Справа № 161/2306/19 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В.
Провадження № 22-ц/802/202/21 Категорія: 53 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Данилюк В.А., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум-Сервіс ЛТД» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 листопада 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Преміум-Сервіс ЛТД» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 60230,83 грн. майнової шкоди, завданої неправомірними діями відповідача при вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19.10.2017, а також стягнути судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 листопада 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Преміум-Сервіс ЛТД» 60230,38 грн. майнової шкоди та 3121 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про відмову в позові.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на її безпідставність та законність і обґрунтованість рішення суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Opel» номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті доріг Луцьк - Боратин, поблизу електроопори №297, не виконав вимогу дорожнього знаку 2-1 «Дати дорогу», а саме - не надав переваги в русі автомобілю марки «VAN HOOL» державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою суду від 29 листопада 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.5).

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження і відповідно до висновку № 89 експертного автотоварознавчого дослідження автобуса «VAN HOOL» 815 НОМЕР_2 від 17 листопада 2017 року розмір збитків, завданих власникові автобуса становить 60230,83 грн. (а.с.16-25).

Розмір завданої шкоди відповідач не оспорював.

Виходячи з наведеного, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи та давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Посилання відповідача на те, що суд не врахував покладення обов`язку з відшкодування шкоди на страхувальника, з яким у нього був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а безпідставно стягнув кошти саме з нього, а не з ПрАТ «Європейський страховий Союз», у якого ним була застрахована цивільно-правова відповідальність на момент ДТП - відхиляються апеляційним судом із таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором (п.5 ч.1 ст.989 ЦК України).

Відповідно до п.33.1.4. ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Жодних доказів про те, що відповідач виконав свій обов`язок щодо своєчасного повідомлення страховика про страховий випадок, який мав місце 19.10.2017 - сторона відповідача не подала ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду.

Крім того, приєднані до відзиву на позовну заяву та до апеляційної скарги копії відповіді МТСБУ відповідачу та на запит адвоката також зазначеної інформації не містять (а.с.43, 133).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд відмовив у залученні співвідповідачами МТСБУ та страховика ПрАТ «Європейський Страховий Союз» - відхиляються апеляційним судом, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право залучити до участі у справі співвідповідача лише за клопотанням позивача, а не відповідача. А позивач такого клопотання суду не заявляв.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції на підставі встановлених у судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами, правильно визначено правовідносини між сторонами і застосовано норми матеріального права, що регулюють ці правовідносини.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, а саме, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст.ст.268 ч.ч.4, 5, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий - суддя

Судді