Номер провадження: 22-ц/813/8450/21
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Стадніченко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2021 року про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Куриленко О.М., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Маляр Ян Анатолійович, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, виключення її з постанови про опис та арешт майна боржника від 28 січня 2021 року, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Маляр Я.А., третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, виключення її з постанови про опис та арешт майна боржника від 28 січня 2021 року.

12 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

- на квартиру (реєстраційний номер майна: 101), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити будь-яким іншим особам, а також державним реєстраторам вчиняти дії, направлені на відчуження та передання заставу (іпотеку) квартиру (реєстраційний номер майна: 101), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову, призведе до того, що квартира, яка належить позивачу буде незаконно відчужена третім особам.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2021 року заява ОСОБА_1 задоволена частково.

Накладений арешт на 1/2 частину квартири (реєстраційний номер майна: 101), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонено будь-яким іншим особам, а також державним реєстраторам вчиняти дії, направлені на відчуження та передання заставу (іпотеку) 1/2 частину квартири (реєстраційний номер майна: 101), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погодившись з ухвалою суду,ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в який просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким в задоволені заяви про забезпечення позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд не сприяв захисту прав учасників справи, а ухвала спрямована виключно на сприяння боржнику ОСОБА_2 продовжувати ухилятися від виконання рішення суду, на виконання якого відбувався продаж спірної квартири та порушення прав кредитора і стягувача ТОВ «Вердикт Капітал». Також суд не звернув уваги на тривале невиконання боржником умов кредитного договору, що потягло за собою вимушене звернення стягнення на спірну квартиру, також суд не застосував зустрічне забезпечення та не звернув уваги на те, що особа яка звернулася до суду з позовом не має жодного відношення до виконавчого провадження, а заявлений ним позов не поновить реального поновлення порушених прав.

Відзиву до суду надано не було.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26.05.2021 року по даній справі залучено ТОВ «Центр Аграрних Систем», в якості третьої особи.

В судове засідання призначене на 08 грудня 2021 року ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Маляр Я.А., ОСОБА_2 не з`явилися, були сповіщені належним чином (а.с. 72-74).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу у відсутність не з`явившихся сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Землякова О.А., представника ТОВ «Вердикт Капітал»,Єфременко Т.В., представника третьої особи ТОВ «Центр Аграрних Систем», перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, задовольнив заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Маляр Я.А., третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, виключення її з постанови про опис та арешт майна боржника від 28 січня 2021 року, в якому просив:

- визнати квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ;

- виключити з постанови про опис та арешт майна боржника від 28 січня 2021 року ВП №64113270 квартиру АДРЕСА_2 .

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначив, що28 січня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Маляр Я.А. в рамках виконавчого провадження ВП №64113270 виніс постанову про опис та арешт майна ОСОБА_3 .

Оскільки, квартира на яку накладений арешт є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , позивач звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного майнового права, так як вони з жовтня 2009 року знаходяться у фактичних шлюбних відносинах.

Також ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив:

- накласти арешт на квартиру (реєстраційний номер майна: 101), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити будь-яким іншим особам, а також державним реєстраторам вчиняти дії, направлені на відчуження та передання заставу (іпотеку) квартиру (реєстраційний номер майна: 101), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову, призведе до того, що квартира, яка належить позивачу буде незаконно відчужена третім особам.

Згідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається до суду, після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд керується тим, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали шлюб 14 лютого 2014 року (а.с.13), а право власності на спірну квартиру було зареєстровано за ОСОБА_3 05.10.2017 року (витяг а.с.19-20).

Згідно вимог статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Оскільки, між сторонами по справі виник спір щодо права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка є предметом спору у вказаній справі, суд на законних підставах частково задовольнив заяву про забезпечення позову, наклавши арешт на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши будь-яким іншим особам, а також державним реєстраторам вчиняти дії, направлені на відчуження та передання заставу (іпотеку) 1/2 частину вказаної квартири.

На підставі вищевикладеного, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; з урахуванням встановленого спору між сторонами по справі, суд дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги стосовно забезпечення позову є обґрунтованими, законними та співмірними із заявленими позовними вимогами, а невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Вердикт Капітал» про те, що суд не сприяв захисту прав учасників справи, а ухвала спрямована виключно на сприяння боржнику ОСОБА_2 продовжувати ухилятися від виконання рішення суду, на виконання якого відбувався продаж спірної квартири та порушення прав кредитора і стягувача ТОВ «Вердикт Капітал», у зв`язку з тривалим невиконання боржником умов кредитного договору, що потягло за собою вимушене звернення стягнення на спірну квартиру, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вимоги забезпечення позову є співмірними з заявленими позовними вимогами та відповідають вимогам цивільно-процесуального законодавства, а суд, оцінивши докази у їх сукупності, зважаючи на обставини, які передували зверненню позивача до суду за захистом своїх прав та доведеність дійсного виникнення спору між сторонами, на законних підставах задовольнив частково заяву, чим забезпечив позов ОСОБА_1 .

Щодо доводів про не звернення судом уваги на те, що особа яка звернулася до суду з позовом не має жодного відношення до виконавчого провадження, а заявлений ним позов не поновить реального поновлення порушених прав є безпідставними, так як саме за захистом свого порушеного майнового права позивач звернувся до суду, оскільки квартира, на яку просив накласти арешт ОСОБА_1 є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Доводи про незастосування судом зустрічного забезпечення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки з урахуванням виниклих правовідносин, зустрічне забезпечення у даній справі не підлягає застосуванню.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

До того ж заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та діють лише до ухвалення остаточного рішення в справі.

У відповідності з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 13 грудня 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Л.А.Гірняк