ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/7186/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2021 р. Дарницький районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Лужецької О.Р.

при секретарі Григораш Н.М.

учасники справи:

представник позивача ОСОБА_1 ,

представник відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання інформації недостовірною

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_3 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі по тексту Відповідач, ОСОБА_4 ) про захист честі, гідності та ділової репутації та просив:

Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права позивача, викладену в опублікованій на українському інтернет-виданні « Цензор.нет » у статті « ІНФОРМАЦІЯ_2 » інформацію такого змісту:

- «В политсовет «Слуг народа» избран ОСОБА_3 - … хозяин границы и прокуратуры Харьковской и Сумской областей. ОСОБА_3 летает в Крым к своим родителям, получившим российские паспорта, владеет двумя гостиницами в Алуште, девятью фирмами по завозу импорта в Украину и землей на погранпереходе Гоптовка.»;

- «ОСОБА_3 также добыл должность прокурора Харьковской области для своего партнера ОСОБА_5 »;

- « Именно ОСОБА_5 причастен к закрытию уголовного дела по приватизации земли на пограничном переходе «Гоптовка » компанией «Фронтера»»;

- «Погранслужба, кстати, до сих пор платит генералу ОСОБА_3»;

- «ОСОБА_3 … приватизировал часть земли погранперехода»;

- «ОСОБА_3 также назначил главой Сумской облгосаминистрации ОСОБА_8, также имеет большое влияние в прокуратуре Сумской области.»;

- «Но теперь он все уголовные дела позакрывал, и Слуги его стесняться перестали и сразу избрали в политсовет»;

- «Слуги народа дали ОСОБА_3 еще больше влияния, чем у него было до 2014-го»

- «в российских базах данных обнаруживается наличие у семьи члена политсовета Слуги народа ОСОБА_3 бизнеса в оккупированном Крыму.»;

- «ОСОБА_3 … владеет двумя гостиницами в Алуште, девятью фирмами по завозу импорта в Украину и землей на погранпереходе Гоптовка.»;

- «ОСОБА_3 еще в 2014-м отправил в Крым копии всех своих документов, включая школьные аттестаты и даже флюораграфию грудной клетки.».

Зобов`язати відповідача опублікувати на головній сторінці інтернет-виданні «Цензор.нет» спростування вказаної інформації з використанням такої ж графіки та шрифтів наступного змісту: «не відповідає дійсності інформація поширена у статті « ІНФОРМАЦІЯ_2 », опублікованій на українському інтернет-виданні « Цензор.нет » такого змісту:

- «В политсовет «Слуг народа» избран ОСОБА_3 - … хозяин границы и прокуратуры Харьковской и Сумской областей. ОСОБА_3 летает в Крым к своим родителям, получившим российские паспорта, владеет двумя гостиницами в Алуште, девятью фирмами по завозу импорта в Украину и землей на погранпереходе Гоптовка.»;

- «ОСОБА_3 также добыл должность прокурора Харьковской области для своего партнера ОСОБА_5 »;

- « Именно ОСОБА_5 причастен к закрытию уголовного дела по приватизации земли на пограничном переходе «Гоптовка » компанией «Фронтера»»;

- «Погранслужба, кстати, до сих пор платит генералу ОСОБА_3»;

- «ОСОБА_3 … приватизировал часть земли погранперехода»;

- «ОСОБА_3 также назначил главой Сумской облгосаминистрации ОСОБА_8, также имеет большое влияние в прокуратуре Сумской области.»;

- «Но теперь он все уголовные дела позакрывал, и Слуги его стесняться перестали и сразу избрали в политсовет»;

- «Слуги народа дали ОСОБА_3 еще больше влияния, чем у него было до 2014-го»

- «в российских базах данных обнаруживается наличие у семьи члена политсовета Слуги народа ОСОБА_3 бизнеса в оккупированном Крыму.»;

- «ОСОБА_3 … владеет двумя гостиницами в Алуште, девятью фирмами по завозу импорта в Украину и землей на погранпереходе Гоптовка.»;

- «ОСОБА_3 еще в 2014-м отправил в Крым копии всех своих документов, включая школьные аттестаты и даже флюораграфию грудной клетки.».

Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права позивача, викладену в опублікованій на українському інтернет-виданні « Цензор.нет » у статті «ІНФОРМАЦІЯ_3» інформацію такого змісту:

- «13 марта в политсовет партии «Слуга народа» был избран ОСОБА_3»;

- «он обзавелся двумя гостиницами в Алуште, и его родители быстро получили российское гражданство, а сын приехал к ним и зарегистрировался по адресу квартиры в Севастополе уже по российским законам»;

- «ОСОБА_3 … стал выполнять требования не украинской погранслужбы, а погранслужбы Российской Федерации!»;

- « ОСОБА_3 стал одним из руководителей избирательного штаба партии «Слуга народа », куратором приграничной Харьковской области. Именно ОСОБА_3 контролирует власть в приграничной области - его прокурор, его народные депутаты - мажоритарщики, его районные администрации. Такой агент влияния, тесно связанный с оккупантами интересами»;

- «1.ОСОБА_3 удобно летать в Крым через ближайший российский аэропорт в Белгороде, но вместо Белгорода он регулярно ездит в Москву …

2. Многие поездки ОСОБА_3 носят сугубо деловой характер.»

- «3. ОСОБА_3 месяц назад зачем-то приезжал в Москву для полета в Турцию… ОСОБА_3 решил какое-то дело в Москве. »;

- « ОСОБА_3 - предатель присяги, предатель Украины. ».

Зобов`язати відповідача опублікувати на головній сторінці інтернет-виданні « Цензор.нет » спростування вказаної інформації з використанням такої ж графіки та шрифтів наступного змісту: «не відповідає дійсності інформація поширена у статті « ІНФОРМАЦІЯ_3 », опублікованій на українському інтернет-виданні «Цензор.нет» такого змісту:

- «13 марта в политсовет партии «Слуга народа» был избран ОСОБА_3»;

- «он обзавелся двумя гостиницами в Алуште , и его родители быстро получили российское гражданство, а сын приехал к ним и зарегистрировался по адресу квартиры в Севастополе уже по российским законам»;

- «ОСОБА_3 … стал выполнять требования не украинской погранслужбы, а погранслужбы Российской Федерации!»;

- « ОСОБА_3 стал одним из руководителей избирательного штаба партии «Слуга народа », куратором приграничной Харьковской области. Именно ОСОБА_3 контролирует власть в приграничной области - его прокурор, его народные депутаты - мажоритарщики, его районные администрации. Такой агент влияния, тесно связанный с оккупантами интересами»;

- «1.ОСОБА_3 удобно летать в Крым через ближайший российский аэропорт в Белгороде, но вместо Белгорода он регулярно ездит в Москву …

2. Многие поездки ОСОБА_3 носят сугубо деловой характер.»

«3. ОСОБА_3 месяц назад зачем-то приезжал в Москву для полета в Турцию… ОСОБА_3 решил какое-то дело в Москве. »;

- « ОСОБА_3 - предатель присяги, предатель Украины. ».

Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права позивача інформацію, опубліковану відповідачем на особистій сторінці у соціальній мережі «Фейсбук» (Facebook) в дописі « В политсовет Слуг народа избран ОСОБА_3 получивший звание генерала при ОСОБА_6 , хозяин границы и прокуратуры Харьковской и Сумской областей, который летает в Крым к своим родителям, получившим российские паспорта, владеет двумя гостиницами в Алуште , девятью фирмами по завозу импорта в Украине и землей на погранпереходе Гоптовка » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_12 такого змісту:

- «В политсовет «Слуг народа» избран ОСОБА_3 - … хозяин границы и прокуратуры Харьковской и Сумской областей. ОСОБА_3 летает в Крым к своим родителям, получившим российские паспорта, владеет двумя гостиницами в Алуште, девятью фирмами по завозу импорта в Украину и землей на погранпереходе Гоптовка.»;

- «ОСОБА_3 также добыл должность прокурора Харьковской области для своего партнера ОСОБА_5 »;

- « Именно ОСОБА_5 причастен к закрытию уголовного дела по приватизации земли на пограничном переходе «Гоптовка» компанией «Фронтера»»;

- «Погранслужба, кстати, до сих пор платит генералу ОСОБА_3»;

- «ОСОБА_3 … приватизировал часть земли погранперехода»;

- «ОСОБА_3 также назначил главой Сумской облгосаминистрации ОСОБА_8, также имеет большое влияние в прокуратуре Сумской области.»;

- «Но теперь он все уголовные дела позакрывал, и Слуги его стесняться перестали и сразу избрали в политсовет»;

- «Слуги народа дали ОСОБА_3 еще больше влияния, чем у него было до 2014-го»

- «в российских базах данных обнаруживается наличие у семьи члена политсовета Слуги народа ОСОБА_3 бизнеса в оккупированном Крыму.»;

- «ОСОБА_3 … владеет двумя гостиницами в Алуште, девятью фирмами по завозу импорта в Украину и землей на погранпереходе Гоптовка.»;

- «ОСОБА_3 еще в 2014-м отправил в Крым копии всех своих документов, включая школьные аттестаты и даже флюораграфию грудной клетки.».

Зобов`язати відповідача протягом 5 календарних днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати вказану інформацію шляхом публікації на його особистій сторінці у соціальній мережі «Фейсбук» (Facebook) резолютивної частини рішення та спростування вказаної інформації наступного змісту: «не відповідає дійсності інформація поширена у дописі « В политсовет Слуг народа избран ОСОБА_3 получивший звание генерала при ОСОБА_6 , хозяин границы и прокуратуры Харьковской и Сумской областей, который летает в Крым к своим родителям, получившим российские паспорта, владеет двумя гостиницами в Алуште , девятью фирмами по завозу импорта в Украине и землей на погранпереходе Гоптовка », опублікованій за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_12 такого змісту:

- «В политсовет «Слуг народа» избран ОСОБА_3 - … хозяин границы и прокуратуры Харьковской и Сумской областей. ОСОБА_3 летает в Крым к своим родителям, получившим российские паспорта, владеет двумя гостиницами в Алуште, девятью фирмами по завозу импорта в Украину и землей на погранпереходе Гоптовка.»;

- «ОСОБА_3 также добыл должность прокурора Харьковской области для своего партнера ОСОБА_5 »;

-« Именно ОСОБА_5 причастен к закрытию уголовного дела по приватизации земли на пограничном переходе «Гоптовка» компанией «Фронтера»»;

-«Погранслужба, кстати, до сих пор платит генералу ОСОБА_3»;

-«ОСОБА_3 … приватизировал часть земли погранперехода»;

-«ОСОБА_3 также назначил главой Сумской облгосаминистрации ОСОБА_8, также имеет большое влияние в прокуратуре Сумской области.»;

-«Но теперь он все уголовные дела позакрывал, и Слуги его стесняться перестали и сразу избрали в политсовет»;

-«Слуги народа дали ОСОБА_3 еще больше влияния, чем у него было до 2014-го»

-«в российских базах данных обнаруживается наличие у семьи члена политсовета Слуги народа ОСОБА_3 бизнеса в оккупированном Крыму.»;

-«ОСОБА_3 … владеет двумя гостиницами в Алуште, девятью фирмами по завозу импорта в Украину и землей на погранпереходе Гоптовка.»;

-«ОСОБА_3 еще в 2014-м отправил в Крым копии всех своих документов, включая школьные аттестаты и даже флюораграфию грудной клетки.».

Зобов`язати відповідача протягом 5 календарних днів з дня набрання рішенням законної сили видалити з його особистої сторінки у соціальній мережі «Фейсбук» (Facebook) допис « В политсовет Слуг народа избран ОСОБА_3 получивший звание генерала при ОСОБА_6 , хозяин границы и прокуратуры Харьковской и Сумской областей, который летает в Крым к своим родителям, получившим российские паспорта, владеет двумя гостиницами в Алуште, девятью фирмами по завозу импорта в Украине и землей на погранпереходе Гоптовка».

Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права позивача інформацію, опубліковану відповідачем на особистій сторінці у соціальній мережі « Фейсбук » (Facebook) в дописі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_15 такого змісту:

- «13 марта в политсовет партии «Слуга народа» был избран ОСОБА_3. ОСОБА_3»;

- «он обзавелся двумя гостиницами в Алуште , и его родители быстро получили российское гражданство, а сын приехал к ним и зарегистрировался по адресу квартиры в Севастополе уже по российским законам»;

- «ОСОБА_3 … стал выполнять требования не украинской погранслужбы, а погранслужбы Российской Федерации!»;

- « ОСОБА_3 стал одним из руководителей избирательного штаба партии «Слуга народа », куратором приграничной Харьковской области. Именно ОСОБА_3 контролирует власть в приграничной области - его прокурор, его народные депутаты - мажоритарщики, его районные администрации. Такой агент влияния, тесно связанный с оккупантами интересами»;

- «1.ОСОБА_3 удобно летать в Крым через ближайший российский аэропорт в Белгороде, но вместо Белгорода он регулярно ездит в Москву …

2. Многие поездки ОСОБА_3 носят сугубо деловой характер.»

«3.ОСОБА_3 месяц назад зачем-то приезжал в Москву для полета в Турцию… ОСОБА_3 решил какое-то дело в Москве. »;

- « ОСОБА_3 - предатель присяги, предатель Украины.».

Зобов`язати відповідача протягом 5 календарних днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати вказану інформацію шляхом публікації на його особистій сторінці у соціальній мережі « Фейсбук » (Facebook) резолютивної частини рішення та спростування вказаної інформації наступного змісту: «не відповідає дійсності інформація поширена у дописі « ІНФОРМАЦІЯ_3», опублікованій за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_15 такого змісту:

- «13 марта в политсовет партии «Слуга народа» был избран ОСОБА_3.ОСОБА_3»;

- «он обзавелся двумя гостиницами в Алуште , и его родители быстро получили российское гражданство, а сын приехал к ним и зарегистрировался по адресу квартиры в Севастополе уже по российским законам»;

- «ОСОБА_3 … стал выполнять требования не украинской погранслужбы, а погранслужбы Российской Федерации!»;

- « ОСОБА_3 стал одним из руководителей избирательного штаба партии «Слуга народа », куратором приграничной Харьковской области. Именно ОСОБА_3 контролирует власть в приграничной области - его прокурор, его народные депутаты - мажоритарщики, его районные администрации. Такой агент влияния, тесно связанный с оккупантами интересами»;

- «1.ОСОБА_3 удобно летать в Крым через ближайший российский аэропорт в Белгороде, но вместо Белгорода он регулярно ездит в Москву …

2. Многие поездки ОСОБА_3 носят сугубо деловой характер.»

«3. ОСОБА_3 месяц назад зачем-то приезжал в Москву для полета в Турцию… ОСОБА_3 решил какое-то дело в Москве. »;

- « ОСОБА_3 - предатель присяги, предатель Украины.».

Зобов`язати відповідача протягом 5 календарних днів з дня набрання рішенням законної сили видалити з його особистої сторінки у соціальній мережі « Фейсбук » (Facebook) допис « ІНФОРМАЦІЯ_3».

Зобов`язати відповідача припинити поширювати персональні дані ОСОБА_3 та стягнення моральної шкоди в сумі 100 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_17 на веб-сайті https://censor.net автором ОСОБА_4 була розміщена стаття під назвою ««ІНФОРМАЦІЯ_2 » (далі - Стаття від ІНФОРМАЦІЯ_17).

Також ІНФОРМАЦІЯ_17 на своїй персональній сторінці у соціальній мережі Фейсбук (Facebook) відповідач опублікував допис під заголовком « В политсовет Слуг народа избран ОСОБА_3 получивший звание генерала при ОСОБА_6 , хозяин границы и прокуратуры Харьковской и Сумской областей, который летает в Крым к своїм родителям, получившим российские паспорта, владеет двумя гостиницами в Алуште, девятью фирмами по завозу импорта в Украине и землей на погранпереходе Гоптовка» (далі - Допис від ІНФОРМАЦІЯ_17). Цей допис має аналогічний до Статті від ІНФОРМАЦІЯ_17 зміст.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_18 на веб-сайті https://censor.net автором ОСОБА_4 була розміщена стаття під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3» (далі - Стаття від ІНФОРМАЦІЯ_18). Також ІНФОРМАЦІЯ_18 на своїй персональній сторінці у соціальній мережі Фейсбук (Facebook) відповідач опублікував допис під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_3» (далі - Допис від ІНФОРМАЦІЯ_18). Цей допис має аналогічний до Статті від ІНФОРМАЦІЯ_18 зміст.

Статтями від ІНФОРМАЦІЯ_17 та ІНФОРМАЦІЯ_18 (далі разом - Статті), а також Дописами від ІНФОРМАЦІЯ_17 та ІНФОРМАЦІЯ_18 (далі разом - Дописи) відповідач поширив серед невизначеного кола осіб недостовірну і негативну інформацію про позивача. У Статтях та Дописах відповідач стверджував, що опубліковану ним інформацію можна перевірити на достовірність, у зв`язку з чим вона є фактичними твердженнями, а не оціночними судженнями.

Дана інформація також була поширена рядом веб-сайтів у мережі Інтернет з посиланням на відповідача як її автора. Інформація, поширена відповідачем, є негативною, оскільки створює враження про позивача як про особу, яка не дотримується закону, справляє позаправовий вплив, здобула власність незаконним шляхом та щодо позивача були відкриті кримінальні провадження, що не відповідає дійсності та в цілому негативно впливає на суспільну оцінку якостей позивача в очах оточуючих, відтак поширення такої інформації порушує право позивача на повагу до честі, гідності та недоторканість ділової репутації.

У Статті від ІНФОРМАЦІЯ_17 та Дописі від ІНФОРМАЦІЯ_17, у Статті від ІНФОРМАЦІЯ_18 та Дописі від ІНФОРМАЦІЯ_18 викладені твердження, що не відповідають дійсності. Поширена відповідачем інформація щодо позивача є негативною, не підтверджується доказами, з огляду на що у відповідності до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» не є оціночними судженнями та підлягає визнанню недостовірною і спростуванню. На підтвердження невідповідності зазначає:

«В политсовет «Слуг народа» избран ОСОБА_3 - … хозяин границы и прокуратуры Харьковской и Сумской областей. ОСОБА_3 летает в Крым к своим родителям, получившим российские паспорта, владеет двумя гостиницами в Алуште, девятью фирмами по завозу импорта в Украину и землей на погранпереходе Гоптовка».

Позивач не входить в політичну раду Політичної партії «Слуга народу». Наведення вказівки на входження позивача до складу політичної партії «Слуга народу» було здійснено задля привернення до Статті від ІНФОРМАЦІЯ_17 та Допису від ІНФОРМАЦІЯ_17 уваги громадськості та збільшення розголосу негативної інформації про позивача.

Права власності на кордон позивач також не має. Належні позивачу об`єкти нерухомості відображені у відповідному державному реєстрі, але кордону та прокуратури там не значиться, так само не має вказівки на готелі у м. Алушта. Товариства, в яких позивач є учасником, не мають відношення до «завозу імпорту», що також відображено у ЄДР.

Позивач не обіймає жодної з посад, наведених у статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та не відноситься до осіб, які уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Позивач не відноситься до національних публічних діячів, перелік яких зазначений в п. 37 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

З 20.07.2017 позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, номер запису:0198504 та здійснює підприємницьку діяльність, а також позивач є учасником ряду товариств з обмеженою діяльністю, які здійснюють господарську діяльність. Політичної чи громадської діяльності позивач не здійснює.

1.1.2 «ОСОБА_3 также добыл должность прокурора Харьковской области для свого партнера ОСОБА_5».

Позивачем ніколи не здійснювалася «добич посади прокурора». За інформацією з офіційного сайту Генеральної прокуратури України 30.09.2019 Генеральний прокурор ОСОБА_7 підписав наказ про призначення ОСОБА_5 на посаду прокурора Харківської області. Вказаний наказ є дійсним та жодною особою, наскільки відомо з відкритих джерел, не оскаржений.

Позивач не має та не міг мати жодного відношення до підписання Генеральним прокурором України наказу про призначення прокурора Харківської області.

1.1.3 «Именно ОСОБА_5 причастен к закрытию уголовного дела по приватизации земли на пограничном переходе «Гоптовка» компанией «Фронтера». ТОВ «Фронтера», учасником якої є позивач, не було приватизовано жодної земельної ділянки, належні товариству на праві власності земельні ділянки були придбані за відплатними договорами купівлі-продажу, право власності на ці земельні ділянки чи порядок їх набуття ніким не оскаржується та не оскаржувався.

Жодних кримінальних справ щодо ТОВ «Фронтера» ніколи не було відкрито, а отже невідкриті справи не могли бути закриті.

1.1.4 «Погранслужба, кстати, до сих пор платит генералу ОСОБА_3».

Позивач не отримує від Державної прикордонної служби будь-яких грошових коштів, ані як фізична особа, ані як підприємець.

Жодних земельних ділянок позивачем не приватизовано. Всі належні позивачу земельні ділянки придбані ним за договорами купівлі-продажу.

1.1.5 «ОСОБА_3 … приватизировал часть земли погранперехода».

Позивачем не приватизовано жодної земельної ділянки, всі належні позивачу земельні ділянки придбані виключно за договорами купівлі-продажу. Крім того, у власності позивача не має земель прикордонного переходу.

1.1.6 «ОСОБА_3 также назначил главой Сумской облгосаминистрации ОСОБА_8, также имеет большое влияние в прокуратуре Сумской области.».

Призначення ОСОБА_8 головою Сумської обласної державної адміністрації було здійснено Президентом України ОСОБА_9 згідно Указу Президента України №509/2020 від 23.11.2020. Жодні повноваження Президента України позивач не приймав та не міг прийняти, в тому числі повноваження призначати керівників облдержадміністрацій. Будь-якого впливу на прокуратуру позивач не здійснює, оскільки не обіймає жодної посаду у органах прокуратури.

1.1.7 «Но теперь он все уголовные дела позакрывал, и Слуги его стесняться перестали и сразу избрали в политсовет».

Будь-яких кримінальних справ позивач не закривав, оскільки не обіймає ані посаду слідчого, ані прокурора. І як вже було вказано до Політичної ради Партії «Слуга народу» позивач не має відношення. Будь-яких кримінальних справ щодо позивача не відкрито та не було відкрито.

1.1.8. «Слуги народа дали ОСОБА_3 еще больше влияния, чем у него было до 2014-го»

Як зазначалося, позивач, не обіймає посади в Політичній партії «Слуга народу» - ані політичні, ані адміністративні, та відповідно не отримував будь-який вплив, ані більший, ані менший.

1.1.9 «в российских базах данных обнаруживается наличие у семьи члена политсовета Слуги народа ОСОБА_3 бизнеса в оккупированном Крыму.»

Будь-якого бізнесу у сім`ї позивача в російських базах даних не значиться.

1.1.10 «ОСОБА_3 … владеет двумя гостиницами в Алуште, девятью фирмами по завозу импорта в Украину и землей на погранпереходе Гоптовка..».

Як зазначалося у власності позивача не має готелів у м. Алушта, а також земельної ділянки на прикордонному переході та товариств «з завозу імпорту». Позивач є учасником кількох товариств з обмеженою відповідальністю, діяльність яких не присвячена «завозу импорта».

1.1.11. «ОСОБА_3 еще в 2014-м отправил в Крым копии всех своих документов, включая школьные аттестаты и даже флюораграфию грудной клетки.»

Будь-які документи, в тому числі наведені відповідачем, позивач не направляв.

Відповідач не наводить джерела інформації, а вказівка на Крим має метою привернути увагу до Статті від ІНФОРМАЦІЯ_17 та Публікації від ІНФОРМАЦІЯ_17.

1.2. У Статті від ІНФОРМАЦІЯ_18 та Дописі від ІНФОРМАЦІЯ_18 викладені твердження, що не відповідають дійсності, дослівне цитування яких та підтвердження невідповідності дійсності викладається далі.

1.2.1 «13 марта в политсовет партии «Слуга народа» был избран ОСОБА_3.ОСОБА_3»

Як вже зазначалося позивач не входить до Політичної ради Партії «Слуга народу».

1.2.2 «(ОСОБА_3) он обзавелся двумя гостиницами в Алуште, и его родители бістро получили российское гражданство, а сын приехал к ним и зарегистрировался по адресу квартиры в Севастополе уже по российским законам». Попередньо зазначалося, що у власності позивача не має готелів у м. Алушта. Місце проживання позивача зареєстровано за адресою, вказаною в цій позовній заяві.

1.2.3 «ОСОБА_3 … стал выполнять требования не украинской погранслужбы, а погранслужбы Российской Федерации!» Позивач жодного разу не притягувався до відповідальності за порушення вимог Прикордонної служби України, всі вимоги та правила ним виконуються згідно чинного законодавства.

1.2.4 «ОСОБА_3 стал одним из руководителей избирательного штаба партии «Слуга народа», куратором приграничной Харьковской области. Именно ОСОБА_3 контролирует власть в приграничной области - его прокурор, его народные депутаты - мажоритарщики, его районные администрации. Такой агент влияния, тесно связанный с окупантами интересами».

Позивач не обіймає політичні чи адміністративні посади в партії «Слуга народу», не є обіймає посаду куратора Харківської області чи будь-якої іншої області, жодного контролю позивач не здійснює щодо будь-яких територій, позивач не має відношення до прокурорів, народних депутатів та адміністрацій.

Відповідач серед іншого звинувачує позивача «у зв`язку з окупантами», що знову ж таки не відповідає дійсності, не має під собою жодних підстав та призначене виключно для негативного впливу на суспільну оцінку якостей позивача в очах оточуючих.

1.2.5 «1.ОСОБА_3 удобно летать в Крым через ближайший российский аэропорт в Белгороде, но вместо Белгорода он регулярно ездит в Москву …

2. Многие поездки ОСОБА_3 носят сугубо деловой характер.»

«3. ОСОБА_3 месяц назад зачем-то приезжал в Москву для полета в Турцию… ОСОБА_3 решил какое-то дело в Москве. »;

Позивач не відвідує Москву , в тому числі з діловою метою. В лютому 2021 року позивач не відвідував Москву та не вирішував будь-яких справ у Москві.

1.2.6 «ОСОБА_3 - предатель присяги, предатель Украины.»

Відсутні будь-які вироки, в тому числі, які набрали законної сили, згідно яких позивач визнаний зрадником. Такі вислови відповідача є недостовірними, образливими, та таким, що ганьблять честь та гідність позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вказана інформація містить недостовірні відомості, що порушує особисті немайнові права позивача. Поширена інформація носить стверджувальний характер, викладена у формі фактичних тверджень та є негативною, оскільки створює негативну соціальну оцінку позивача в очах оточуючих.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 24 червня 2021 року відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що зазначена інформація є оціночним судженням, позивачем не доведено, що відповідачем порушуються будь-які права позивача, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. 3, 28).

Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

Під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка її підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною першою статті 302 Цивільного кодексу України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію.

Судом встановлено, що на українському інтернет-виданні « Цензор.нет » у статті « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та на особистій сторінці у соціальній мережі «Фейсбук» (Facebook) в дописі « В политсовет Слуг народа избран ОСОБА_3 получивший звание генерала при ОСОБА_6 , хозяин границы и прокуратуры Харьковской и Сумской областей, который летает в Крым к своим родителям, получившим российские паспорта, владеет двумя гостиницами в Алуште, девятью фирмами по завозу импорта в Украине и землей на погранпереходе Гоптовка » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_12 . Зі змісту вказаної публікації вбачається, - «В политсовет «Слуг народа» избран ОСОБА_3 - … хозяин границы и прокуратуры Харьковской и Сумской областей. ОСОБА_3 летает в Крым к своим родителям, получившим российские паспорта, владеет двумя гостиницами в Алуште, девятью фирмами по завозу импорта в Украину и землей на погранпереходе Гоптовка.»;

- «ОСОБА_3 также добыл должность прокурора Харьковской области для своего партнера ОСОБА_5 »;

- « Именно ОСОБА_5 причастен к закрытию уголовного дела по приватизации земли на пограничном переходе «Гоптовка » компанией «Фронтера»»;

- «Погранслужба, кстати, до сих пор платит генералу ОСОБА_3»;

- «ОСОБА_3 … приватизировал часть земли погранперехода»;

- «ОСОБА_3 также назначил главой Сумской облгосаминистрации ОСОБА_8, также имеет большое влияние в прокуратуре Сумской области.»;

- «Но теперь он все уголовные дела позакрывал, и Слуги его стесняться перестали и сразу избрали в политсовет»;

- «Слуги народа дали ОСОБА_3 еще больше влияния, чем у него было до 2014-го»

- «в российских базах данных обнаруживается наличие у семьи члена политсовета Слуги народа ОСОБА_3 бизнеса в оккупированном Крыму.»;

- «ОСОБА_3 … владеет двумя гостиницами в Алуште, девятью фирмами по завозу импорта в Украину и землей на погранпереходе Гоптовка.»;

- «ОСОБА_3 еще в 2014-м отправил в Крым копии всех своих документов, включая школьные аттестаты и даже флюораграфию грудной клетки.».

Крім того, на українському інтернет-виданні « Цензор.нет » у статті та на особистій сторінці у соціальній мережі « Фейсбук » (Facebook) за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_15 в дописі «ІНФОРМАЦІЯ_3 » інформацію такого змісту:

- «13 марта в политсовет партии «Слуга народа» был избран ОСОБА_3»;

- «он обзавелся двумя гостиницами в Алуште, и его родители быстро получили российское гражданство, а сын приехал к ним и зарегистрировался по адресу квартиры в Севастополе уже по российским законам»;

- «ОСОБА_3 … стал выполнять требования не украинской погранслужбы, а погранслужбы Российской Федерации!»;

- « ОСОБА_3 стал одним из руководителей избирательного штаба партии «Слуга народа », куратором приграничной Харьковской области. Именно ОСОБА_3 контролирует власть в приграничной области - его прокурор, его народные депутаты - мажоритарщики, его районные администрации. Такой агент влияния, тесно связанный с оккупантами интересами»;

- «1.ОСОБА_3 удобно летать в Крым через ближайший российский аэропорт в Белгороде, но вместо Белгорода он регулярно ездит в Москву …

2. Многие поездки ОСОБА_3 носят сугубо деловой характер.»

- «3. ОСОБА_3 месяц назад зачем-то приезжал в Москву для полета в Турцию… ОСОБА_3 решил какое-то дело в Москве. »;

- « ОСОБА_3 - предатель присяги, предатель Украины.».

Звертаючись в суд з даним позовом, позивачем пред`явлено вимоги до ОСОБА_4 .

У рішенні Дарницького районного суду м. Києва по справі № 753/13561/15-ц від 03.11.2015 встановлено, що відповідач є власником та головним редактором інтернет-видання «Цензор.нет».

Персональна сторінка відповідача у соціальній мережі Фейсбук використовується ним особисто, що, зокрема, встановлено у рішеннях Дарницького районного суду м. Києва по справі № 753/14712/16-ц від 27.02.2017, по справі № 753/11359/19 від 01.04.2020 та по справі № 753/14346/19 від 21.11.2019.

Позивач вказує, що поширена відповідачем інформація має негативний зміст, не відповідає дійсності та є недостовірною, чим порушує права позивача на повагу до гідності та честі та недоторканності ділової репутації.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Відповідно до ч. 5 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Пункт 18 цієї Постанови закріплює положення про те, що позивач має довести те, що внаслідок поширеної відповідачем інформації було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією цей Закон розуміє будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 ЦК України інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

У пунктах 1,19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що беручи до уваги положення статей 32, 34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи.

Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в України, неодноразово наголошував, зокрема у рішенні від 28 березня 2013 року у справі «Нова газета» та Бородянський проти Росії», що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підстав: закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки.

Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 11 факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження.

Таким чином, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав.

У частині другій статті 30 Закону України «Про інформацію» визначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, згідно зі статтею 277 Цивільного кодексу України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту.

Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії»).

Разом з тим, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Суду слід уважно розрізняти факти та оціночні судження і критику у поєднанні з дотримання розумних меж цих суджень.

Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії»).

Пленум Верховного Суду України у пункті 15 постанови від 27.02.2009 № 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи роз`яснив судам, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно із статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06 жовтня 2015 року).

Преса відіграє істотну роль у демократичному суспільстві. І хоча вона не може переступати певні межі, зокрема, щодо репутації, прав інших осіб і необхідності запобігання розголошенню конфіденційної інформації, тим не менш, її обов`язком є передавати у спосіб, сумісний із її обов`язками та відповідальністю, інформацію та ідеї з усіх питань суспільного інтересу, включно з тими, що стосуються правосуддя. Не тільки на неї покладається завдання передавати таку інформацію та ідеї; громадськість також має право їх отримувати. Стаття 10 захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надаються. Журналістська свобода також включає можливість перебільшень або навіть провокацій. Пункт 2 статті 10 Конвенції майже не надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про виступи політиків або про питання, які становлять суспільний інтерес. Крім того, межа допустимої критики щодо такої публічної особи як політик є ширшою, ніж щодо приватної особи. На відміну від останнього, перший неминуче та свідомо йде на те, щоб усі його слова та вчинки були об`єктом пильної уваги з боку журналістів та широкого загалу, тому має виявляти більшу толерантність (GAZETA UKRAINA-TSENTR v. UKRAINE, № 16695/04, § 46, ЄСПЛ, 15 липня 2010 року).

Відповідно, коли висловлювання стосуються питання суспільного інтересу, свободі вираження думок зазвичай надаватиметься високий рівень захисту, а органи влади, таким чином, матимуть вузькі межі дискреційних повноважень. Більше того, межі допустимої критики щодо політика ширші, ніж межі критики щодо приватної особи. На відміну від останньої, політик неминуче та свідомо відкриває себе для пильного вивчення своїх слів та дій з боку журналістів та широкого загалу, а тому повинен проявляти більшу толерантність. Звичайно, право на захист репутації поширюється і на політиків, навіть якщо вони виступають не як приватні особи, проте у таких випадках вимоги такого захисту мають бути збалансовані з інтересами суспільства до відкритої дискусії з політичних питань (INSTYTUT EKONOMICHNYKH REFORM, TOV v. UKRAINE, № 61561/08, § 44, ЄСПЛ, 02 червня 2016 року).

В рішенні у справі «Ляшко проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Свобода політичних дебатів перебуває в самому серці побудови демократичного суспільства, що наскрізь пронизує Конвенцію. При цьому, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі № 753/21759/16-ц, від 22.05.2019 року у справі № 757/22307/17-ц, від 05.06.2019 року у справі № 758/6022/14-ц та ін.

Свобода дотримуватися своїх поглядів є основною передумовою інших свобод, гарантованих статтею 10 Європейської конвенції з прав людини, і вона користується майже абсолютним захистом у тому сенсі, що можливі обмеження, закладені в пункті 2 цієї статті. Крім того, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження також користуються захистом це передумова плюралізму поглядів.

Європейський суд з прав людини 02.06.2016 ухвалив рішення у справі № 61561/08 «Інститут економічних реформ проти України», де розглядаючи питання забезпечення балансу між свободою вираження поглядів та захистом репутації особи, зазначив, що відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції, існує мало можливостей для обмеження політичних висловлювань чи дебатів з питань, що становлять суспільний інтерес, при цьому високий рівень захисту свободи вираження поглядів буде надаватися у випадках, коли висловлювання стосуються питання, що становить суспільний інтерес.

У зазначеному рішенні суд проводить відмінність між твердженнями про факти і оціночними судженнями. Існування фактів можна довести, тоді як правдивість оціночних суджень не підлягає доведенню. Оціночне судження не може бути доведене, це порушує саму свободу думки, яка є основною частиною права, гарантованого статтею 10 Конвенції.

Для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а не констатацію фактів.

У справі «Дюльдін і Кіслов проти Росії» № ЄСПЛ зазначив: «37. Суд знову повторює, що свобода вираження являє собою одну з найважливіших основ демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу. Відповідно до частини другої статті 10 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), вона стосується не лише «інформації» або «ідей», які сприймаються схвально або вважаються необразливими, або не викликають інтересу, алей тих, що ображають, шокують або непокоять. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та свободи поглядів, без яких не існує «демократичного суспільства».

Так, у справі «Дюльдін і Кіслов проти Росії» вказано «43. Він повторює, що фундаментальною вимогою права дифамації (thelawofdefamation) є те, що для виникнення підстави для подання позову про дифамацію необхідно, щоб дифамація була звернена до конкретної особи. Якби усім державним посадовцям було б дозволено звертатися до суду з позовами про дифамацію через будь-яку заяву критичного характеру стосовно ведення державних справ, навіть у ситуаціях, коли до посадовця не зверталися на ім`я або в інший (такий, що може бути ідентифікований) спосіб, журналісти були б завалені позовами. Це не лише вилилося б у накладення надмірного і непропорційного тягаря на засоби масової інформації, що здійснювало б тиск на їхні ресурси та затягло б їх у нескінченні судові тяжби. Безсумнівно, це мало б ефект стримування, яке відчувала б преса, виконуючи роль рупора інформації та громадського охоронця порядку (watchdog)».

Рішенням Європейського суду від 23 червня 2009 року у справі «Бодрожич та Вуїін проти Сербії» вказано, що свобода вираження поглядів, яка захищена ч. 1 ст. 10 Конвенції утворює одну із фундаментальних цінностей у демократичному суспільстві. Причому, це стосується не лише тієї «інформації» чи «ідей», які «приємно» отримувати та які не є образливими, а також тих, які є шокуючими чи такими, що викликають занепокоєння. При цьому, суд зауважив, що приватні особи «роблять себе відкритими» для «публічної перевірки» тоді, коли виступають на «арену публічних дебатів».

Рішенням Європейського суду від 29 червня 2005 року у справі «Соколовські проти Польщі» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду за ч. 2 ст. 10 Європейської конвенції з прав людини можливості обмеження політичної дискусії, дебатів з питань суспільного інтересу є мізерним, адже свобода вираження поглядів утворює одну із важливих засад демократичного суспільства та є основною умовою для його прогресу і самореалізації кожної особи.

Суд приходить до висновку, що частина інформації викладена в опублікованій на українському інтернет-виданні «Цензор.нет» у статті «ІНФОРМАЦІЯ_4»;

«ОСОБА_3 … приватизировал часть земли погранперехода»;

«Слуги народа дали ОСОБА_3 еще больше влияния, чем у него было до 2014-го» «в российских базах данных обнаруживается наличие у семьи члена политсовета Слуги народа ОСОБА_3 бизнеса в оккупированном Крыму.»;

«ОСОБА_3 еще в 2014-м отправил в Крым копии всех своих документов, включая школьные аттестаты и даже флюораграфию грудной клетки.» та частина інформаціі, викладена в опублікованій на українському інтернет-виданні «Цензор.нет» у статті «ІНФОРМАЦІЯ_3» та на особистій сторінці у соціальній мережі « Фейсбук » (Facebook) за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_15 такого змісту:

« 13 марта в политсовет партии «Слуга народа » был избран ОСОБА_3»;

«он обзавелся двумя гостиницами в Алуште , и его родители быстро получили российское гражданство, а сын приехал к ним и зарегистрировался по адресу квартиры в Севастополе уже по российским законам»;

« ОСОБА_3 стал одним из руководителей избирательного штаба партии «Слуга народа » , є фактичним твердженням та не підпадає під ознаки оціночних суджень, а дані висловлення відповідача виражені у посиланні на конкретні факти та події.

Поширена відповідачем інформація про позивача, не містить в собі алегорій, сатири, гіпербол тощо, вона не є припущенням чи критикою діяльності позивача, її можна перевірити на достовірність, тому вона не є оціночними судженнями, і може бути спростована.

Оскільки інформація сформульована відповідачем способом категоричного висловлювання у формі існування конкретних обставин (фактів), при цьому за формою вираження вищезазначеної інформації указане повідомлення не містить критики або оцінки дій, виражено без застосування та вживання гіпербол, алегорій, сатири (чи інших мовностилістичних способів) та у формі констатації конкретних фактів (обставин), які нічим не підтверджені, суд визнає її як недостовірну, таку, що порушує особисті немайнові права позивача.

Відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

Судом не встановлено, а відповідачем не доведено, що поширена інформація є такою, що відповідає дійсності, то суд приходить до висновку, що відбулося поширення недостовірної та неправдивої інформації про позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» журналіст зобов`язаний подавати для публікації об`єктивну і достовірну інформацію.

Отже, незалежно від джерела отримання інформації при її поширенні відповідачі були зобов`язані переконатись в її достовірності, а право нерозголошення джерела отримання інформації не перешкоджає відповідачам довести її достовірність шляхом надання підтверджуючих документів, які суду надано не було.

Крім того, суд погоджується з доводами позивача про те, текстовий матеріал публікації викладений не у формі суджень, вираження особистої думки автора статті, а тверджень, проте дані обставини жодним доказом не підтверджені.

Суд також погоджується з доводами позивача, що поширена недостовірна інформація є негативною, адже формує в суспільстві думку про недоброчесність позивача та його причетність до протиправної діяльності. Відповідач поширив недостовірну інформацію, що вже є негативним за наслідками того образу особи, який вона формує у суспільстві.

На підставі всебічної та повної оцінки доказів в їх сукупності та кожного доказу окремо суд дійшов висновку, що відповідачами була поширена недостовірна інформація про позивача, внаслідок чого порушені особисті права позивача.

Відповідно до статті 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 ЦК України, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Відповідно до статті 32 Конституції України судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

Крім того, визначаючи спосіб спростування відомостей, суд відповідно до вимог статті 37 Закону України про пресу та положень іншого відповідного законодавства може зобов`язати редакцію (видавництво) опублікувати спростування в спеціальній рубриці або на тій самій шпальті й тим самим шрифтом, що й спростовуване повідомлення: у газеті - не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили, в інших періодичних виданнях - у запланованому найближчому випуску.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку зобов`язати ОСОБА_4 не пізніше 30 календарних днів з дня набрання судовим рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію у такий же спосіб, яким вона була поширена, а саме - шляхом публікації резолютивної частини рішення суду у цій справі на головній сторінці інтернет-видання «Цензор.нет»; зобов`язати ОСОБА_4 протягом 5 календарних днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати вказану інформацію шляхом публікації на його особистій сторінці у соціальній мережі «Фейсбук» (Facebook) резолютивної частини рішення суду у цій справі.

З урахуванням наведеного, даних про особу позивача та способу поширення інформації, суд визнає обґрунтованою компенсацію завданої позивачу моральної шкоди в сумі 2 000 грн. вважаючи, що такий розмір моральної шкоди є розумним і справедливим.

Разом з тим, інша інформація викладена відповідачем є вираженням суб`єктивної думки, тобто є не твердженням, висловленим ними особисто про факти, а є оцінкою отриманої інформації та власними висновками від цієї інформації. Такі висновки не можуть бути, а ні спростовані, а ні підтверджені, а тому не можуть бути предметом спору.

Поширення таких висновків відповідачем повинно оцінюватись з точки зору суспільно відповідальної поведінки будь-якої особи перед суспільством, а аналіз таких висновків повинен здійснюватися суспільством на основі усієї інформації отриманої з різних джерел.

За таких обставин, з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини суд дійшов висновку, що поширена відносно позивача вищевикладена інформація є оціночним судженням та відповідає засадам демократичного суспільства щодо свободи вираження поглядів.

Позивачем не було доведено належними доказами, що поширена про нього інформація є твердженням про факти, а не оціночним судженням, не надано доказів, що оспорювана інформація принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому, судження, висловлені відповідачем з приводу позивача не є фактичними твердженнями, а оціночними судженнями.

До такого висновку суд дійшов з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі Європейський суд). Зокрема, рішенням від 21 лютого 2012 року у справі «Тушалп проти Туреччини» Європейський суд встановив, що навіть припускаючи, що висловлювання заявника могли були визнані провокативними, грубими та агресивними, вони становили оціночні судження. При цьому, Європейський суд підкреслив, що використання, навіть, «вульгарних фраз» само по собі не є визначальним в оцінці агресивного висловлювання, адже це може слугувати просто «стилістичним цілям», оскільки «стиль є частиною комунікації як форми вираження та як такий захищений разом зі змістом вираження».Позивачем не доведено, що розповсюджена інформація призвела до негативних наслідків, що дискредитує його.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до статті 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 28, 34, 32 Конституції України, ст. 275, 277, 297, 299, 302 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 15, 76-81, 141, 223, 258, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання інформації недостовірною - задовольнити частково.

Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_3 інформацію, викладену в опублікованій на українському інтернет-виданні « Цензор.нет » у статті «ІНФОРМАЦІЯ_2 » та на особистій сторінці у соціальній мережі «Фейсбук» (Facebook) в дописі « В политсовет Слуг народа избран ОСОБА_3 получивший звание генерала при ОСОБА_6 , хозяин границы и прокуратуры Харьковской и Сумской областей, который летает в Крым к своим родителям, получившим российские паспорта, владеет двумя гостиницами в Алуште, девятью фирмами по завозу импорта в Украине и землей на погранпереходе Гоптовка» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_12 такого змісту:

«В политсовет «Слуг народа» избран ОСОБА_3. ОСОБА_3 летает в Крым к своїм родителям, получившим российские паспорта, владеет двумя гостиницами в Алуште, девятью фирмами по завозу импорта в Украину и землей на погранпереходе Гоптовка.»;

«ОСОБА_3 … приватизировал часть земли погранперехода»;

«Слуги народа дали ОСОБА_3 еще больше влияния, чем у него было до 2014-го» «в российских базах данных обнаруживается наличие у семьи члена политсовета Слуги народа ОСОБА_3 бизнеса в оккупированном Крыму.»;

«ОСОБА_3 еще в 2014-м отправил в Крым копии всех своих документов, включая школьные аттестаты и даже флюораграфию грудной клетки.».

Зобов`язати ОСОБА_4 не пізніше 30 календарних днів з дня набрання судовим рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію у такий же спосіб, яким вона була поширена, а саме - шляхом публікації резолютивної частини рішення суду у цій справі на головній сторінці інтернет-видання «Цензор.нет».

Зобов`язати ОСОБА_4 протягом 5 календарних днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати вказану інформацію шляхом публікації на його особистій сторінці у соціальній мережі «Фейсбук» (Facebook) резолютивної частини рішення суду у цій справі.

Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_3 інформацію, викладену в опублікованій на українському інтернет-виданні « Цензор.нет » у статті ««ІНФОРМАЦІЯ_3 » та на особистій сторінці у соціальній мережі « Фейсбук » (Facebook) за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_15 такого змісту:

« 13 марта в политсовет партии «Слуга народа » был избран ОСОБА_3»;

«он обзавелся двумя гостиницами в Алуште , и его родители быстро получили российское гражданство, а сын приехал к ним и зарегистрировался по адресу квартиры в Севастополе уже по российским законам»;

«ОСОБА_3 стал одним из руководителей избирательного штаба партии «Слуга народа».

Зобов`язати ОСОБА_4 не пізніше 30 календарних днів з дня набрання судовим рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію у такий же спосіб, яким вона була поширена, а саме - шляхом публікації резолютивної частини рішення суду у цій справі на головній сторінці інтернет-видання «Цензор.нет».

Зобов`язати ОСОБА_4 протягом 5 календарних днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати вказану інформацію шляхом публікації на його особистій сторінці у соціальній мережі «Фейсбук» (Facebook) резолютивної частини рішення суду у цій справі.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) моральну шкоду в розмірі 2 000 гривень та 1 135 грн. судового збору.

В іншій частині - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Київського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА