У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Васильківського відділу державної виконавчої служби у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про зняття арешту,-

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Васильківського відділу державної виконавчої служби у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Киїів) про зняття арешту.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

За правилами цивільного процесуального законодавства позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст.175 ЦПК України.

Розглянувши позовну заяву, суддя дійшов висновку про залишення її без руху як таку, що подана без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України з наступних підстав.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна`в ід 03.06.2016№ 5 у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Позивач не є стороною виконавчого провадження.

Порядок зняття арешту з майна регулюєтьсяст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна боржника або його частини зазначені в ч. 4ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 5ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»в усіх випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Позивач визначив здійснити захист свої майнових прав у позовному провадженні, а не у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 № 5 спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно достатей 15,16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження).

У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VIIЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

Предмет позову як його один з основних елементів представляє собою матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, яка витікає зі спірної матеріально-правової відносини, з приводу якої суд повинен ухвалити рішення у справі.

Згідно з ч. 1 ст.42 та ч. 1 ст.48 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Звертаючись до суду з позовом про зняття арешту з майна, накладеного в межах виконавчих проваджень, позивач свої вимоги заявив до Васильківського відділу державної виконавчої служби у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), разом з тим в порушення 175 ЦПК України не вказав зміст позовних вимог щодо цього відповідача, в чому саме полягає матеріально-правова вимога позивача до відповідача та не пред`явив їх до особи, від прав та обов`язків яких залежить обсяг, зміна чи припинення його прав, тобто, в даному випадку відповідачем повинен бути стягувач, в інтересах якого накладено арешт і який у зв`язку з накладенням арешту набуває певні права щодо арештованого майна боржника.

Слід зазначити , про те, що оскільки позивачем не ставиться питання про визнання права власності на арештоване майно та чи взагалі він має на нього право, а лише вимога про зняття з нього арешту, то належним відповідачем у даній справі є особа, в інтересах якої накладено арешт на майно боржника, а третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Васильківський відділ державної виконавчої служби у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)

З огляду на посилання позивача, як на підставу позову на ч. 1 та ч. 5ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження », відповідно до якої « особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту», позивачу необхідно вказати особу з якою існує спір з приводу майна, вказати її процесуальний статус та зазначити відомості про особу для забезпечення подальшої участі її у розгляді справи.

Оскільки вказані недоліки перешкоджають прийняттю позовної заяви до судового розгляду, то позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Відповідно до пункту частини 1 статті 185 Цивільного кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно частині 2 статті 185 Цивільного кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України ,-

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Васильківського відділу державної виконавчої служби у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про зняття арешту залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків тривалістю десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для надання суду оновленої позовної заяви, яка відповідає вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України із наданням копій оновленої позовної заяви.

Роз`яснити, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк заява буде визнана неподаною та повернута відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.В. Апаллонова