ПОСТАНОВА

Іменем України

30 листопада 2021 року м. Кропивницький

справа № 401/193/21

провадження № 22-ц/4809/1687/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Карпенка О. Л.,

за участі секретаря Савченко Н. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Дочірнє підприємство «Центргаз» Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 вересня 2021 року у складі судді Гармаш Т. І. і

В С Т А Н О В И В:

В січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Центргаз» Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» (далі - ДП «Центргаз») та з урахуванням позовної заяви в новій редакції просив в порядку захисту прав споживача визнанти суми заборгованості за спожитий природний газ за період з вересня 2016 року по вересень 2019 року, нарахованих йому відповідачем в розмірі 40 710 грн 42 коп недійсними.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач здійснив нарахування заборгованості за спожитий позивачем природний газ за період з вересня 2016 року по вересень 2019 року та звернувся з відповідними позовом до ОСОБА_1 .

Позивач вважав, що дані щодо обсягів природного газу, які бере до розрахунку відповідач, не відповідають дійсності, надані для розрахунку Оператором ГРМ в порушення Кодексу ГРМ та не можуть слугувати основою для будь яких взаєморозрахунків.

Зокрема вказував, що відповідач визнає демонтаж Оператором ГРМ лічильника 21.04.2017 з показниками 17 795 м. куб., при цьому, не зважає на порушення Оператором ГРМ вимог Кодексу газорозподільних систем, де зазначено, що на період зняття лічильника газу для проведення періодичної повірки Оператор ГРМ встановлює лічильник газу з обмінного фонду, а також на той факт, що демонтований Оператором ГРМ лічильник газу був ним же визнаний бракованим та непридатним для експлуатації (позаштатний режим роботи).

Також вказував, що відповідач замовчує той факт, що після демонтажу лічильника газу подальша можливість споживання ним природного газу за період з 21 квітня 2017 року по 16 січня 2018 року була технічно неможливою.

Оператор ГРМ грубо порушив вимоги Кодексу ГРМ, не встановивши на час проведення повірки контрольного (повіреного) лічильника з обмінного фонду для обрахування обсягів природного газу згідно з його показниками, значно порушив терміни повірки, чим створив передумови для незаконного нарахування об`ємів природного газу за весь час відсутності приладу обліку.

Як наслідок, вказані незаконно нараховані об`єми газу не можуть враховуватися при розрахунку заборгованості.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не погоджується з розміром нарахованої заборгованості та вважає це порушенням прав споживача, він звернувся до суду із вказаним позовом.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 вересня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що обставини, на які позивач посилається як на підставу позовних вимог, свідчать про наявність спору між ОСОБА_1 та Оператором ГРМ стосовно правильності обліку об`єму (обсягу) спожитого природного газу, визначеного останнім за певний період часу, а саме за період проведення повірки приладу обліку природного газу.

Таким чином, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач, звертаючись до суду, не вірно обрав спосіб захисту свого цивільного права, а саме шляхом визнання недійсним нарахування заборгованості за спожитий природний газ, та звернувся не до тієї особи, до компетенції якої належить здійснення обліку об`єму (обсягу) спожитого природного газу, а тому вважав, що підстави для задоволення його позову відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 вересня 2021 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та ухвалене односторонньо з прийняттям до уваги тільки безпідставних пояснень представника відповідачва.

Позивач вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на доводи позовної заяви.

ОСОБА_1 неодноразово було вказано, що дані, на які посилається відповідач не відповідають дійсності та надані для розрахунку Оператором ГРМ в порушення Кодексу ГРМ, а тому не можуть слугувати основою для будь-яких взаєморозрахунків.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що розрахунки відповідача базуються на некоректних та недостовірних даних, а тому і не могли бути прийнятими як об`єктивні.

Також, суд першої інстанції з незрозумілих причин прийняв до уваги безпідставні письмові пояснення представника відповідача з долученими до них копіями двох постанов НКРЕКП про те, що він не є належним відповідачем, проте вказні постанови стосуються лише видачі ліцензій з постачання і розподілу природного газу.

ОСОБА_1 зазначає, що доводи ДП «Центргаз» щодо його неналежності дійшли абсурду в той час, коли саме відповідачем пред`явлений до нього позов про стягнення неіснуючої заборгованості за спожитий природний газ у справі № 401/2745/19, тому позивач пред`явив свій позов до ДП «Центргаз» про захист прав споживача.

Від ДП «Центргаз» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому воно просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 вересня 2021 року залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду проведенного в режимі відеоконференції ОСОБА_1 та його представник адвокат Татарчук О. В. підтримали доводи апеляційної скарги, представник ДП «Центргаз» Петрова А. Ю. заперечувала проти доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області розглядається справа за позовом ДП «Центргаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 40 710 грн 42 коп.

Предметом розгляду вказаної справи є заборгованість позивача перед відповідачем.

Відповідно до копії акта на проведення демонтажу лічильника газу від 21.04.2017 представником ВАТ «Кіровоградгаз» Світловодського УЕГГ у позивача демонтовано лічильник газу.

В подальшому 16.01.2018, після проведення державної повірки лічильника газу побутового його встановлено позивачу.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Для забезпечення правильного і швидкого вирішення спору суд з урахуванням конкретних її обставин повинен чітко вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі та інших учасників процесу. Суду необхідно також встановити осіб, які можуть брати участь у справі як співпозивачі або співвідповідачі, треті особи.

Неправильне визначення фактів, які необхідно встановити для правильного вирішення спору, приводить до того, що не всі особи, прав яких безпосередньо стосуються вирішення спору, притягуються до участі у справі, що у свою чергу приводить до ухвалення незаконних судових рішень.

Згідно п. 17 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про ринок природного газу» вказано, що оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Пунктом 27 даної статті зазначено, що постачальник природного газу - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу.

Згідно пункту 28 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про ринок природного газу» передбачено, що постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів.

Розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу (п. 35 ч.1 ст.1 ЗУ «Про ринок природного газу»).

Оператором газорозподільної системи на території Кіровоградської області на підставі постанови НКРЕКП № 849 від 29.06.2017 «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ВАТ «Кіровоградгаз» визначено ВАТ «Кіровоградгаз» ().

Постачальником природного газу є Дочірнє підприємство «Центргаз» ВАТ «Кіровоградгаз» () на підставі постанови НКРЕКП № 747 від 06.06.2017 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу ДП «Центргаз» та ТОВ «Поліссягаз».

Главою 2 розділу 1 Кодексу ГРМ встановлено, що Оператор ГРМ відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (будівництво) газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у його власності чи користуванні, належну організацію та виконання розподілу природного газу.

Відповідно до вказаної глави основними функціями Оператора ГРМ є, зокрема, забезпечення розподілу (переміщення) природного газу від місць його надходження в ГРМ з ГТС та з інших джерел (від ГДП та ВБГ, підключених до ГРМ, та від суміжних ГРМ) до споживачів природного газу з урахуванням його якісних і фізико-хімічних характеристик та потреб цих споживачів; забезпечення комерційного обліку природного газу, у тому числі приладового, в ГРМ; формування добових, декадних, місячних, квартальних та річних показників фактичного об`єму та обсягу передачі (розподілу, споживання) природного газу по об`єктах суб`єктів ринку природного газу, які знаходяться на ліцензованій території Оператора ГРМ та/або які замовили розподіл природного газу ГРМ у відповідному періоді.

З наведеного вбачається, що Оператор ГРМ ВАТ «Кіровоградгаз» здійснює розподіл та визначення об`єму (обсягу) спожитого природного газу в той час, як ДП «Центргаз» виконує виключно функцію з постачання природного газу та здійснює нарахування вартості за спожитий природний газ на підставі даних про об`єм (обсяг) спожитого природного газу, визначених Оператором ГРМ, за підсумками кожного місяця.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 48 ЦПК України).

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Частинами першою, другою статті 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

За змістом норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

Частиною четвертою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.

Матерілами справи підтверджується, що взвертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив визнати суми заборгованості за спожитий природний газ за період з вересня 2016 року по вересень 2019 року, нарахованих йому відповідачем в розмірі 40 710 грн 42 коп недійсними, посилаючись на те, що дані щодо обсягів природного газу, які бере до розрахунку відповідач, не відповідають дійсності та надані для розрахунку Оператором ГРМ в порушення Кодексу ГРМ, як наслідок, не можуть слугувати основою для будь яких взаєморозрахунків (а. с. 1-3).

Аналіз змісту позовних вимог та обставин, на які посилається ОСОБА_1 в своєму позові, свідчить про наявність спору, не тільки між ним та ДП «Центргаз» про розмір нарахованої заборгованості, а й про наявність спору між позивачем та Оператором ГРМ стосовно правильності обліку об`єму (обсягу) спожитого природного газу, визначеного Оператором ГРМ за певний період часу, а саме за період проведення повірки приладу обліку природного газу.

Оскільки саме ВАТ Кіровоградгаз» здійснює розподіл та визначення об`єму (обсягу) спожитого природного газу, воно мало бути залучене до участі у справі як співвідповідач, адже спір також виник з приводу правильності обліку об`єму (обсягу) спожитого природного газу.

Звертаючись до суду з позовом, позивач в позовній заяві не зазначив ВАТ «Кіровоградгаз» в якості відповідача, а також не ставив перед судом першої інстанції питання про залучення останнього до участі у справі як співвідповідача.

У зв`язку з незалученням до участі в справі всіх суб`єктів, як якості відповідачів (співвідповідачів), суд першої інстанції не вправі був встановлювати обставини справи, зокрема щодо правильності визначення об`єму спожитого природного газу, як наслідок, правильності нарахування заборгованості за спожитий природний газ, що не позбавляє позивача права на звернення до суду з позовом з правильно визначеним ним суб`єктним складом учасників справи відповідно до сформульованих позовних вимог, які відповідатимуть передбаченому законом способу захисту відповідного права або законного інтересу.

Таким чином, суд першої інстанції, в цілому дійшов правильного висновку, про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ДП «Центргаз» про захист прав споживача.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 вересня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 09.12.2021.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко