ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 484/2260/17

провадження № 61-3606св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М., Тітова М. Ю.

учасники справи:

позивач - виконуючий обов`язки керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області, який діє в інтересах держави в особі Лукашівської сільської ради Миколаївської області та Первомайської районної адміністрації Миколаївської області,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги ОСОБА_1 та першого заступника прокурора Миколаївської області на постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року в складі колегії суддів Лисенка П. П., Галущенка О. І., Серебрякової Т. В.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

11 липня 2017 року виконуючий обов`язки керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області, який діє в інтересах держави в особі Лукашівської сільської ради Миколаївської області та Первомайської районної адміністрації Миколаївської області, звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 і просив:

- розірвати договір оренди водного об`єкта загальнодержавного значення площею водного дзеркала 22,87 га для риборозведення, укладений 12 березня 2013 року між Первомайською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 ;

- повернути даний водний об`єкт Лукашівській сільській раді Миколаївської області як органу, який на даний час має повноваження щодо розпорядження цим об`єктом;

- стягнути з ОСОБА_1 528 381,15 грн збитків за використання без правовстановлюючих документів і безоплатно земельної ділянки під водним об`єктом.

В обґрунтування своїх вимог позивач указував, що на підставі розпорядження голови Первомайської районної державної адміністрації від 22 лютого 2013 року № 28-р ОСОБА_1 передано в оренду водний об`єкт (ставок) загальною площею водного дзеркала 22,87 га в межах території Лукашівської сільської ради терміном на 25 років для риборозведення, а 12 березня 2013 року між Первомайською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 укладено договір оренди водного об`єкта.

Підпунктом «б» пункту 6.1.2 договору оренди передбачено, що підставою для його припинення шляхом розірвання є неукладення орендарем у тримісячний термін договору оренди землі під орендованим водним об`єктом.

Такий договір оренди земельної ділянки з ОСОБА_1 не укладався.

22 квітня 2014 року Первомайська РДА повідомила відповідача про порушення ним підпункту «б» пункту 6.1.2 договору оренди водного об`єкта.

28 січня 2016 року та 12 липня 2016 року ОСОБА_1 направлялися запрошення з`явитись до сільської ради для вирішення питання щодо укладення договору оренди земельної ділянки під водоймою, проте відповідач на запрошення не відреагував та до теперішнього часу заходів щодо оформлення права користування землею не вжив.

Прокурор уважав, що неукладення договору оренди землі під водним об`єктом є порушенням умов договору оренди водного об`єкта та підставою для його розірвання.

Зазначав, що внаслідок невжиття ОСОБА_1 заходів щодо укладення договору оренди землі під водним об`єктом орендодавцеві завдано значної шкоди у вигляді ненадходження відповідних платежів до бюджету, так як у випадку не укладення договору оренди та інших правочинів як правових підстав для користування земельною ділянкою з вини користувача настають правові наслідки, передбачені статтею 157 ЗК України та Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженим Постановою КМУ від 19 квітня 1993 року № 284.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не порушив умови договору оренди водного об`єкту загальнодержавного значення від 12 березня 2013 року, оскільки своєчасно звернувся до орендодавця - органу місцевого самоврядування з заявою про укладення договору оренди землі, проте такий договір не був укладений з причин, що не залежали від волі відповідача.

Прокурор не довів у встановленому законом порядку, що саме ОСОБА_1 не вжив належних заходів щодо укладення договору оренди землі. За таких обставин відсутні підстави для розірвання договору оренди водного об`єкту загальнодержавного значення від 12 березня 2013 року, а оскільки вимога про відшкодування збитків є в даній справі похідною, правові підстави для її задоволення відсутні.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року апеляційну скаргу прокуратури задоволено частково, рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 збитків за користування земельною ділянкою скасовано й ухвалено в цій частині нове рішення, яким дану позовну вимогу задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету Лукашівської сільської ради 528 381,15 грн у рахунок відшкодування збитків за фактичне використання земельної ділянки, що знаходиться під водним об`єктом, який перебуває в оренді.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд виходив із того, що використовуючи земельну ділянку під водним об`єктом, відповідач орендну плату не вносить, хоча знає про такий обов`язок, а тому неотримані позивачем від оренди земельної ділянки кошти слід стягнути з нього як збитки, розмір яких розрахований комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам в Первомайському районі в акті від 21 лютого 2017 року.

Залишаючи без змін рішення місцевого суду в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про розірвання договору оренди водного об`єкта та його повернення в комунальну власність, апеляційний суд виходив із того, що невиконання однієї з істотних умов договору, а саме неукладення договору оренди земельної ділянки, сталося внаслідок невиконання органом місцевого самоврядування свого обов`язку, а не внаслідок порушення ОСОБА_1 зобов`язань, а тому правові підстави для розірвання договору оренди водного об`єкту відсутні, оскільки це фактично є покладенням на ОСОБА_1 відповідальності за невиконання іншою стороною умов договору.

Аргументи учасників справи

20 лютого 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року та просив її скасувати як таку, що прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Указує, що користувався водним об`єктом на підставі договору його оренди, а неукладення договору оренди земельної ділянки не свідчить про спричинення збитків за користування такою ділянкою.

13 березня 2019 року перший заступник прокурора Миколаївської області подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року та просив її скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди водного об`єкта та його повернення й ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, а в іншій частині залишити постанову апеляційного суду без змін.

Указує, що ОСОБА_1 не виконав умови договору оренди водного об`єкта та не уклав із органом місцевого самоврядування договір оренди земельної ділянки під таким об`єктом, а тому спірний договір підлягає розірванню.

У квітні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив першого заступника прокурора Миколаївської області на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якій прокурор просив залишити її без задоволення, а постанову апеляційного суду в частині задоволення позовної вимоги про стягнення збитків залишити без змін.

Зазначає, що апеляційний суд правильно встановив, що відповідач здійснював фактичне користування земельною ділянкою під водним об`єктом без оформлення правовстановлюючих документів, та дійшов обґрунтованого висновку про доцільність стягнення з відповідача збитків за фактичне користування земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 01 березня 2019 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 .

Ухвалою Верховного Суду від 28 березня 2019 року клопотання ОСОБА_1 задоволено та зупинено виконання постанови Миколаївського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року до закінчення розгляду касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження за скаргою заступника прокурора Миколаївської області.

Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 12 березня 2013 року між Первомайською РДА Миколаївської області та ОСОБА_1 на підставі розпорядження голови Первомайської РДА Миколаївської області від 22 лютого 2013 року № 28-р «Про передачу водного об`єкта (ставка) в оренду громадянину ОСОБА_1 у межах території Лукашівської сільської ради» укладений договір оренди водного об`єкта загальнодержавного значення.

Згідно з умовами цього договору Первомайська РДА передала, а ОСОБА_1 прийняв у строкове платне користування водний об`єкт загальнодержавного значення - ставок загальною площею водного дзеркала 22,87 га, який розташований за межами населеного пункту на території Лукашівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області для риборозведення строком на 15 років.

Основні параметри водного об`єкта (ставка) №104: довжина - 1,84 км, середня ширина - 95 м, глибина середня - 1,46 м, площа водного дзеркала при НПУ - 17,582 га, фактичний обсяг води 256,5 тис. м3, протяжність берегової лінії 3,8 км, площа ПЗП - 3,3 га. Основні параметри водного об`єкта (ставка) № 105: довжина - 0,63 км, середня ширина - 84 м, глибина середня - 1,08 м, площа водного дзеркала при НПУ - 5,287 га, фактичний обсяг води 57,3 тис. м3, протяжність берегової лінії 1,48 км, площа ПЗП - 1,37 га.

Водний об`єкт переданий ОСОБА_1 на підставі акта приймання-передачі водного об`єкта (ставка) від 12 березня2013 року.

Підпунктом «б» пункту 6.1.2 договору оренди водного об`єкта передбачено обов`язок укладення орендарем у тримісячний термін договору оренди землі під водним об`єктом і правові наслідки невиконання такого обов`язку, а саме, право орендодавця на дострокове розірвання договору та відшкодування орендарем збитків за позадоговірне користування землею.

Пунктами 10.2 та 10.2.2 указаного договору визначено, що його дія припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі невиконання другою стороною обов`язків, передбачених цим договором, та внаслідок випадкового знищення, що істотно перешкоджає використанню водного об`єкта, а також з інших підстав, визначених законом.

12 червня 2013 року на виконання вимог пункту 6.1.2 договору оренди водного об`єкта ОСОБА_1 письмово звернувся до Первомайської РДА з заявою про надання в оренду земельної ділянки під водними об`єктами № 104 і № 105 , розташованими в межах території Лукашівської сільської ради Первомайського району.

Листом голови Первомайської РДА від 19 липня 2013 року № Х-393 ОСОБА_1 повідомлено, що його заява про надання в оренду земельних ділянок під водними об`єктами (ставками) № 104 і № 105 розглянута, проте відповідно до частини другої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, які відбуваються у формі аукціонів. У разі прийняття рішення щодо проведення земельних торгів, які відбуваються у формі аукціонів, всі умови, час і місце його проведення будуть оприлюднені в засобах масової інформації. В цьому випадку ОСОБА_1 матиме право взяти участь в аукціоні на загальних засадах.

Листом голови Первомайської РДА від 22 квітня 2014 року № 389-01.02-01 ОСОБА_1 повідомлено, що відповіднодо підпункту «б» пункту 6.1.2 договору оренди водного об`єкта в разі не укладення орендарем у тримісячний термін договору оренди землі під водним об`єктом договір підлягає достроковому розірванню. В зв`язку з цим ОСОБА_1 запропоновано подати до Первомайської РДА клопотання про розірвання договору оренди водного об`єкта за взаємною згодою сторін, в іншому випадку дане питання буде вирішуватися в судовому порядку.

Листами від 28 січня та 12 липня 2016 року Лукашівська сільська рада Первомайського району Миколаївської області запропонувала ОСОБА_1 , з`явитись до сільської ради для вирішення питання про складення договору оренди земельної ділянки під водним об`єктом.

Згідно з інформацією Первомайського відділення Южноукраїнської ОДПІ ГУ ДФС в Миколаївській області договір оренди земельної ділянки під водним об`єктом не укладений, ОСОБА_1 протягом 2016 року сплатив 3 120 грн орендної плати за землю.

Відповідно до акта про визначення збитків, складеного 21 лютого 2017 року комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачем в Первомайському районі, ОСОБА_1 у зв`язку з використанням земельної ділянки під водним об`єктом безоплатно та без правовстановлюючих документів заподіяв державі збитки в розмірі 528 381,15 грн.

Позиція Верховного Суду

Касаційні скарги подано до набрання чинності Закону України № 460-ІХ від 15 січня 2020 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», тому відповідно до пункту 2 прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного закону розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.

Згідно з положеннями статті 389 ЦПК України(тут і далі у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За результатами розгляду касаційних скарг колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі статтею 51 Водного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у користування на умовах оренди водні об`єкти (їх частини) місцевого значення та ставки, що знаходяться в басейнах річок загальнодержавного значення, можуть надаватися водокористувачам лише для риборозведення, виробництва сільськогосподарської і промислової продукції, а також у лікувальних і оздоровчих цілях. Умови, строки і збір за оренду водних об`єктів (їх частин) визначаються в договорі оренди за згодою сторін.

Пунктом 6.1.2 договору оренди водного об`єкту загальнодержавного значення від 12 березня 2013 року неукладення орендарем у тримісячний термін договору оренди землі під водним об`єктом визначене самостійною підставою для дострокового розірвання договору оренди водного об`єкту.

Суди встановили, що договір оренди земельної ділянки під водним об`єктом сторони не уклали.

Висновок, що порушення пункту 6.1.2 договору від 12 березня 2013 року не є підставою для його розірвання, суди першої та апеляційної інстанцій зробили на підставі того, що договір оренди земельної ділянки не був укладений не з вини ОСОБА_1 , оскільки відповідач 12 червня 2013 року звертався до Первомайської РДА Миколаївської області з заявою про надання в оренду земельної ділянки під водними об`єктами № 104 і № 105 , розташованими в межах території Лукашівської сільської ради Первомайського району.

Зазначений висновок судів попередніх інстанцій не ґрунтується на нормах матеріального права та наявних у матеріалах справи доказах, оскільки пунктом 6.1.2 договору від 12 березня 2013 року право орендодавця на дострокове розірвання цього договору пов`язується з фактом неукладення орендарем договору оренди земельної ділянки під водним об`єктом незалежно від його вини.

Суди не врахували, що Первомайська РДА Миколаївської області не відмовляла ОСОБА_1 у задоволенні заяви про надання в оренду земельної ділянки під водними об`єктами № 104 і № 105 , а роз`яснила відповідачеві визначений частиною другою статті 124 ЗК України порядок передання відповідних земельних ділянок у користування громадян.

Згідно частини другої статті 124 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, третьої статті 135 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів. Організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, або державний виконавець у разі виконання рішень, що підлягають примусовому виконанню в порядку,передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що ОСОБА_1 не звертався до Лукашівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області як до розпорядника земельними ділянками під водними об`єктами № 104 і № 105 із заявою про проведення земельних торгів (аукціону) щодо вказаних земельних ділянок.

Установивши, що листами від 28 січня та від 12 липня 2016 року Лукашівська сільська рада Первомайського району Миколаївської області пропонувала ОСОБА_1 з`явитись до сільської ради для вирішення питання про укладення договору оренди земельної ділянки під водним об`єктом, суди не звернули увагу, що вказані запрошення були відповідачем проігноровані.

За таких обставин наявні передбачені положеннями статті 651 ЦК України та пунктом 6.1.2 укладеного між сторонами договору оренди водного об`єкта підстави для його розірвання у зв'язку з неукладенням ОСОБА_1 договору оренди земельних ділянок під водним об`єктом.

У пунктах 69-75 постанови Великої Палати Верховного Суду зроблено висновок, що «серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 52 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка заволоділа цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Негаторний позов - це позов власника, який є володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 ЗК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово виснувала про те, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду (перехід до них володіння цими землями) всупереч вимогам ЗК України є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього кодексу (див. також висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постановах від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц; від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 70); від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 80); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 96); від 7 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (пункт 45)). Отже, зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити упродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71); від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96); від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97); від 7 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (пункт 46)). Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (абзац п`ятий пункту 143), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 99), від 7 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (пункт 46))».

З урахуванням наведеного слід зробити висновок, що вимога позивача про повернення водного об`єкта, наслідком задоволення якої є й повернення земель водного фонду, що знаходяться під водним об`єктом, відповідає критерію належності способу захисту порушеного права.

Задовольняючи позовні вимоги про відшкодування збитків, апеляційний суд виходив із того, що відповідач використовував земельну ділянку під водним об`єктом без укладення договору оренди та внесення орендної плати, що є підставою для стягнення з нього на користь позивача неотриманих від оренди земельної ділянки коштів в порядку статей 22, 1166 ЦК України.

Обов`язок укладення окремого договору оренди земельної ділянки під водним об`єктом передбачений пунктом 6.1.2 договору від 12 березня 2013 року, укладеного між сторонами, а також з 01 липня 2013 року був врегульований положеннями статті 51 ВК України, згідно якої водні об`єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою; сплата орендної плати за водний об`єкт не звільняє від сплати орендної плати за земельну ділянку під цим об`єктом.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 Земельного кодексу України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Предметом позову у цій справі є стягнення з користувача водного об`єкта коштів за фактичне користування земельною ділянкою під цим водним об`єктом без укладення договору оренди землі.

Суди встановили, що відповідач правомірно користується водним об`єктом загальнодержавного значення загальною площею водного дзеркала 22,87 га, який розташований за межами населеного пункту на території Лукашівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, на підставі договору оренди водного об`єкта від 12 березня 2013 року.

З моменту укладення вказаного договору у відповідача виник обов`язок укласти договір оренди земельної ділянки під водним об`єктом, проте речові права на таку земельну ділянку відповідачем зареєстровано не було.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) зроблено висновок, що «немає підстав для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок, оскільки до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.Для висновків про наявність підстав для повернення безпідставно набутих коштів є встановлення обставин набуття або збереження майна за рахунок іншої особи та те, що набуття або збереження цього майна відбулося за відсутності правової підстави, або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала».

За таких обставин апеляційний суд помилково кваліфікував правовідносини між сторонами як такі, що виникли внаслідок завдання збитків у зв`язку з використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Безпідставне набуття ОСОБА_1 спірної земельної ділянки не є результатом протиправного діяння, а є наслідком законних дій, зокрема отримання у користування водного об`єкту, який розташований на спірній земельній ділянці.

Враховуючи, що речові права відповідача на земельну ділянку не реєструвались, він не набув прававласності або користування щодо земельної ділянки, а тому використовує її без достатніх правових підстав.

Відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мавсплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Суди встановили, що згідно акта про визначення збитків від 21 лютого 2017 року, складеного комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачем в Первомайському районі, ОСОБА_1 у зв`язку з використанням земельної ділянки під водним об`єктом безоплатно та без правовстановлюючих документів заподіяв державі збитки в розмірі 528 381,15 грн.

Аналіз змісту вказаного акту свідчить, що зазначена сума складається з розміру орендної плати за землю, вирахуваної у відповідності до статті 288.5.1 Податкового кодексу України.

Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).

З огляду на викладене правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є за своїм змістом кондикційними, а не деліктними, тому підстави для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок відсутні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) зазначено, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Апеляційний суд, встановивши, що відповідач безкоштовно користувався спірною земельною ділянкою без укладення договору оренди, дійшов по суті правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь власника (розпорядника) земельної ділянки 528 381,15 грн, однак неправильно застосував норми права, що підлягають застосуванню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин першої, другої і четвертої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Ураховуючи наведене, рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про розірвання договору та повернення майна підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в цій частині. Постанова апеляційного суду в частині задоволення позовних вимог про відшкодування збитків підлягає зміні з викладенням її мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Щодо судових витрат

Статтею 416 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи часткове задоволення вимог касаційної скарги та скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови в задоволенні позовних вимог про розірвання договору та повернення майна з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення позову, з ОСОБА_2 на користь прокуратури Миколаївської області підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем за подання касаційної скарги в розмірі 3 200 грн.

Підстави для зміни розподілу судових витрат, здійсненого апеляційним судом, відсутні, оскільки суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги про відшкодування збитків, стягнув з відповідача на користь позивача в повному обсязі судовий збір, сплачений останнім за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог виконуючого обов`язки керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області, який діє в інтересах держави в особі Лукашівської сільської ради Миколаївської області та Первомайської районної адміністрації Миколаївської області, до ОСОБА_1 про розірвання договору й повернення майна скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Розірвати договір оренди водного об`єкта загальнодержавного значення - ставка загальною площею водного дзеркала 22,87 га, який розташований в селі Лукашівка Первомайського району Миколаївської області, укладений 12 березня 2013 року між Первомайською районною державною адміністрацією Миколаївської області та ОСОБА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_1 повернути Лукашівській сільській раді Первомайського району Миколаївської області водний об`єкт загальнодержавного значення - ставок загальною площею водного дзеркала 22,87 га, який розташований в селі Лукашівка Первомайського району Миколаївської області

Постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року в частині задоволення позовних вимог виконуючого обов`язки керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області, який діє в інтересах держави в особі Лукашівської сільської ради Миколаївської області та Первомайської районної адміністрації Миколаївської області, до ОСОБА_1 про відшкодування збитків змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Миколаївської області судовий збір за розгляд справи в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 3 200 грн.

Поновити виконання постанови Миколаївського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року в частині задоволення позовних вимог виконуючого обов`язки керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області, який діє в інтересах держави в особі Лукашівської сільської ради Миколаївської області та Первомайської районної адміністрації Миколаївської області, до ОСОБА_1 про відшкодування збитків та в частині розподілу судових витрат.

Із моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2018 року та постанова Миколаївського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року в скасованій частині втрачають законну силу.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

М. М. Русинчук

М. Ю. Тітов