Справа № 740/5302/20
Провадження № 2/740/352/21
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді Пантелієнко В.Г.

з участю секретаря Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ніжина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Сосницької районної державної адміністрації, орган опіки та піклування Кудрівської сільської ради Сосницького району, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити місце проживання дитини з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач є батьком її дочки ОСОБА_3 , проте своїх батьківських обов`язків не виконує. Він проживає в м. Ніжині і з березня 2016 року не спілкується з дитиною, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться розвитком та станом здоров`я дитини, її навчанням у школі, свідомо ухиляючись від свого обов`язку по вихованню дочки.

Позивачка та її представник адвокат Бабич А.І. в судове засідання не з`явились, надіславши заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав підтримали і просили їх задовольнити, в частині визначення місця проживання дитини просили залишити без розгляду.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, повідомлений належним чином про судове засідання, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279, ст.ст. 280-281 ЦПК України, справа розглянута у порядку заочного розгляду за наявними у справі матеріалами.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Сосницької районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги та розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Копією свідоцтва про народження підтверджується, що батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.11).

Як вбачається з рішення Ніжинського міськрайонного суду від 06 грудня 2016 року на а.с.12-13, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Довідкою виконавчого комітету Кудрівської сільської ради Сосницького району підтверджується, що ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою.

Неналежне виконання своїх батьківських обов`язків ОСОБА_2 по відношенню до його дочки підтверджується довідкою Кудрівської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 16.10.2020 року, довідкою Кудрівського фельдшерсько-акушерського пункту Сосницького району від 16.10.2020 р., поясненнями сусідів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , відповідно до яких, відповідач вихованням та навчання дитини не цікавиться, участі у вихованні не бере (а.с. 16,17,23,24).

Рішенням № 27 від 22.10.2020 року виконавчого комітету Кудрівської сільської ради та висновком від 24.11.2020 року органу опіки та піклування Сосницької районної державної адміністрації, встановлено доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки ОСОБА_3 . У висновку зазначено, що відповідач участі у вихованні не бере, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, має заборгованість по сплаті аліментів, проживає окремо, фактично вихованням займається мати ОСОБА_1 (а.с. 21, 22).

Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження його участі у вихованні дітей, з чого суд робить висновок. що останній не спілкується з дочкою, не утримує матеріально, що є елементами протиправного невиконання ним, передбачених ст.150 СК України, обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, де зазначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини.

Постанова Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснює, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

По даній справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини буде суперечити її інтересам.

На думку суду поведінка відповідача є такою, що свідчить про ухилення від виконання ним обов`язку по вихованню дитини. Такий акт свідомої поведінки ОСОБА_2 розцінюється судом як небажання виконувати свій батьківський обов`язок.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як викладені в ньому доводи знайшли своє підтвердження , відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, яка в якості підстави для позбавлення відповідача батьківських прав передбачає ухилення матері та батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, оскільки зазначена міра є виправданою, з огляду на необхідність захистити інтереси дитини.

Керуючись ст.ст. 150, 157, п.2 ч.1 ст. 164, 171 Сімейного кодексу України, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позбавити батьківських прав відносно його дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.Г. Пантелієнко