КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року м. Київ

Справа № 370/2048/20

Апеляційне провадження №22-ц/824/2971/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області постановлену під головуванням судді Тандир О.В. 21 жовтня 2020 року в смт. Макарів, у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Служби у справах дітей та сім`ї Макарівської районної державної адміністрації, Макарівського районного центру соціальної підтримки дітей та сімей «Промінь Надії» про скасування усиновлення,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Служби у справах дітей та сім`ї Макарівської районної державної адміністрації, Макарівського районного центру соціальної підтримки дітей та сімей «Промінь Надії» про скасування усиновлення - визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачі не виконали в повному обсязі вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та не усунули недоліки в повному обсязі, а саме не зазначили обґрунтування залучення до участі у справі в якості відповідача саме Служби у справах дітей (органу опіки та піклування) Макарівської райдержадміністрації, а відтак і обґрунтування подання вказаного позову саме до Макарівського районного суду Київської області (підсудність справи), також до позовної заяви позивачами було додано у якості доказів ряд додатків, проте на підтвердження яких обставин позовної заяви вони додані зазначено не було.

Не погодились із зазначеним судовим рішенням позивачі, ними подано апеляційну скаргу, так як вважають, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Позивачі вказують на те, що в п.п.1,2 ч.3 ст. 175 ЦПК України відсутня вимога щодо необхідності обґрунтування залучення до участі у справі відповідного відповідача, в даному випадку Макарівської районної державної адміністрації, а тому висновок суду щодо порушення ними вимог п.п.1,2 ч.3 ст. 175 ЦПК України вважають надуманим. Також вказують на те, що не відповідає вимогам п.4 ч.3 ст. 175 ЦПК України висновок суду щодо відсутності позовних вимог до всіх відповідачів, якими є лише Макарівська районна державна адміністрація до якої позивачами і заявлено позовні вимоги. Позивачі зазначають, що у новій редакції позовної заяви ними було викладено обставини, якими вони обґрунтовували свої позовні вимоги та підтверджували відповідними доказами та долучено копію позовної заяви з додатками відповідно до кількості учасників. Проте, суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 175,177 ЦПК України без належної аргументації, на стадії відкриття провадження у справі, без дослідження у судовому засіданні дає критичну оцінку викладеним ними обставинам та наданим доказам.

На підставі викладеного, просили скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. А відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що у вересні 2020 року позивачі звернулись до суду із вищевказаним позовом, в якому просили скасувати усиновлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Неповнолітнього ОСОБА_3 передати на опікування Органу опіки та піклування Макарівської служби у справах дітей та сім`ї. Після набрання рішенням законної сили направити його копі. До відділу РАЦС Макарівського районного управління юстиції Київської області,для внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 08 вересня 2020 року позовну заяву залишено без руху з підстав недодержання вимог, викладених у ст.ст.175,177 ЦПК України, а саме: у порушення вимог п. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України відсутнє обґрунтування залучення до участі у справі в якості відповідача саме Служби у справах дітей Макарівської райдержадміністрації та обґрунтування подання вказаного позову саме до Макарівського районного суду Київської області (підсудність справи); у порушення вимог п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України відсутні позовні вимоги до кожного з відповідачів, а саме відсутні позовні вимоги до відповідача КЗМЦ «Промінь Надії»; у порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 та ч. 5 ст. 177 ЦПК України відсутнє посилання на докази, що підтверджують обставини, якими позивачі обґрунтовують свої вимоги, та не додають їх до позову. Так, зокрема до позову не додано доказів на підтвердження перебування дитини на даний час у КЗМЦ «Промінь Надії», та не додано до позову копії самого рішення суду про усиновлення. Звернуто увагу позивачів на те, що копія рішення суду відповідно до вимог ч. 4 ст. 95 ЦПК України має бути засвідчена в установленому законом порядку, а саме засвідчена підписом відповідальної особи суду, скріплена печаткою суду та з відміткою про набрання ним законної сили (а.с.13).

Копію ухвали суду від 28 вересня 2020 року позивачами отримано 06 жовтня 2020 року (а.с. 15).

12 жовтня 2020 року на виконання ухвали Макарівського районного суду Київської області від 08 вересня 2020 року позивачами до суду першої інстанції подано позовну заяву (в новій редакції), в якій відповідачем зазначено Макарівську районну державну адміністрацію Київської області (орган опіки та піклування) та третіми особами без самостійних вимог на стороні відповідача зазначено: Вишгородську районну державну адміністрацію Київської області (орган опіки та піклування), Вишгородський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Макарівський районний центр соціальної підтримки дітей та сімей «Промінь надії». До позовної заяви (в новій редакції) позивачами долучено: копію рішення Макарівського районного суду від 26 грудня 2019 року; копію заяви до Макарівської районної державної адміністрації від 30 липня 2020 року; копію психолого-педагогічнаої характеристики особистості від 03 червня 2016 року; копію звіту про умови проживання та виховання усиновленої дитини; копію повідомлення Макарівського центру «Промінь надії» від 18 серпня 2020 року.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Служби у справах дітей та сім`ї Макарівської районної державної адміністрації, Макарівського районного центру соціальної підтримки дітей та сімей «Промінь Надії» про скасування усиновлення - визнано неподаною та повернуто позивачу. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що позивачі не виконали в повному обсязі вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та не усунули недоліки в повному обсязі, а саме не зазначили обґрунтування залучення до участі у справі в якості відповідача саме Службу у справах дітей (органу опіки та піклування) Макарівської райдержадміністрації зважаючи на вимоги п. 103 «Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей», затвердженого Постановою КМУ від 08 жовтня 2008 року №905, а відтак і обґрунтування подання вказаного позову саме до Макарівського районного суду Київської області (підсудність справи), також до позовної заяви позивачами було додано у якості доказів ряд додатків, проте на підтвердження яких обставин позовної заяви вони додані зазначено не було.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людини при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно положень ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Статтею 175 ЦПК України встановлено ряд вимог, яким повинна відповідати позовна заява.

Зокрема, згідно п.п 1,2,4,5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Згідно із ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. 175, 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У відповідності до ч.1 ст. 189 ЦПК України завданням підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; 4) визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

З наведених обставин вбачається, що суд першої інстанції повертаючи позовну заяву фактично виходив з того, що позивачами невірно було визначено відповідача у справі тобто склад учасників справи, а також не зазначено виклад обставин, якими вони обґрунтовують свої вимоги та не зазначено по тексту заяви докази, що підтверджують вказані обставини.

Однак, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

За правилами, передбаченими ст. ст. 13, 48, 50, 51, 53 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у справі співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням учасників справи.

Виходячи з системного аналізу вищевказаних норм діючого процесуального законодавства, тільки позивачу належить право визначення відповідача. Вступ або залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можливий після відкриття провадження у справі.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у ч. 2 п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» при пред`явленні позову до частини відповідачів (наприклад при солідарному обов`язку боржників згідно ст.543 ЦК України) суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справи за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

В даному випадку, позивачі самостійно обрали спосіб захисту цивільного права та визначилися з колом учасників, зазначивши, зокрема, відповідачем Макарівську районну державну адміністрацію Київської області (орган опіки та піклування), та третіми особами без самостійних вимог на стороні відповідача: Вишгородську районну державну адміністрацію Київської області (орган опіки та піклування), Вишгородський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Макарівський районний центр соціальної підтримки дітей та сімей «Промінь надії».

Визнаючи недоліком позовної заяви - зазначення неналежного відповідача та надаючи строк для його усунення, суд першої інстанції порушив стадійність цивільного процесу та прийшов до передчасного висновку, залишивши поза увагою те, що вказане питання не вирішується на стадії відкриття провадження у справі, а може бути з'ясовано та вирішено на стадії підготовчого засідання або в ході розгляду справи.

Таким чином, хибними є висновки суду першої інстанції про те, що позивачі у позовній заяві невірно визначилися із складом учасників справи, зокрема, відповідача.

Крім того, притягнення до участі в розгляді справи неналежного відповідача може бути самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Право обґрунтовувати в позові свої вимоги, зазначати певні докази на підтвердження обставин, які вказані в позові, є диспозитивним правом позивача, гарантоваим цивільно - процесуальним законом.

Питання щодо якості такого викладу (чіткість, підставність, обґрунтованість, доведеність), оцінка таких обставинам, а також наявність чи відсутність порушення прав позивача, не може вирішуватись судом на стадії відкриття провадження у справі.

Отже, на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі, суддя не вправі надавати оцінку обгрунтованості позовних вимог, оскільки кожна сторона вправі розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд, при цьому вирішення питання про доведеність чи недоведеність пред'явлених позовних вимог та сама оцінка доказів є можливою виключно на стадії розгляду справи по суті.

Щодо не зазначення позивачами, які докази підтверджують обставини, викладені ними у позовній заяві, то колегія суддів вважає, що обсяг доказів, які підтверджують вимоги позовної заяви, визначає позивач самостійно. Ненадання позивачем всіх необхідних доказів на підтвердження обставин викладених в позовній заяві може мати певні процесуальні наслідки, зокрема щодо неможливості їх прийняття судом на наступних стадіях процесу. Водночас суд не вправі на стадії відкриття провадження у справі давати оцінку наданим позивачем доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Натомість, суд першої інстанції фактично вдався до оцінки доказів заявленого позову, що є недопустимим на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для визнання позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Служби у справах дітей та сім`ї Макарівської районної державної адміністрації, Макарівського районного центру соціальної підтримки дітей та сімей «Промінь Надії» про скасування усиновлення неподаною та повернення її позивачам.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2020 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук