Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2-1561/11
Провадження № 4-с/711/15/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.,

за участі:

представника скаржника Богуславець С.С.

представників зацікавлених осіб Вельган О.В., Осадчого В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси матеріали скарги ОСОБА_2 на постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колос А.О. від 10.09.2020 року про арешт коштів боржника,

в с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_2 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси зі скаргою на рішення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просить скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10.09.2020 року у виконавчому провадженні № 62975152 про арешт коштів боржника, в частині накладення арешту на кошти, що містяться на відкритому рахунку зі спеціальним призначенням в АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_2 .

В обґрунтування скарги вказує, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.10.2012 року у справі № 2-1561/11 позовні вимоги позивача - ПАТ «Західінкомбанк» задоволено, стягнуто в солідарному порядку із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором.

22.03.2013 року Придніпровським районним судом було видано виконавчий лист № 2-4629/2011 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Західікомінбанк» заборгованості за кредитним договором. Даний виконавчий лист був пред`явлений до державної виконавчої служби ГТУЮ у Черкаській області для виконання та було відкрите виконавче провадження № 38988035.

25.01.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Черкаській області винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, а саме виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-4629/2011 від 22.03.2014 року, на підставі ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на 25.01.2016 року).

13.02.2019 року ПАТ «Західінкомбанк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Профкапітал» уклали Договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Західінкомбанк» відступив шляхом продажу ТзОВ «ФК «Профкапітал» права вимоги, зазначені у Додатках до цього Договору.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.07.2020 року задоволено заяву ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал», замінено сторону у виконавчому листі Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2- 4629 від 22.03.2013 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 175-ФО від 05.09.2007 року; визнано причини пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-4629 від 22.03.2013 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 175-ФО від 05.09.2007 року - поважними; поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-4629 від 22.03.2013 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 175-ФО від 05.09.2007 року; видано дублікат виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-4629 від 22.03.2013 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 175-ФО від 05.09.2007 року.

В подальшому стягувачу було видано належним чином завірену копію ухвали суду від 28.07.2020 року та дублікат виконавчого листа.

З даних Автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається, що 08.09.2020 року було відкрите виконавче провадження № 62975152 з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-4629/2011 від 31.08.2020 року, що був виданий відповідно до вказаної вище ухвали.

10.09.2020 року постановою державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про арешт коштів боржника накладено арешт на всі кошти на рахунках ОСОБА_2 .

Вважає, що дана постанова є незаконною в частині накладення арешту на належні боржнику кошти на соціальному картковому рахунку НОМЕР_1 в АТ «Державний ощадний банк України», на який йому виплачується соціальна допомога по безробіттю.

А тому, просить скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10.09.2020 року у виконавчому провадженні №62975152 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на кошти, що містяться його - ОСОБА_2 (скаржника) рахунку НОМЕР_1 зі спеціальним призначенням, який відкритий в АТ «Державний ощадний банк України».

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.10.2020 року відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 .

18.11.2020 року та 20.11.2020 року Центральним відділом ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до суду подано відзив на скаргу ОСОБА_2 , в якому останній просить відмовити в її задоволенні. Також вказує, що на виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) дійсно перебуває виконавче провадження №62975152 з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-4629/2011 від 31.08.2020 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» боргу в сумі 9282313 грн. 92 коп. Станом на 18.11.2020 року борг за вказаним вище виконавчим провадженням не погашений.

З метою виконання рішення суду 10.09.2020 року державним виконавцем була винесена постанова про арешт коштів боржника.

Також вказує, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Однак, боржник ОСОБА_2 не надав документів на підтвердження того, що його рахунок, на який накладено арешт, має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на такому рахунку, заборонено законом.

Крім того, вказує, що до відділу виконавчої служби не надходило повідомлення з банку щодо статусу коштів і рахунку, відкритого на ім`я боржника ОСОБА_2 .

У зв`язку з цим державний виконавець не мав передбачених законом підстав для зняття арешту з коштів боржника в межах виконавчого провадження, передбачених ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Тому просить відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_2

11.12.2020 року представником скаржника ОСОБА_2 - адвокатом Прядка В.П. до суду подано заяву про забезпечення скарги, шляхом зупинення примусового стягнення коштів та проведення будь-яких виконавчих дій, що передбачені чинним законодавством України, в межах виконавчого провадження № 62975152, на підставі виконавчого листа № 2-4629/2011, виданого 31.08.2020 року Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» боргу, що перебуває у провадженні Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до вступу в законну силу рішення по даній справі.

Ухвалою суду від 16.12.2020 року в задоволенні заяви представника скаржника ОСОБА_2 - адвоката Прядки В.М. про забезпечення скарги відмовлено.

18.12.2020 року представником заінтересованої особи: Акціонерного товариства «Державний ощадний банк» - адвокатом Дем`яновим І.Ю. до суду подано пояснення на скаргу ОСОБА_2 , в якому останній вказує, що вимоги ОСОБА_2 про скасування постанови державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) від 10.09.2020 року у виконавчому провадженні № 62975152 про арешт коштів боржника, в частині накладення арешту на кошти, що містяться на відкритому на ім`я ОСОБА_2 в АТ «Ощадбанк» рахунку № НОМЕР_1 зі спеціальним призначенням задоволенню не підлягають та просить розглядати скаргу у відсутність представника АТ «Ощадбанк».

Також вказує, що 04.02.2020 року гр. ОСОБА_2 в АТ «Ощадбанк» дійсно було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Вказаний рахунок, згідно з постановою Національного банку України від 11.09.2017 року № 89 «Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку» не є рахунком зі спеціальним режимом використання.

24.09.2020 року до АТ «Ощадбанк» надійшла постанова старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колос А.О. від 10.09.2020 року про арешт коштів, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів скаржника (боржника ОСОБА_2 ), крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належить скаржнику (боржнику ОСОБА_2 ).

На виконання вказаної вище постанови, АТ «Ощадбанк» було накладено арешт на грошові кошти скаржника (боржника ОСОБА_2 ) в межах суми звернення стягнення 9282313 грн. 92 коп., які зберігалися на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Ощадбанк».

Виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою про арешт коштів державного виконавця/приватного виконавця, судовим рішенням (у тому числі рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження. Арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі.

Відповідно до п. 9.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Національного банку України № 22 від 21.01.2004 року, банк, у якому відкрито рахунок/рахунки клієнта, вживає заходів щодо забезпечення виконання документа про арешт коштів після отримання документа про арешт коштів.

Арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми, накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/рахунках (п. 9.3 Інструкції).

Таким чином, накладення арешту на грошові кошти скаржника (боржника ОСОБА_2 ) на вказаному вище рахунку АТ «Ощадбанк», здійснено на підставі належним чином оформленої постанови старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колос А.О. від 10.09.2020 року з дотриманням вимог чинного законодавства України, а отже відсутні правові підстави для зняття арешту з вказаних грошових коштів, оскільки відповідно до вимог законодавства рахунок № НОМЕР_1 не відноситься до рахунків зі спеціальним режимом використання і законом не заборонено звернення стягнення на кошти, які обліковуються на таких рахунках.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання 21.01.2021 року, до участі в розгляді скарги в якості заінтересованої особи залучено ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» (стягувача у виконавчому провадженні).

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_2 - адвокат Богуславець С.С. скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених в скарзі.

В судовому засіданні представник ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» - адвокат Осадчий В.А. заперечував проти задоволення скарги ОСОБА_2 . При цьому просив врахувати, що скаржником ОСОБА_2 не доведено належними та допустимим доказами обставин на які він посилається, в тому числі, що рахунок № НОМЕР_1 , арешт з якого скаржник просить зняти, є рахунком зі спеціальним режимом використання. Також пояснив, що допомога по безробіттю могла виплачуватися ОСОБА_2 лише до 08.02.2021 року. Тому підстав для скасування арешту з даного рахунку немає.

В судовому засіданні державний Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О.В. просила відмовити в задоволенні скарги з підстав, викладених у відзиві на скаргу.

В судове засідання представник АТ «Ощадбанк» не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. В письмовому поясненні на скаргу від 18.12.2020 року представник АК «Державний ощадний банк» - адвокат Дем`янов І.Ю. просив розглянути скаргу у відсутність представника АТ «Ощадбанк».

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Справу вирішено відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК за відсутності державного виконавця/уповноваженої особи Цетрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та представника АТ «Ощадбанк», повідомлених у встановленому законом порядку про дату, час і місце розгляду скарги.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника ОСОБА_2 - Богуславець С.С. , пояснення представника ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» - Осадчого В.А., дослідивши письмові матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Як передбачено Законом України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Права і обов`язки виконавців, обов`язковість вимог виконавця визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, за частиною 1 цієї статті, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колос А.М. знаходиться виконавче провадження №62975152 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-4629/2011 від 31.08.2020 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» боргу в сумі 9282313 грн. 92 коп.

Також в судовому засіданні встановлено, що в даному виконавчому провадженні № 62975152 старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колос А.М. 10.09.2020 року була винесена постанова про арешт коштів боржника, відповідно до якої був накладений арешт на грошові кошти, що грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику (а.с. 4).

Звертаючись з даною скаргою до суду скаржник ОСОБА_2 просить скасувати вищевказану постанову про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на кошти, що містяться на його - ОСОБА_2 рахунку № НОМЕР_1 зі спеціальним призначенням, відкритому в АТ «Ощадбанк».

Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України та частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 вказаного Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження.

Відповідно статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року №492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Зі змісту наведених норм права слідує, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Отже, під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Таким чином, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів про те, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Такий правовий висновок викладений в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі №905/361/19 та віл 20.10.2020 року №755/14812/19.

Як вбачається з матеріалів скарги, АТ «Ощадбанк», в якому відкрито рахунок № НОМЕР_1 , не повертав постанову державного виконавця від 10.09.2020 року про арешт коштів боржника без виконання і не повідомляв виконавця про статус вказаного рахунка та цільове призначення коштів для зарахування соціальної допомоги, що могло би бути підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно з частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Навпаки, надаючи письмове пояснення на скаргу ОСОБА_2 , АТ «Ощадбанк» вказує, що рахунок № НОМЕР_1 не відноситься до рахунків із спеціальним режимом використання.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

В судовому засіданні стороною скаржника ОСОБА_2 не доведено належними та допустимими доказами, що рахунок з якого останній просить зняти арешт, а саме рахунок НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_2 в АТ «Ощадбанк» є рахунком зі спеціальним режимом використання. З довідки від 15.10.2020 року №121.043-19/969 вбачається, що даний рахунок використовується для зарахування коштів на будь-які цілі, в тому числі і для зарахувань соціальної допомоги (а.с. 5). Виписка по даному рахунку скаржником надана до суду вибірково, оскільки з неї вбачається, що вона налічує 34 аркуші, тоді як до суду надано лише чотири аркуші. Крім того, на момент розгляду скарги відсутні докази того, що вищевказаний рахунок до даного часу використовується, окрім іншого, і для зарахування соціальної допомоги по безробіттю, враховуючи, що така допомога в силу чинного законодавства має виплачується терміном не більше одного року.

А тому, з урахуванням вищевикладеного, доводів скарги та доказів, якими вона обґрунтовується, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 3, 12, 259, 260, 261, 263, 441, 450, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колос А.О. від 10.09.2020 року про арешт коштів боржника - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складений 15.02.2021 року.

Головуючий: В.М. Скляренко