної бригади на навантажувально-розвантажувальних роботах бригади №3 ОСОБА_1 » визнати незаконним та скасувати;

- наказ директора ТОВ «РИСОІЛ РУДА» №144-к/тм від 10.06.2021 «Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення» визнати незаконним та скасувати;

- наказ (розпорядження) директора ТОВ «РИСОІЛ РУДА» №238-к/тр від 11.06.2021 «Про припинення трудового договору з ОСОБА_1 визнати незаконним та скасувати;

- стягнути з ТОВ «РИСОІЛ РУДА» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 16.06.2021 по час постановлення рішення суду;

- стягнути з ТОВ «РИСОІЛ РУДА» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі визначених платіжними квитанціями;

- рішення суду у частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць піддати до негайного виконання.

Позов обґрунтовано тим, що він (позивач) працював в ТОВ «РИСОІЛ РУДА» на посаді механізатора (докера-механізатора) комплексної бригади на навантажувально-розвантажувальних роботах.

20.04.2021 на підставі наказу директора ТОВ «РИСОІЛ РУДА» за №78-к/тм позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, позбавлено доплати за вислугу років за квітень 2021 року.

07.05.2021 на підставі наказу директора ТОВ «РИСОІЛ РУДА» за №96-к/тм позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, позбавлено доплати за вислугу років за травень 2021 року.

10.06.2021 на підставі наказу директора ТОВ «РИСОІЛ РУДА» за №144-к/тм позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.

14.06.2021 на підставі директора ТОВ «РИСОІЛ РУДА» за №238-к/тр від 11.06.2021 з позивачем припинено трудові відносини на підставі п.3 ст.40 КЗпП України.

Позивач вважає вказані накази незаконними з наступних підстав:

- дисциплінарне стягнення та звільнення позивача проведено без згоди виборного органу профспілки членом якої він є;

- 04.11.2020 позивач обраний членом президії Незалежної профспілки працівників МТП «Чорноморськ»;

- відповідач не звертався до Незалежної профспілки працівників МТП «Чорноморськ» на отримання попередньої згоди на притягнення його до дисциплінарної відповідальності, як члена виборного органу в установленому законом порядку, тощо.

На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Голова Незалежної профспілки працівників МТП «Чорноморськ» в судовому засіданні 23.09.2021 надав до суду пояснення (а.с.168-171), посилаючись на те, що:

- 04.11.2020 позивач обраний членом президії Незалежної профспілки працівників МТП «Чорноморськ»;

- відповідач не звертався до Незалежної профспілки працівників МТП «Чорноморськ» на отримання попередньої згоди на притягнення його до дисциплінарної відповідальності, як члена виборного органу в установленому законом порядку;

- профспілка не надавала згоди на звільнення позивача з роботи;

- середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача з 16.06.2021 по 23.09.2021 складає 79854,00 грн.

Представник відповідача 05.08.2021 подав відзив на позов (а.с.57-64), просив у позові відмовити, посилаючись на те, що:

- на підприємстві ТОВ «РИСОІЛ РУДА» діють дві первинні профспілки: профспілка робітників морського транспорту морського порту «Чорноморськ» та спілка професіоналів докерів-механізаторів морського порту «Чорноморськ»;

- незалежна профспілка працівників морського торгового порту «Чорноморськ» не є первинною профспілкою та стороною колективного договору, що діє на ТОВ «РИСОІЛ РУДА», а також з даною профспілкою не було укладено будь-яких договорів;

- відповідач звернувся до первинних профспілок, які діють на підприємстві ТОВ «РИСОІЛ РУДА», а саме, до Профспілки робітників морського транспорту морського порту «Чорноморськ» з листом за вих. №251 від 21.05.2021 та до Спілки професіоналів докерів-механізаторів морського порту «Чорноморськ» з листом від 09.06.2021, щодо надання згоди на застосування до позивача, дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України.

У відповідь листами Профспілки робітників морського транспорту морського порту «Чорноморськ» №74 від 03.06.2021 та Спілки професіоналів докерів-механізаторів морського порту «Чорноморськ» від 09.06.2021 встановлено, що позивач не є членом вказаних первинних профспілкових організацій, що діють на підприємстві ТОВ «РИСОІЛ РУДА».

- розірвання трудового договору з Позивачем відповідає вимогам КЗпП України;

- членство Позивача в Незалежній профспілці працівників морського торгового порту «Чорноморськ», яка не є діючої первинною профспілковою організацією на підприємстві, відповідно до ст.43-1 КЗпП України не зобов`язує відповідача в отриманні попереднього погодження від профспілки;

- до позовної заяви не надано доказів повідомлення ТОВ «РИСОІЛ РУДА» про те, що позивач був обраний профорганізатором, членом Ради та членом Президії Профспілки;

- відповідно до Наказу (Розпорядження) про прийняття на роботу №144-к/тр від 29.04.2020 позивач був прийнятий на роботу до ТОВ «РИСОІЛ РУДА» на посаду - механізатор (докер - механізатор) комплексної бригади на навантажувально-розвантажувальних роботах;

- в день складання даного наказу позивача ознайомлено з правилами внутрішнього розпорядку, посадовою (робочою) інструкцією механізатор (докер-механізатор) комплексної бригади на навантажувально-розвантажувальних роботах від 23.04.2020 та графіком роботи;

- в денну зміну 14 травня 2021 року змінний диспетчер ОСОБА_4 організовував розміщення та обладнання портального крану для виконання вантажних робіт по завантаженню т/х «PALAU» глиною. О 16 год. 30 хв. змінний диспетчер дав розпорядження позивачу виконати перегін портального крану №68 вздовж причалів порту Чорноморськ. Не отримавши належного інструктажу на роботу на крані від змінного диспетчера та дозволу від змінного механіка ОСОБА_5 , позивач здійснив перегін портального крану №68 не переконавшись у безпечному його переміщенні. В результаті дій був пошкоджений силовий кабель, кабельний барабан портального крану №68 та пошкоджено якір силового крану. Дане пошкодження призвело до аварійного відключення трансформаторної підстанції ТП-4012 і припинення електропостачання на електроколонки №204-206. Аварійний ремонт виконувався протягом 4 годин і у весь цей час не працювали портальні крани, що призвело до простоїв як обладнання, так і частини підприємства відповідача. ОСОБА_1 своїми діями порушив пп.2.1., 2.3.1, 2.6 «Інструкції з охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання №ІР17-19 (замість ІР-60-17)», а також п.2.4.1 «Інструкції з охорони праці №7 докера-механізатора», п.3.20 Посадової (робочої) інструкції, п.3 «Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «РИСОІЛ РУДА»;

- 14.04.2021 перед початком зміни позивач проходив медичне обстеження для допуску до керування автонавантажувачем «Кальмар» (інв.№2808) та був допущений до роботи відповідно належного стану здоров`я, про що свідчить підпис позивача та медичного працівника в Журналі щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв (форма №137-2/0). В нічну зміну з 20 год. 00 хв.17.04.2021 8 год. 00 хв.18.04.2021 при розстановці працівників бригади згідно з переліком робіт змінно-добового плану, позивач відмовився працювати на автонавантажувачі «Кальмар» (інв.№2808), скаржачись на погане самопочуття (головна біль), однак пройти повторне медичне обстеження у фельдшера ТОВ«РИСОІЛ РУДА» відмовився;

- 20.04.2021 позивач, після проходження інструктажу з зачистки залізничних напіввагонів, які за технологічною схемою проходили без відкриття люків, відкрив самовільно люк, в результаті чого виник розсипи глини, для усунення яких довелося задіяти навантажувач «Кальмар» і докерів-механізаторів, які виконували зачистку на іншому шляху. В результаті дій позивача були зупинені маневрові роботи на 1,5 години на 8 залізничному шляху. Дане порушення виникло у зв`язку з не виконанням позивачем п.3 «Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ«РИСОІЛ РУДА» п.3.1.1 та3.7.1 «Інструкції з охорони праці №7 докера-механізатора» та п.3 Посадової (робочої) інструкції;

- при ознайомлені позивача з Наказом №78-к/тм від 20.04.2021 та Наказом №96-к/тм від 07.05.2021 позивач відмовився від їх підпису, про що складено відповідні Акти.

Представники відповідача в судовому засіданні просили суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на підстави викладені у відзиві на позов.

Представник третьої особи - Незалежної профспілки працівників морського торгового порту «Чорноморськ» був належним чином сповіщений про судовий розгляд справи, однак до суду не з`явився.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, 21.07.2021 надав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.48).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 22.06.2021 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.23).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 02.07.2021 справу прийнято до свого провадження та призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні (а.с.28-29)

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 01.11.2018 між ТОВ «РИСОІЛ РУДА», ДП «МТП «Чорноморськ», Профспілки робітників морського транспорту морського порту «Чорноморськ» та Спілки професіоналів докерів-механізаторів морського порту «Чорноморськ» укладено Угоду про співробітництво, що випливає з окремих положень Договору оренди державного нерухомого майна за яким ТОВ «БОКОНТІ Україна» є орендарем державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» від 01.11.2018 року (а.с.80-81).

Дана Соціальна угода направлена на виконання ТОВ «РИСОІЛ РУДА» умов Колективного договору відповідно до працівників, що прийняті до ТОВ «РИСОІЛ РУДА» за переведенням з ДП «МТП «Чорноморськ».

Відповідно до даної угоди, на підприємстві ТОВ «РИСОІЛ РУДА» діють дві первинні профспілки:

- профспілка робітників морського транспорту морського порту «Чорноморськ»;

- спілка професіоналів докерів-механізаторів морського порту «Чорноморськ».

Відповідно до наказу (розпорядження про прийняття на роботу №144-к/тр від 29.04.2020 позивача прийнято на роботу до ТОВ «РИСОІЛ РУДА» на посаду-механізатор (докер-механізатор) комплексної бригади на навантажувально-розвантажувальних роботах (а.с.83-84).

В день складання даного наказу позивача ознайомлено з правилами внутрішнього розпорядку, посадовою (робочою) інструкцією механізатор (докер-механізатор) комплексної бригади на навантажувально-розвантажувальних роботах від 23.04.2020 та графіком роботи (а.с.82, 85).

Також, позивач був ознайомлений з:

- інструкцією з охорони праці №7 докера-механізатора (а.с.94-101);

- інструкцією з охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання №ІР17-19 (замість ІР-60-17) (а.с.102-105);

- положенням про виробничу бригаду, бригадира і ланкового (а.с.91-93).

На підставі наказу директора ТОВ «РИСОІЛ РУДА» за №78-к/тм від 20.04.2021 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, позбавлено доплати за вислугу років за квітень 2021 року (а.с.119).

Згідно даного наказу вбачається, що підставою для застосування до ОСОБА_1 догани стали наступні обставини:

«В нічну зміну з 20 год. 00 хв. 17.04.2021 до 08 год. 00 хв. 18.04.2021 при розстановці працівників бригади згідно з переліком робіт змінно-добового плану, ОСОБА_1 відмовився працювати на автонавантажувачі «Кальмар» (інв.№2808), скаржачись на погане самопочуття (головна біль), однак пройти повторне медичне обстеження у фельдшера ТОВ«РИСОІЛ РУДА» відмовився».

Дане порушення виникло у зв`язку з не виконанням ОСОБА_1 п.3 «Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Рисоіл Руда» п.3.1.1 та 3.7.1 «Інструкції з охорони праці №7 докера-механізатора» та п.3 Посадової (робочої) інструкції.

Вказані обставини підтверджуються службовими записками, рапортами диспетчера, доповідними записками (а.с.113- 115).

Перед початком зміни 17.04.2021 ОСОБА_1 проходив медичне обстеження для допуску до керування автонавантажувачем «Кальмар» (інв.№2808). Медичним працівником ТОВ «РИСОІЛ РУДА», позивач був допущений до роботи, про що свідчить підпис позивача та медичного працівника в Журналі щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв (форма №137-2/0) (а.с.116-118).

На підставі наказу директора ТОВ «РИСОІЛ РУДА» за №96-к/тм від 07.05.2021 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, позбавлено доплати за вислугу років за травень 2021 року (а.с.124).

Згідно даного наказу вбачається, що підставою для застосування до ОСОБА_1 догани стали наступні обставини:

«20 квітня 2021 року ОСОБА_1 , після проходження інструктажу з зачистки залізничних напіввагонів, які за технологічною схемою проходили без відкриття люків, відкрив самовільно люк, в результаті чого виникли розсипи глини, для усунення яких довелося задіяти навантажувач «Кальмар» і докерів-механізаторів, які виконували зачистку на іншому шляху. В результаті дій ОСОБА_1 були зупинені маневрові роботи на 1,5 години на 8 залізничному шляху».

Дане порушення виникло у зв`язку з не виконанням позивачем п.3 «Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Рисоіл Руда» п.3.1.1 та 3.7.1 «Інструкції з охорони праці №7 докера-механізатора» та п.3 Посадової (робочої) інструкції.

Вказані обставини підтверджуються службовими записками, рапортами диспетчера, доповідними записками (а.с.121-123).

На підставі наказу директора ТОВ «РИСОІЛ РУДА» за №144-к/тм від 10.06.2021 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення (а.с.140-141).

Згідно даного наказу вбачається, що підставою для застосування до ОСОБА_1 догани є наступне:

«В денну зміну 14 травня 2021 року пп.2.1, 2.3.1, 2.6 «Інструкції з охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання», а також п.2.4.1 «Інструкції з охорони праці №7 докера-механізатора», п.3 «Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Рисоіл Руда»», тощо.

Згідно доповідних службових записок, рапортів диспетчера, пояснювальних, доповідних записок, актів вбачається, що (а.с.127-134):

«В денну зміну 14 травня 2021 року змінний диспетчер ОСОБА_4 організовував розміщення та обладнання портального крану для виконання вантажних робіт по завантаженню т/х «PALAU» глиною. О 16 год. 30 хв. змінний диспетчер ОСОБА_4 дав розпорядження ОСОБА_1 виконати перегін портального крану №68 вздовж причалів порту Чорноморськ. Неотримавши належного інструктажу на роботу на крані від змінного диспетчера ОСОБА_4 та дозволу від змінного механіка ОСОБА_5 , ОСОБА_1 здійснив перегін портального крану №68 не переконавшись у безпечному його переміщенні. В результаті дій ОСОБА_1 пошкоджений силовий кабель, кабельний барабан портального крану №68 та пошкоджено якір силового крану. Дане пошкодження призвело до аварійного відключення трансформаторної підстанції ТП-4012 і припинення електропостачання на електроколонки №204-206. Аварійний ремонт виконувався протягом 4 годин і у весь цей час не працювали портальні крани, що призвело до простоїв як обладнання, так і частини підприємства ТОВ «РИСОІЛ РУДА»».

Відповідач звернувся до первинних профспілок, які діють на підприємстві ТОВ «РИСОІЛ РУДА», а саме, до Профспілки робітників морського транспорту морського порту «Чорноморськ» з листом №251 від 21.05.2021 (а.с.136) та до Спілки професіоналів докерів-механізаторів морського порту «Чорноморськ» з листом №326 від 08.06.2021 (а.с.138) щодо надання згоди на застосування до позивача, дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України.

У відповідь листами Профспілки робітників морського транспорту морського порту «Чорноморськ» №74 від 03.06.2021 та Спілки професіоналів докерів-механізаторів морського порту «Чорноморськ» від 09.06.2021 встановлено, що ОСОБА_1 не є членом вказаних первинних профспілкових організацій, що діють на підприємстві ТОВ «РИСОІЛ РУДА» (а.с.137, 139).

На підставі директора ТОВ «РИСОІЛ РУДА» за №238-к/тр від 11.06.2021 з позивачем припинено трудові відносини на підставі п.3 ст.40 КЗпП України (а.с.142).

При ознайомлені ОСОБА_1 з оскаржуваними наказами позивач відмовився від їх підпису, про що було складено відповідні Акти (а.с.120, 125, 143)

V. Оцінка Суду.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в п.22 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Зокрема, у справі про звільнення за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України суд повинен з`ясувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати його вчинення систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Як роз`яснено у пункті 23 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, за передбаченими пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках ураховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення не минуло більше одного року.

Виходячи зі змісту пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався по дисциплінарної відповідальності та порушив її знову.

Отже, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та вимог пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, до юридичних фактів, які підлягають встановленню судом при вирішенні спору про законність звільнення з цих підстав, є: чи мав місце дисциплінарний проступок (вина, протиправна поведінка), який став безпосередньо підставою для звільнення працівника; чи передувала його звільненню система порушень, за які до нього з додержанням вимог статей 147-149 КЗпП України були застосовані дисциплінарні стягнення.

Відповідно до приписів статті 147 КЗпП України, яка регламентує стягнення за порушення трудової дисципліни, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно статті 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявлення проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до статті 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Частиною першою статті 151 КЗпП України встановлено, що якщо протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення працівника не буде піддано новому дисциплінарному стягненню, то він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення.

Згідно ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 22.07.2020 у справі №554/9493/17, провадження №61-38286св18, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Так, в даному випадку в оскаржуваному наказі від 10.06.2021 за №144-к/тм позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення (а.с.140-141) та зазначено, що до позивача неодноразово застосовувались заходи дисциплінарного стягнення, визначені Правилами внутрішнього трудового розпорядку, «Інструкції з охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання», «Інструкції з охорони праці №7 докера-механізатора», тощо.

Стягнення за наказом від 20.04.2021 за №78-к/тм застосовано за невиконання ОСОБА_1 п.3 «Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Рисоіл Руда» п.3.1.1 та 3.7.1 «Інструкції з охорони праці №7 докера-механізатора» та п.3 Посадової (робочої) інструкції.

Стягнення за наказом від 07.05.2021 за №96-к/тм застосовано за невиконання ОСОБА_1 п.3 «Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Рисоіл Руда» п.3.1.1 та 3.7.1 «Інструкції з охорони праці №7 докера-механізатора» та п.3 Посадової (робочої) інструкції.

Такі обставини підтверджують наявність систематичності в діях позивача, оскільки зазначені накази видані у період з 17.04.2021 по 11.06.2021.

В якості підстав для застосування до позивача стягнення у вигляді звільнення з роботи стали порушення, вказані у вище перелічених наказах.

Зокрема, підставою для застосування до ОСОБА_1 догани згідно наказу директора ТОВ «РИСОІЛ РУДА» №78-к/тм від 20.04.2021 є наступні обставини:

«В нічну зміну з 20 год. 00 хв. 17.04.2021 до 08 год. 00 хв. 18.04.2021 року при розстановці працівників бригади згідно з переліком робіт змінно-добового плану, Позивач відмовився працювати на автонавантажувачі «Кальмар» (інв.№2808), скаржачись на погане самопочуття (головна біль), однак пройти повторне медичне обстеження у фельдшера ТОВ«РИСОІЛ РУДА» відмовився».

Також, підставою для застосування до ОСОБА_1 догани згідно наказу директора ТОВ «РИСОІЛ РУДА» від 07.05.2021 за №96-к/тм є наступні обставини:

«20 квітня 2021 року ОСОБА_1 , після проходження інструктажу з зачистки залізничних напіввагонів, які за технологічною схемою проходили без відкриття люків, відкрив самовільно люк, в результаті чого виникли розсипи глини, для усунення яких довелося задіяти навантажувач «Кальмар» і докерів-механізаторів, які виконували зачистку на іншому шляху. В результаті дій ОСОБА_1 були зупинені маневрові роботи на 1,5 години на 8 залізничному шляху».

Вказані обставини підтверджуються службовими записками, рапортами диспетчера, доповідними записками. Наявними в матеріалах справи.

Позивач по даним доповідним, як і по раніше винесеним дисциплінарним стягненням, відмовився давати будь-які пояснення, що підтверджується актами.

Конституція України закріпила не тільки право кожного на працю, а й гарантії реалізації цього права як особисто, так і через об`єднання громадян, зокрема професійні спілки. Право громадян на об`єднання у професійні спілки, які утворюються без попереднього дозволу на основі вільного вибору їх членів, встановлено ч.3 ст.36 Конституції України, ст.243 КЗпП України .

Відповідно до ст.ст.244, 247, 248 КЗпП України на професійні спілки покладається здійснення контролю за додержанням законодавства про працю, захист трудових і соціально-економічних прав та інтересів працівників.

Однією з правових гарантій від незаконного звільнення є встановлені законом обмеження щодо розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

За приписами п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року №9, у разі ухвалення рішення про звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має чітко додержуватися правил і порядку, встановлених законодавством, а також враховувати особливості застосування підстав звільнення. У тих випадках, коли крім додержання загальних вимог щодо порядку звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу згідно з чинним законодавством на звільнення певних категорій працівників (наприклад, неповнолітніх, працівників, обраних до складу народних депутатів, профспілкових органів, ради (правління) підприємства, ради трудового колективу) необхідна також згода відповідного органу, вона має бути і в тому випадку, коли за ст.43-1 КЗпП допускається звільнення без згоди профспілкового органу підприємства, установи, організації (крім ліквідації). Якщо за погодженнями чинного законодавства у цих випадках згода відповідного органу має бути попередньою, суд бере до уваги лише таку згоду, оскільки іншого законом не передбачено.

Крім того, звільнення працівників на підприємстві погоджується з профспілковою організацією (ст.43 КЗпП України), членом якої є працівник. Перед плановим вивільненням працівників роботодавець видає економічно обґрунтований наказ (з основної діяльності) про необхідність внесення змін у структуру і штатний розпис підприємства. Наказ погоджується з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) (далі - профспілка) за три місяці до звільнення працівників. Це і буде офіційною інформацією про початок проведення спільних консультацій відповідно до ст.494 КЗпП України та ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Позивач обґрунтовує незаконність дисциплінарних стягнень та його звільнення з підстав того, що вказані дії проведено без згоди виборного органу профспілки членом Президії якої він є.

Судом встановлено, що 01.11.2018 між ТОВ «РИСОІЛ РУДА», ДП «МТП «Чорноморськ», Профспілки робітників морського транспорту морського порту «Чорноморськ» та Спілки професіоналів докерів-механізаторів морського порту «Чорноморськ» укладено Угоду про співробітництво, що випливає з окремих положень Договору оренди державного нерухомого майна за яким ТОВ «БОКОНТІ Україна» є орендарем державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (а.с.80-81).

Дана Соціальна угода направлена на виконання відповідачем умов Колективного договору відповідно до працівників, що прийняті до ТОВ «РИСОІЛ РУДА» за переведенням з ДП «МТП «Чорноморськ».

Відповідно до даної угоди, на підприємстві ТОВ«РИСОІЛ РУДА» діють дві первинні профспілки:

- профспілка робітників морського транспорту морського порту «Чорноморськ»;

- спілка професіоналів докерів-механізаторів морського порту «Чорноморськ».

Отже, незалежна профспілка працівників морського торгового порту «Чорноморськ» не є первинною профспілкою та стороною колективного договору, що діє на ТОВ «РИСОІЛ РУДА», а також з даною Профспілкою не укладено будь-яких договорів.

У відзиві на позов, відповідач вказує що на прохання позивача, як працівника ТОВ «РИСОІЛ РУДА», відповідач здійснював додаткові банківські перерахунки до Незалежної профспілки працівників морського торгового порту «Чорноморськ» з його заробітної плати.

Вказані обставини не спростовані позивачем.

Відповідно до ст.1 Закону про профспілки, первинна організація профспілки-добровільне об`єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному закладі освіти.

Згідно ст.11 Закону про профспілки організації профспілок, профспілки можуть мати статус первинних, місцевих, обласних, регіональних, республіканських, всеукраїнських.

Відповідно до статті 1.1 Статуту профспілки, який затверджений протоколом Конференції профспілки від 23.11.2016, статус профспілки - місцева (а.с.17-19).

Відповідно до ст.43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадку звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації.

Відповідач звернувся до первинних профспілок, які діють на підприємстві ТОВ «РИСОІЛ РУДА», а саме до: Профспілки робітників морського транспорту морського порту «Чорноморськ» з листом №251 від 21.05.2021 (а.с.136) та до Спілки професіоналів докерів-механізаторів морського порту «Чорноморськ» з листом №326 від 08.06.2021 (а.с.138) щодо надання згоди на застосування до позивача, дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України.

У відповідь листами Профспілки робітників морського транспорту морського порту «Чорноморськ» №74 від 03.06.2021 та Спілки професіоналів докерів-механізаторів морського порту «Чорноморськ» від 09.06.2021 встановлено, що ОСОБА_1 не є членом вказаних первинних профспілкових організацій, що діють на підприємстві ТОВ «РИСОІЛ РУДА» (а.с.137, 139).

Отже, позивач нє членом первинних профспілкових організацій, що діють на підприємстві ТОВ«РИСОІЛ РУДА», тому у роботодавця були достатні законні підстави для звільнення позивача з роботи за систематичне невиконання обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, та у зв`язку з тим, що до позивача раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Таким чином, членство позивача в Незалежній профспілці працівників морського торгового порту «Чорноморськ», яка не є діючою первинною профспілковою організацією на підприємстві, відповідно до ст.43-1 КЗпП України не зобов`язує відповідача в отриманні попереднього погодження від профспілки.

Щодо обгрунтування позову тією обставиною, що 04.11.2020 позивач обраний членом президії Незалежної профспілки працівників МТП «Чорноморськ», суд виходить з наступного.

Рішенням Конституційного суду України від 29 жовтня 1998 року № 14-рп/98 (справа № 1-31/98) визначено, що поняттям «професійна спілка, що діє на підприємстві, в установі, організації», яке вживається в абзаці шостому частини першої статті 43-1 КЗпП України, охоплюється будь-яка професійна спілка (профспілкова організація), яка відповідно до Конституції та законів України утворена на підприємстві, в установі, організації на основі вільного вибору її членів з метою захисту їх трудових і соціально-економічних прав та інтересів, незалежно від того, чи є така професійна спілка стороною колективного договору, угоди. Професійні спілки, які діють на одному і тому ж підприємстві, в установі, організації, мають рівні права і є рівними перед законом. Питання надання згоди на розірвання трудового договору з працівником, у передбачених законом випадках і порядку, вирішує професійна спілка, яка діє на підприємстві, в установі, в організації, членом якої є працівник.

Відповідно до положень ст.16 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілки, їх об`єднання легалізуються шляхом повідомлення на відповідність заявленому статусу.

Легалізація всеукраїнських профспілок та їх об`єднань, інших профспілок та їх об`єднань здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань.

Для легалізації профспілок, об`єднань профспілок їх засновники або керівники виборних органів подають заяви. До заяви додаються статут (положення), протокол з`їзду, конференції, установчих або загальних зборів членів профспілки з рішенням про його затвердження, відомості про виборні органи, наявність організацій профспілки у відповідних адміністративно-територіальних одиницях, про засновників об`єднань.

На підставі поданих профспілкою, об`єднанням профспілок документів легалізуючий орган у місячний термін підтверджує заявлений статус за ознаками, визначеними статтею 11 цього Закону, включає профспілку, об`єднання профспілок до реєстру об`єднань громадян і видає профспілці, об`єднанню профспілок свідоцтво про легалізацію із зазначенням відповідного статусу.

Легалізуючий орган не може відмовити в легалізації профспілки, об`єднання профспілок.

У разі невідповідності поданих документів профспілки, об`єднання профспілок зазначеному статусу легалізуючий орган пропонує профспілці, об`єднанню профспілок надати додаткову документацію, необхідну для підтвердження статусу.

Статус організацій всеукраїнської профспілки чи профспілки іншого статусу визначається статутом цієї профспілки. Про належність до певної профспілки організації, які діють на підставі статуту цієї профспілки, надсилають легалізуючому органу за місцем свого знаходження повідомлення із посиланням на свідоцтво про легалізацію профспілки, на підставі якого вони включаються до реєстру об`єднань громадян. Первинні профспілкові організації також письмово повідомляють про це роботодавця.

Профспілка підприємства, установи, організації, яка діє на підставі власного статуту, легалізується у порядку, визначеному цією статтею.

Профспілка, об`єднання профспілок набувають права юридичної особи з моменту затвердження статуту (положення). Статусу юридичної особи набувають також організації профспілки, які діють на підставі її статуту.

Профспілка, її організації, об`єднання профспілок здійснюють свої повноваження, набувають цивільних прав і беруть на себе цивільні обов`язки через свої виборні органи, які діють у межах прав, наданих їм за законом та статутом (положенням).

Первинна організація направляє повідомлення про своє утворення також роботодавцю із зазначенням персонального складу членів профспілки.

В даному випадку в матеріалах справи відсутні докази того, що Незалежна профспілка працівників морського торгового порту «Чорноморськ» діє на підприємстві ТОВ «РИСОІЛ РУДА».

Також до позову не надано доказів повідомлення ТОВ «РИСОІЛ РУДА» про те, що позивач був обраний профорганізатором, членом Ради та членом Президії Профспілки.

Цієї обставини відповідач не заперечує.

Разом з тим, згідно протоколу Незалежної профспілки працівників морського торгового порту «Чорноморськ» №1 від 04.11.2020, позивач є членом Президії вказаної профспілкової організації (а.с.16).

За приписами статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Статтею 252 КЗпП України та частиною третьою статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено, що звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об`єднання професійних спілок).

Отже, системний аналіз указаних норм закону дозволяє зробити висновок, що попередня згода чи незгода на звільнення працівника, який є членом профспілкової організації, з боку профспілкової організації є засобом захисту прав працівника, і це право на захист не може бути обмежено.

Разом з тим, згідно з частиною дев`ятою статті 43 КЗпП України, якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Пленумом Верховного Суду України у пункті 15 Постанови від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що суд, встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду. Аналогічним чином вирішується спір про поновлення на роботі, якщо згоду профспілкового органу на звільнення визнано такою, що не має юридичного значення.

За наведених обставин суд суд запитав незалежну профспілку працівників морського торгового порту «Чорноморськ» згоду на звільнення ОСОБА_1 (а.с.54-55).

При цьому суд виходить із того, що відсутність такого рішення на час звільнення працівника сама по собі не є безумовною підставою для його поновлення на роботі, оскільки така згода або незгода на звільнення може бути витребувана судом при вирішенні трудового спору.

Рішенням Незалежної профспілки працівників морського торгового порту «Чорноморськ», оформленим протоколом №6 від 18.08.2021, не надано згоду на звільнення ОСОБА_1 (а.с.164-166). При цьому профспілка мотивувала своє рішення тим, що: «вважає вищезазначені накази директора підприємства актом та наслідком переслідування ОСОБА_1 у зв`язку з його належністю до Незалежної профспілки працівників морського торгового порту «Чорноморськ» та його активної позиції щодо систематичного незабезпечення правил безпеки при виконанні навантажувальних і розвантажувальних робіт з боку керівництва підприємства».

Даючи правову оцінку зазначеному рішенню, суд виходить із наступного.

Відповідно до положень частини дев`ятої статті 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону).

Статтею 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено порядок надання згоди виборного профспілкового органу на розірвання трудового договору і ініціативи роботодавця.

Відповідно до зазначеного порядку, у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником.

Рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з`ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету власне обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні належного обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення.

Тобто суд зобов`язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості, оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права.

Обґрунтованість рішення профспілкового органу повинна оцінюватись судом, виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України, стаття 3 ЦК України).

Зокрема, рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

Висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість рішення профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення працівника може бути зроблений судом лише після перевірки відповідності такого рішення нормам трудового законодавства, фактичних обставин і підстав звільнення працівника, його ділових і професійних якостей.

При таких обставинах положення статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», статті 43 КЗпП України за аналогією закону у відповідності до положень частини дев`ятої статті 10 ЦПК України підлягають застосуванню до спірних відносин.

Отже, даючи оцінку рішенню профспілкового органу, суд вважає його немотивованим, оскільки відсутнє обгрунтування щодо підстав звільнення ОСОБА_1 з роботи.

Діяльність позивача як профспілкового діяча в даному випадку правового значення не має, оскільки з цих підстав звільнення не проведено.

Крім того, на підприємстві відповідача діють дві первинні профспілки:

- профспілка робітників морського транспорту морського порту «Чорноморськ»;

- спілка професіоналів докерів-механізаторів морського порту «Чорноморськ».

Вказані профспілки визнані всіма сторонами соціального діалогу та є сторонами Угоди про співробітництво від 01.11.2018, укладеної між ТОВ «РИСОІЛ РУДА», ДП «МТП «Чорноморськ», Профспілки робітників морського транспорту морського порту «Чорноморськ» та Спілки професіоналів докерів-механізаторів морського порту «Чорноморськ» (а.с.80-81), які виконують покладені на них цією угодою зобов`язання.

Тобто, незалежна профспілка працівників морського торгового порту «Чорноморськ» не є первинною профспілкою та стороною колективного договору, що діє на ТОВ «РИСОІЛ РУДА», а також з даною Профспілкою не укладено будь-яких договорів, тому на час виникнення спору вона не є належним уповноваженим органом колективу найманих працівників товариства.

За наведених обставин не можна вважати обгрунтованою відмову профспілкового органу у наданні згоди на звільнення позивача з роботи.

Тому відсутні законні підстави вважати звільнення позивача протиправним.

У зв`язку з викладеним суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

З цих підстав, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 Цивільного - процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «РИСОІЛ РУДА» (третя особа: Незалежна профспілка працівників морського торгового порту «Чорноморськ») про визнання наказів про дисциплінарне стягнення незаконними, їх скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко