ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року

м. Чернівці

справа № 725/5926/20

провадження №22-ц/822/149/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів: Кулянда М.І. Одинак О.О.

секретаря Вовкун Н.Ю.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина»

відповідач ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , Кіцманський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ)

апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 грудня 2020 року, головуючий у першій інстанції Войтун О.Б.

ВСТАНОВИВ

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» звернулось до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Вказувало на намір звернутись до суду з позовом до ОСОБА_1 з участю третьої особи, яка не заявляє позовних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним.

Зазначало, що предметом оскарження є договори безпроцентної фінансової допомоги, укладені між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Букофрут», правонаступником якого є Товариством з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина».

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 9 липня 2019 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 2 840 976 грн. 81 коп.

За фактами використання недійсних договорів з метою заволодіння коштами Товариства з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» порушено кримінальне провадження за №0000633, внесене до ЄРДР 08.10.2019р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Дьолер Буковина" визнано потерпілою особою.

Постановою заступника начальника відділу Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федоряка В.І. від 20 листопада 2020 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 718/1161/16-ц, виданого Кіцманським районним судом Чернівецької області 13 листопада 2019 року, про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 2 840 976 грн. 81 коп.

Також постановою заступника начальника відділу Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федоряка В.І. від 25 листопада 2020 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які, заборонено законом та належать боржнику, у межах суми звернення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів в сумі 3 125 283 грн. 99 коп.

Посилалося на те, що у ході примусового виконання рішення суду грошові кошти за оспорюваними Товариством з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» договорами безпроцентної фінансової допомоги в сумі 2 840 976 грн. 81 коп. можуть бути стягнутими та у разі визнання недійсними правочинів не повернуті Товариству з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина».

Просило вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони органам державної виконавчої служби, в тому числі Кіцманському районному відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, будь-яким державним або приватним виконавцям, вчиняти виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа Кіцманського районного суду Чернівецької області №718/1161/16-ц від 13 листопада 2019 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дьолер Буковина" на користь ОСОБА_2 боргу, в тому числі складати та/або подавати до банківських установ платіжних вимог щодо стягнення боргу, звертати стягнення на рухоме та/або нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Дьолер Буковина", здійснювати (проводити) платежі стягнутих коштів на користь ОСОБА_2 та зупинити стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дьолер Буковина" коштів на підставі виконавчого листа №718/1161/16-ц, виданого Кіцманським районним судом Чернівецької області 13 листопада 2019 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 грудня 2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено.

Постановлено вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони органам державної виконавчої служби, в тому числі Кіцманському районному відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, будь-яким державним або приватним виконавцям, вчиняти виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа Кіцманського районного суду Чернівецької області №718/1161/16-ц від 13 листопада 2019 року про стягнення боргу із Товариства з обмеженою відповідальністю "Дьолер Буковина" на користь ОСОБА_2 , в тому числі складати та/або подавати до банківських установ платіжних вимог щодо стягнення боргу, звертати стягнення на рухоме та/або нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Дьолер Буковина", здійснювати (проводити) платежі стягнутих коштів на користь ОСОБА_2 .

Зупинити стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дьолер Буковина" коштів на підставі виконавчого листа №718/1161/16-ц, виданого Кіцманським районним судом Чернівецької області 13 листопада 2019 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 грудня 2020 року скасувати, у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дьолер Буковина" про забезпечення позову відмовити, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Зазначає про недопустимість забезпечення позову шляхом зупинення виконання судового рішення, що набрало законної сили.

Вказує, що суд не наділений повноваженнями вирішувати питання про зупинення виконавчого провадження, зазначене є виключним повноваженням державного виконавця.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.152 ЦПК України передбачено право суду забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.149, п.4, 6 ч.1, 10 ст.150, ч.1 ст.151, ч.4 ст.152 ЦПК України та дійшов висновку про наявність підстав для забезпечення позову до подання позовної заяви.

На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив урахування характеру спірних правовідносин.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає.

На підставі ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частина 2 ст.149 ЦПК України передбачає, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

Предметом майбутнього позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Дьолер Буковина", тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої останнє буде просити ухвалити судове рішення, є визнання договору безпроцентної фінансової допомоги, укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Букофрут», правонаступником якого є Товариством з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» та ОСОБА_1 , недійсним.

На обґрунтування виду забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» посилалось на те, що у ході примусового виконання рішення суду грошові кошти за оспорюваними Товариством з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» договорами безпроцентної фінансової допомоги в сумі 2 840 976 грн. 81 коп. можуть бути стягнутими та у разі визнання недійсними правочинів не повернуті Товариству з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина», тобто неможливість повороту виконання судового рішення.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Крім того, відповідно правової позиції, викладеної у рішенні Конституційного Суду України від 31.05.2011 у справі № 4-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України: "З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову" (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини цього рішення).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в господарському судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень, вбачається, що застосування заходів забезпечення позову необхідне через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Встановлено, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 9 липня 2019 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 2 840 976 грн. 81 коп.

За фактами використання недійсних договорів з метою заволодіння коштами Товариства з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» порушено кримінальне провадження за №0000633, внесене до ЄРДР 08.10.2019р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Дьолер Буковина" визнано потерпілою особою.

Постановою заступника начальника відділу Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федоряка В.І. від 20 листопада 2020 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 718/1161/16-ц, виданого Кіцманським районним судом Чернівецької області 13 листопада 2019 року, про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 2 840 976 грн. 81 коп.

Також постановою заступника начальника відділу Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федоряка В.І. від 25 листопада 2020 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які, заборонено законом та належать боржнику, у межах суми звернення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів в сумі 3 125 283 грн. 99 коп.

Виконання рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 9 липня 2019 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 2 840 976 грн. 81 коп. не впливає на здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» захисту або поновлення своїх прав в межах одного судового провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» до ОСОБА_1 з участю третьої особи, яка не заявляє позовних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним без нових звернень до суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення (пункт 7 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Згідно частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили (пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Обраний Товариством з обмеженою відповідальністю "Дьолер Буковина" вид забезпечення позову спрямований на запобігання здійсненню Кіцманському районному відділу державної виконавчої служби Південно-Західного Міністерства юстиції(м. Івано-Франківськ) виконавчих дій з виконання рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 9 липня 2019 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 2 840 976,81 грн.

За таких обставин забезпечення позову шляхом заборони органам державної виконавчої служби, в тому числі Кіцманському районному відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, будь-яким державним або приватним виконавцям, вчиняти виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа Кіцманського районного суду Чернівецької області №718/1161/16-ц від 13 листопада 2019 року, про стягнення боргу із Товариства з обмеженою відповідальністю "Дьолер Буковина" на користь ОСОБА_2 , в тому числі складати та/або подавати до банківських установ платіжних вимог щодо стягнення боргу, звертати стягнення на рухоме та/або нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Дьолер Буковина", здійснювати (проводити) платежі стягнутих коштів на користь ОСОБА_2 та зупинення стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дьолер Буковина" коштів на підставі виконавчого листа №718/1161/16-ц, виданого Кіцманським районним судом Чернівецької області 13 листопада 2019 року, не відповідає його меті та завданням цивільного судочинства, порушує законні права та інтереси ОСОБА_2 , яка є стороною виконавчого провадження та стягувачем.

Частиною 1 ст. 367 визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У пункті 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Частинами другою, третьою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Алогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 346/5603/17 (провадження №61-41031св18) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17 (провадження № 61-13405св18).

Виходячи зі змісту заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, тобто за відсутності у суду першої інстанції можливості дослідити позовну заяву та викладені у ній матеріально-правові вимоги, останній правомірно виходив саме з того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Дьолер Буковина" має намір звернутися з позовом до ОСОБА_1 з участю третьої особи, яка не заявляє позовних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним.

Тому підлягають відхиленню посилання Товариства з обмеженою відповідальністю "Дьолер Буковина" на надану копію поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Дьолер Буковина" після прийняття оскаржуваної ухвали позовної заяви, оскільки обставини, яких не існувало на момент розгляду справи судом першої інстанції, не можуть бути предметом апеляційного розгляду, докази на підтвердження таких обставин не можуть бути прийняті апеляційним судом.

Тому підстави для вжиття заходів забезпечення позову, про які просить Товариство з обмеженою відповідальністю "Дьолер Буковина", відсутні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суду у своїй поставові від 01 жовтня 2020 року, справа № 524/188/18.

У такому разі судом першої інстанції вжито заходів забезпечення позову без урахування відповідності виду забезпечення позову та без урахування інтересів інших осіб ОСОБА_2 , права якої можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Ухвала Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 грудня 2020 року постановлена з порушенням норм процесуального права.

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведене ухвала Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 грудня 2020 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити .

Ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 грудня 2020 року скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» про забезпечення позову до подання позовної заяви залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Дата складання повного судового рішення 14 лютого 2021 року.

Головуючий Н.Ю. Половінкіна

Судді М.І. Кулянда

О.О. Одинак