Провадження № 22-ц/4808/1651/21
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л. Р.
Суддя-доповідач Василишин Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л.В.

суддів: Горейко М.Д., Фединяка В.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.

за участі ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» - адвоката Данилової Тетяни Анатоліївни на рішення Івано-Франківського міського суду в складі Кіндратишин Л.Р., ухвалене 25 серпня 2021 року в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області, в справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго», ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулось в суд із позовом до акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго», ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 березня 2019 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та СП «Оптіма-Фарм ЛТД» укладено договір страхування наземного транспорту №53/19-Т/Ц5, згідно якого страхова компанія взяла на себе зобов`язання компенсувати підприємству будь-яке пошкодження або знищення, в тому числі, автомобіля марки, «Citroen Jumper», д.н. НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 12 лютого 2020 року в м. Івано-Франківську на вул. Декабристів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Citroen Jumper», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Audi A4», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Вказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія автомобіля «Audi A4», д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Івано-Франківського міського суду від 24 квітня 2020 року по справі №344/2616/20. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Citroen Jumper», д.н. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту склала 98 784,15 грн, (з розрахунку: 89 293,65+9 490,50), яка відшкодована позивачем відповідно до умов договору. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Audi A4», д.н. НОМЕР_2 , була застрахована АТ «СК «Інго» (поліс АО/4251015, ліміт відповідальності 100 000,00 грн., франшиза 1 000 грн), ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до вищезазначеного товариства. АТ «СК «Інго» здійснило виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» в загальному розмірі 52 852,00 грн. Відповідно до Звіту №51 від 05 березня 2020 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 70 526,65 грн. Таким чином не відшкодована частина матеріального збитку складає 17 674,65 грн. (з розрахунку 70 526,65 - 52 852,00). Відшкодування різниці між завданою шкодою і належним страховим відшкодуванням у розмірі 28 257,50 грн відповідно до положень статті 1194 ЦК України покладається безпосередньо на ОСОБА_1 , як фактичного заподіювача шкоди (з розрахунку 98 784,15 грн. (вартість відновлювального ремонту) - 70 526,65 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу).

Посилаючись на вказані обставини позивач просив стягнути на свою користь з АТ «СК «Інго» 17 674,65 грн страхового відшкодування, а з ОСОБА_1 - 28 257,50 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25 серпня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що обґрунтування позовних вимог не знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, позивач не довів належними доказами розмір спричиненої шкоди для стягнення її з відповідачів.

В апеляційній скарзі представник ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» - адвокат Данилова Т.А. посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим судом не враховано, що Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №51 від 05 березня 2020 року є єдиним документом, який визначає оцінену шкоду. Наданий відповідачем АТ «СК «Інго» розрахунок №2445680 від 23 липня 2020 року не є належним доказом, оскільки є власним розрахунком страхової компанія та здійснений аварійним комісаром, а не оцінювачем чи експертом.

Також вказує, що після дорожньо-транспортної пригоди відбулось замикання електропроводки в автомобілі. Для відновлення застрахованого автомобіля було проведено заміну жгута, електропроводки, корпуса блоку запобіжника. В результаті цього ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»було здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 9490,50 грн. На підставі виплати позивачем АТ «СК «Інго» здійснила доплату у розмірі 3 257,44 грн, визнавши обґрунтованість проведення заміни електропроводки. А тому, вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність вартості вказаних деталей та робіт по їх заміні.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «СК «Інго» зазначає, що відповідно до частини 4 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком можуть залучатися аварійні комісари. А отже розрахунок №2445680 від 23 липня 2020 року, складений аварійним комісаром ОСОБА_3 також є доказом, який виготовлений в порядку положень Закону і визначає вартість відновленого ремонту автомобіля з урахуванням зносу. На підставі цього розрахунку з вирахуванням франшизи і було визначено розмір страхового відшкодування. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив відхилити.

Представники ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та АТ «СК «Інго» в судове засідання не з`явилися будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Представник апелянта подала заяву, в якій просила справу розглядати в їх відсутності. Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України перешкод розглядові справи в відсутності цих учасників справи не встановлено.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, і це підтверджується матеріалами справи, що 01 березня 2021 між ПрАТ «СК» Арсенал Страхування» та СП «Оптіма-Фарм, ЛТД» укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №53/19-Т/Ц5, за умовами якого страховик взяв на себе зобов`язання компенсувати Страхувальнику прямі збитки, які є наслідком певних подій за страховими ризиками, які носять ознаки ймовірності та випадковості, а саме: викрадення, збитки внаслідок ДТП, збитки внаслідок інших подій (а.с.6-10).

Строк дії договору з 17 березня 2019 року по 16 березня 2020 року (пункт 16 договору).

У розділі 26 договору визначено перелік речей та документів, які підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитків.

Відповідно до п.27.2 страхове відшкодування сплачується страхувальнику тільки після того, як повністю будуть встановлені причини та розмір збитку, надані речі та документи, які підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитків. Страхувальник зобов`язаний надати Страховику усі необхідні документи та речі, що підтверджують причини та розмір збитку, перелік яких наведено в розділі 26 Договору. Ненадання вказаних документів та речей дає Страховику право відмовити у виплаті страхового відшкодування як в цілому, так і в частині збитку, не підтвердженій такими документами.

У переліку транспортних засобів, що підлягають страхуванню під номером 182 вказано автомобіль вантажний С, «Citroen Jumper» L2Р2, 2018 року випуску, д.н. НОМЕР_1 (а.с.12-16).

З`ясовано, що 11 лютого 2020 року в м. Івано-Франківську на перехресті вул. Тисменицька - Декабристів сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Citroen Jumper», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Audi A4», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Івано-Франківського міського суду від 24 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с.23).

Згідно вимог частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

12 лютого 2020 року водій ОСОБА_2 подав заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспорту (а.с.17).

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №51 від 05 березня 2020 року, проведеної на замовлення ПрАТ «СК» Арсенал Страхування» експертом-оцінювачем ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту складає 91 586,56 грн, значення коефіцієнту фізичного зносу - 0,26 згідно Методики п.7.38, 7.39, 7.41, вартість матеріального збитку, спричиненого власнику колісного транспортного засобу «Citroen Jumper», д.н. НОМЕР_1 становить 70526,65 грн з ПДВ на запасні частини (а.с.28-39).

Згідно зі страховим актом від 20 березня 2020 року №006.01275320-2 ПрАТ «СК» Арсенал Страхування» виплатило ФОП ОСОБА_5 страхове відшкодування у розмірі 89 293,65 грн. Розрахунок страхового відшкодування зроблено на підставі рахунку №003531 від 20 березня 2020 року, згідно якого вартість виконаних робіт кузовного ремонту автомобіля «Citroen Jumper», д.н. НОМЕР_1 » склала 89 293,65 грн (а.с.19, 21, 24, 40).

В подальшому відповідно до страхового акта №006.01275320-3 від 23 червня 2020 року ПрАТ «СК» Арсенал Страхування» виплатило ФОП ОСОБА_6 страхове відшкодування у розмірі 9 490,50 грн. За змістом розрахунку страхового відшкодування розмір страхового відшкодування зроблено на підставі рахунку на оплату № від 22 червня 2021 року (а.с.20, 22, 41).

В свою чергу, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як власника наземного транспортного засобу, була застрахована у АТ «СК «ІНГО Україна» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/4251015. Згідно з полісом страхова сума на одного потерпілого: у разі заподіяння шкоди життю і здоров`ю становить 200 000,00 грн, у разі заподіяння шкоди майну - 100 000,00 грн., розмір франшизи - 1 000,00 грн (а.с.77).

Відповідно до платіжних доручень №6882 від 27 квітня 2020 року та № 12240 від 03 серпня 2020 року АТ АСК «Інго» сплачено на користь ПрАТ «СК» Арсенал Страхування» 49594,56 грн та 3 257,44 грн відповідно. При цьому призначення платежу зазначено: оплата страхового відшкодування а/м Citroen Jumper, НОМЕР_1 , дог. 4251015, Арсенал страхування ПрАТ СК, ід.к.33908322 (а.с.42, 43).

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів, а тому при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі, правового статусу суб`єкта звернення та відповідний статус учасників справи.

Таким чином, судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Відповідно до вимог статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Разом із предметним критерієм для визначення юрисдикції має враховуватися також суб`єктний чинник.

Відповідно до статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом (стаття 20 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Підставою для звернення до суду з даним позовом стало те, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», як страховик виплатило суму страхового відшкодування на користь страхувальника СП «Оптіма-Фарм ЛТД, як потерпілої у дорожньо-транспортній пригоді, винною особою у якій визнано відповідача ОСОБА_1 , у зв`язку з чим позивач набув право вимоги відшкодування страхової виплати до відповідачів. При цьому зважаючи на те, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 70 526,65 грн, а АТ СК «Інго» здійснило виплату страхування відшкодування у загальному розмірі 52 852,00 грн ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» просило стягнути з АТ «СК «Інго» 17 674,65 грн. З ОСОБА_1 просило стягнути 28 257,50 грн як різницю між вартістю відновлювального ремонту та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц в аналогічних правовідносинах зроблено висновок про те, що за вимогами статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому в деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Тобто страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Вирішуючи питання щодо юрисдикційності спору у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що спір між двома господарюючими суб`єктами (страховими компаніями) повинен бути вирішений за правилами іншого судочинства (господарського).

За таких обставин, розглядаючи позовні вимоги у цій справі в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанцій у порушення норм процесуального права не звернув належної уваги на те, що правовідносини в частині позовних вимог ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування з АТ «СК «Інго» виникли між двома господарюючими суб`єктами, а тому підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Що стосується позовних вимог ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 , колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 та 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» реалізовує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Враховуючи ліміт відповідальності страховика АТ «СК «Інго», наявність спору щодо розміру майнової шкоди між останньою та позивачем, колегія суддів вважає, що позовні вимоги до ОСОБА_1 є передчасними.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою та другою статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що рішення міського суду підлягає скасуванню. Провадження у справі в частині вимог ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до АТ «Страхова компанія «Інго» необхідно закрити, роз`яснивши позивачу, що розгляд справи в цій частині віднесено до юрисдикції господарського суду. В частині вимог позову до ОСОБА_1 - відмовити.

Керуючись статтями 374, 376, 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» - адвоката Данилової Тетяни Анатоліївни задоволити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 25 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Провадження у справі в частині вимог приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» про стягнення страхового відшкодування закрити.

Роз`яснити приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Арсенал Страхування», що розгляд справи в цій частині віднесено до юрисдикції господарського суду.

В частині вимог позову приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді М.Д. Горейко

В.Д. Фединяк