АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року

м. Чернівці

Справа № 727/12304/19

провадження 822/174/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Одинака О.О., Литвинюк І.М.,

секретар Паучек І.І.

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,

стягувач - ОСОБА_3 ,

особа, діяння якої оскаржується: державний виконавець Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Прізов Вадим Ігорович,

апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 лютого 2020 року,

(головуючий в суді першої інстанції суддя Кодрян Л.І.),

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Прізова В. І.

Скаргу мотивовано тим, що у провадженні Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває виконавче провадження № 52971387 з примусового виконання виконавчого листа № 2-970/2009, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 12 травня 2009 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 19 лютого 2009 року.

У період з 16 березня 2018 року по 09 травня 2019 року він перебував на обліку в Обухівській міськрайонній філії Київського обласного центру зайнятості, й відповідно у цей час не отримував доходу, а тому виплачував аліменти з розрахунку не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. У продовж чотирьох місяців він переказував аліменти на картку доньки ОСОБА_4 , так як стягувач ОСОБА_3 була відсутня на території України.

За період з березня по грудень 2018 року ним добровільно сплачено аліменти в розмірі 14 627,54 гривень, а за період з січня по жовтень 2019 року - 18 091,94 гривень. Також ним сплачено заборгованості по аліментам в розмірі 8 584,40 гривень, що підтверджується квитанцією від 21 жовтня 2018 року та фіскальним чеком від 16 листопада 2019 року.

Натомість у листопаді 2019 року ним отримано довідку-розрахунок від 08 жовтня 2019 року, згідно якої вбачається, що за період з березня 2018 року по вересень 2019 року аліменти ним не сплачувалися, у зв`язку з чим наявна заборгованість в розмірі 54 752,25 грн.

Вважаючи здійснений державним виконавцем розрахунок заборгованості по сплаті аліментів необґрунтованим, та таким, що порушує його права, як сторони виконавчого провадження, а тому просив суд визнати виконавчі дії державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Прізова В. І., в частині здійснення розрахунку заборгованості по сплаті аліментів неправомірними та скасувати довідку-розрахунок від 08 жовтня 2019 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 лютого 2020 року у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що державним виконавцем в межах наданих йому законом повноважень вчинялись виконавчі дії з метою примусового виконання виконавчого листа, і згідно довідки-розрахунку від 08 жовтня 2019 року заборгованість боржника складає 54 752,25 гривень, що є підтвердженням наявної заборгованості за сплати аліментів у вказаному розмірі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

На вказане судове рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, що є підставою для його скасування.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення про задоволення зазначених вимог.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Зазначає, що судом першої не взято до уваги наявність доказів зі сплати заборгованості по аліментах та необґрунтовано зазначено, що дана оплата була здійснена в рахунок заборгованості по аліментах за 2017 рік, а не за 2018-2019 роки.

Неправильність вказаного розрахунку заборгованості підтверджується також і розпискою, яку надала стягувач, і яка міститься в матеріалах виконавчого провадження, із змісту якої вбачається, що станом на момент передачі до Обухівського ВДВС у апелянта не було заборгованості зі сплати аліментів, тому всі поточні платежі, що є у матеріалах справи відносяться до періоду 2018-2019 років.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

У провадженні Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 52971387, на виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Чернівці № 2-970/2009 від 12 травня 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 19 лютого 2009 року (а.с.13-14).

Як вбачається із розрахунку заборгованості від 08 жовтня 2019 року загальна сума заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 , за період з березня 2018 року по вересень 2019 рік, становить 54752 гривень 25 коп.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Прізовим В.І., при складанні розрахунку заборгованості по сплаті аліментів боржника ОСОБА_1 від 08 жовтня 2019 року, не було порушено вимог ст.ст.70, 71 Закону України «Про виконавче провадження», а тому дії державного виконавця є правомірними, вчинені відповідно до цих вимог закону і в межах повноважень.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд повністю погодитись не може з наступних підстав.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Серед основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 18 ЦПК України).

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Відповідно до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи обов`язки.

Отже, боржник вправі звернутися до суду зі скаргою щодо розміру, способу виконання рішення суду зі сплати аліментів у порядку виконання судового рішення.

Такий правовий висновок виклав Верховний Суд у постанові від 05 серпня 2020 року у справі №464/6206/18.

Беручи до уваги вищенаведене, питання з приводу правомірності визначення державним виконавцем розміру аліментів підлягає розгляду в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, шляхом подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця. Зі змісту скарги та заявлених вимог вбачається, що заявник не погоджується з визначеним державним виконавцем розміром заборгованості по сплаті аліментів, вказуючи що державний виконавець при розрахунку такої заборгованості повинен був врахувати суми які були сплачені ОСОБА_1 на погашення заборгованості.

Оскаржуваний розрахунок від 08 жовтня 2019 року містить ряд суперечностей, а тому апеляційний суд позбавлений можливості дійти висновку про правильність такого розрахунку та відповідність його вимогам закону «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Державний виконавець при проведенні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів при обчисленні такої заборгованості не вказав з якого саме розміру доходу (заробітку) вираховує розмір для сплати аліментів.

Крім того, в матеріалах справи також містяться копії квитанцій про переказ грошових коштів зі сплати аліментів: 29 червня 2018 року в розмірі 3000 гривень; 22 серпня 2018 року в розмірі 1500 гривень; 21 вересня 2018 року в розмірі 1500 гривень; 21 жовтня 2018 року в розмірі 8627 гривень 54 копійки, 27 червня 2019 року в розмірі 1507 гривень 54 копійки; 16 листопада 2019 року в розмірі 8584 гривень 40 копійок; 18 листопада 2019 року в розмірі 8000 гривень. Про отримання даних коштів не заперечувала ОСОБА_3 в суді першої інстанції, також копії даних квитанцій були надані суду з матеріалами виконавчого провадження.

Дані квитанції не було відображено та враховано в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 08 жовтня 2019 року.

Підстав вважати, що відомості, які містяться у розрахунку від 08 жовтня 2019 року є правильними, судом не вбачається.

Належних та допустимих доказів на підтвердження правильності оскаржуваного розрахунку державним виконавцем до суду не надавались.

Також державним виконавцем порушено передбачений статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок нарахування заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до частини 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця.

Державним виконавцем при складанні оскаржуваного розрахунку було зазначено розмір щомісячних зобов`язань боржника зі сплати аліментів та не було враховано здійснених ним платежів на погашення таких нарахувань.

В оскаржуваному розрахунку у розділі «Сплачено аліментів» не зазначено платежів, здійснених ОСОБА_1 відповідно до копій квитанції за період з березня 2018 року по вересень 2019 року.

Апеляційний суд не погоджується з рішенням суду першої інстанції про правильність розрахунків, відповідно і дій державного виконавця.

Також частиною 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Враховуючи наведені вище положення закону, державний виконавець за власною ініціативою має право лише виправити допущені ним у процесуальних документах, прийнятих у виконавчому провадженні граматичні чи арифметичні помилки, проте він не уповноважений за власною ініціативою за умов помилкового складання певного процесуального документа, у даному випадку розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, з метою здійснення перерахунку такої заборгованості ухвалити новий процесуальний документ.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження скасування начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований даний державний виконавець, розрахунок від 08 жовтня 2019 року, та зобов`язання державного виконавця провести перерахунок такої заборгованості, а тому підстав для здійснення державним виконавцем такого перерахунку не вбачалось.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Прізова В.І. в частині здійснення розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 08 жовтня 2019 року.

Щодо вимог скарги про скасування розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 08 жовтня 2019 року, слід зазначити наступне.

Відповідно до положень статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги на дії чи бездіяльність державного виконавця суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, скасування здійснених державним виконавцем розрахунків заборгованості по сплаті аліментів не належить до повноважень суду.

Вказаний висновок узгоджується з правовим висновком, який Верховний Суд виклав у постанові від 01 квітня 2020 року у справі №732/1821/18.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Ураховуючи наведене вище, ухвалу суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо здійснення розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 08 жовтня 2019 року постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому ухвалу суду в цій частині слід скасувати та визнати неправомірними дії державного виконавця в частині здійснення розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 08 жовтня 2019 року.

В іншій частині скарги відмовити.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівці від 05 лютого 2020 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Прізова Вадима Ігоровича щодо здійснення розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 08 жовтня 2019 року та скасування розрахунку заборгованості від 08 жовтня 2019 року задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Прізова Вадима Ігоровича в частині здійснення розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 08 жовтня 2019 року неправомірними.

В іншій частині скарги відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови -18 лютого 2021 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: О.О. Одинак

І.М.Литвинюк