Запорізький апеляційний суд
Провадження №22-ц/807/2204/21 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

08 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової плати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача: Подліянової Г.С.,

суддів: Гончар М.С.,

Маловічко С.В.,

за участю секретаря: Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву суддів членів колегії у складі колегії Запорізького апеляційного суду: Подліянової Ганни Степанівни, Гончар Марини Сергіївни, Маловічко Світлани Володимирівни про самовідвід у справі апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди (а.с.1-18).

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що в 2013-2015 роках він працював в Запорізькій обласній державній телерадіокомпанії, правонаступником якої на теперішній час є Акціонерне товариство „Національна суспільна телерадіокомпанія України, тому філія Акціонерного товариства „Національна суспільна телерадіокомпанія України володіє його персональними даними.

06 листопада 2019 року продюсер філії Акціонерного товариства „Національна суспільна телерадіокомпанія України Запорізька регіональна дирекція Андреєва Н.М. надала директору Запорізького муніципального театру-лабораторії «Ві» відповідь від 06 листопада 2019 року, де зазначено, що ОСОБА_1 показав себе спеціалістом низької кваліфікації (як освітлювач) та в 2019 році ОСОБА_3 з`явилася до суду і підтвердила, що вказану відповідь про позивача написала вона.

У зв`язку з цим в лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 філія Акціонерного товариства „Національна суспільна телерадіокомпанія України Запорізька регіональна дирекція надала суду та позивачу заперечення від 15 квітня 2020 року підписане ОСОБА_2 , з якого випливає, що останній підтвердив все те, що написала у відповіді від 06 листопада 2019 року ОСОБА_3 , а тому підтвердив, що ОСОБА_1 фахівець низької кваліфікації, і що одним із доказів цього є пояснювальна від 18 лютого 2015 року ОСОБА_4 .

Зазначає, що пояснювальна від 18 лютого 2015 року ОСОБА_4 не може бути доказом низької кваліфікації ОСОБА_1 , оскільки немає жодних висновків комісій, якими б визнавалось, що він був фахівцем низького рівня. Твердження в пояснювальній від 18 лютого 2015 року ОСОБА_4 не відповідає дійсності, є його власною неправильною думкою.

ОСОБА_1 зазначає, що предметом судового розгляду є те, що пояснювальна від 18 лютого 2015 року ОСОБА_4 не може бути доказом низької кваліфікації позивача, а тому не може бути доказом того, що вказано в відповіді від 06 листопада 2019 року ОСОБА_3 . На підставі пояснювальної від 18 лютого 2015 року ОСОБА_4 відповідачі розповсюджують про позивача неправдиву інформацію, проте що позивач показав себе спеціалістом низького рівня, коли працював на ЗОДТРК.

Такі дії відповідачів завдали позивачу моральну шкоду, яка полягає у приниженні його честі, гідності, ділової репутації.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд: визнати, що пояснювальна від 18 лютого 2015 року ОСОБА_4 не може бути доказом низької кваліфікації ОСОБА_1 , як освітлювача; стягнути з Акціонерного товариства „Національна суспільна телерадіокомпанія України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно 30 000.00 грн моральної шкоди, завданої приниженням честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_1 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2021 року позов залишено без задоволення (а.с.132-134).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу (а.с.136-146).

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 травня 2021 року, визначено склад колегії суддів: головуючий, суддя-доповідач Подліянова Ганна Степанівна, судді: Гончар Марина Сергіївна, Маловічко Світлана Володимирівна (а.с.148).

Ухвалами Запорізького апеляційного суду від 04 червня 2021 року, 08 червня 2021 року відкрито апеляційне провадження та призначено до розгляду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2021 року (а.с.163-165, 167-168).

Колегія суддів у складі судді-доповідача Подліянової Г.С., судді, які входять до складу колегії: Гончар М.С., Маловічко С.В. вважає за обґрунтоване заявити самовідвід у справі з тих підстав, що брали участь у розгляді справи №335/1789/20 (провадження №22-ц/807/2119/20) у суді апеляційної інстанції за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Заява про самовідвід підлягає задоволенню з таких підстав.

Апеляційним судом встановлено, що постанова Запорізького апеляційного суду від 03 вересня 2020 року у справі №335/1789/20 (провадження №22-ц/807/2119/20) ухвалена за результатами розгляду справи за участі колегії суддів у складі: головуючого Подліянової Г.С. (судді-доповідача), суддів: Гончар М.С., Маловічко С.В.

У справі №335/1789/20 (провадження №22-ц/807/2119/20) позивач ОСОБА_1 просив відшкодувати завдану йому моральну шкоду за приниження його честі, гідності та ділової репутації, з тих підстав, що продюсер філії ПАТ «НСТУ» «Запорізька регіональна дирекція» ОСОБА_3 , запит директора Запорізького муніципального театру-лабораторії «Ві» спрямувала зазначеній організації лист від 06.11.2019 року, в якому повідомила причини звільнення ОСОБА_1 , чим поширила його персональні дані, на що він згоди не надавав. Крім того, у вказаному листі продюсер ОСОБА_3 повідомила неправдиві відомості, а саме що він є спеціалістом низького рівня, що призвело до його моральних страждань. Відповідні свідчення ОСОБА_3 надала в судовому засіданні під час розгляду іншої справи.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2020 року у цій справі була встановлена достовірність наведеної у вказаному листі інформації з наданих суду копії наказів №08/осн від 19.01.2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » (а.с.35), №17/осн від 24.02.2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » (а.с.36), пояснювальних записок режисера ОСОБА_5 від 16.01.2015 року (а.с.72), творчої групи програми «Ранок.Кава.Позитив» від 16.01.2015 року (а.с.73), редактора ОСОБА_6 від 23.02.2015 року (а.с.74), інженера ОСОБА_4 від 18.02.2015 року (а.с.75), які підтверджують наявність істотних недоліків у роботі ОСОБА_1 , його неетичну поведінку, порушення ним вимог виробничої та трудової дисципліни низької професійної якості та інше. Даним рішенням суду була встановлена достовірність поширеної інформації продюсером ОСОБА_3 в порядку ч.3 ст.277 ЦПК України.

Предметом позову по справі №22-ц/807/2204/21 є стягнення моральної шкоди за приниження честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_1 . При цьому, він просив визнати, що пояснювальна ОСОБА_4 від 18.02.2015 року не може бути доказом його низької кваліфікації (як освітлювача), яка була покладена в зміст листа продюсера ОСОБА_3 від 06.11.2019 року, спрямованого на запит директору Запорізького муніципального театру-лабораторії «Ві», яка зазначила в ньому неправдиві відомості про те, що ОСОБА_1 є фахівцем низького рівня (як освітлювач) під час перебування на займаній посаді.

Отже, суддями Подліяновою Г.С., Гончар М.С., ОСОБА_7 , які входили у склад колегії суддів, визначеної для розгляду справи №335/1789/20 (провадження №22-ц/807/2119/20), вже надавалася правова оцінка відомостям, викладених в листі ОСОБА_3 від 06.11.2019 року щодо низької кваліфікації ОСОБА_1 під час роботи освітлювачем у телерадіокомпанії як спеціаліста, предметом якої було вирішення вимоги ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації про стягнення моральної шкоди, яка виразилася в приниженні його честі, гідності та ділової репутації.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді.

За правилом п. 5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді.

Частинами 1, 2 ст. 40 ЦПК України визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

У п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта», найголовніше це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява №11/1987/134/188,§48).

У світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 46).

Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Щодо оцінки наявності підстав для самовідводу за суб`єктивним критерієм, то відсутні підстави стверджувати, що судді Запорізького апеляційного суду Подліянова Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В. виявляють особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм потрібно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть існувати побоювання учасників справи при розгляді справи щодо відсутності безсторонності у певного судді, що об`єктивно виправдані.

З огляду на викладене та ураховуючи, що судді Подліянова Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В. брали участь у розгляді справи №335/1789/20 (провадження №22-ц/807/2119/20) у суді апеляційної інстанції за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2020 року, предметом якої було вирішення вимоги про захист честі, гідності та ділової репутації та про відшкодування моральної шкоди, яка виразилася в душевних стражданнях ОСОБА_1 в результаті розповсюдження недостовірних відомостей продюсером ОСОБА_3 щодо персональних даних з приводу його кваліфікації як фахівця під час перебування на займаній посаді в ЗОДТРК, викладених в листі від 06.11.2019 року, адресованого на запит директора Запорізького муніципального театру-лабораторії «Ві», та висловили свою правову позицію щодо застосування норм матеріального та процесуального права в цій частині.

Крім того, в оскаржуваному рішенні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2021 року по цій справі №22-ц/807/22004/21, суд першої інстанції посилається на відповідні обставини, викладені в рішенні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2020 року.

З метою уникнення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості суддів під час розгляду апеляційної скарги у справі № 335/10299/20 (провадження №22-ц/807/2204/21) та забезпечення довіри учасників справи, колегія суддів зробила висновок про наявність правових підстав для задоволення заяви про самовідвід суддів Подліянова Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В. та передачі апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2021 року для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Керуючись ст.ст. 36,39,40,260,381 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву суддів членів колегії Запорізького апеляційного суду Подліянової Ганни Степанівни (суддя-доповідач), Гончар Марини Сергіївни, Маловічко Світлани Володимирівни про самовідвід у цій справі - задовольнити.

Відвести суддю Подліянову Ганну Степанівну (суддю-доповідача), суддю Гончар Марину Сергіївну, суддю Маловічко Світлану Володимирівну від участі розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Справу передати у відділ забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ Запорізького апеляційного суду для нового авторозподілу відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повна ухвала складена 10 грудня 2021 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Гончар М.С. Маловічко С.В.