Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Тесленко Т. В.,

за участю секретаря

судового засідання - Климченко А. О.,

представника позивача - адвоката Радченка С. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Радченко Сергій Олегович, до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки і піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю,-

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2021 року до Кобеляцького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки і піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю.

Позивачка ОСОБА_1 вказувала, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася донька ОСОБА_3 . Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04.11.2020 шлюб розірвано. З вересня 2020 року позивачка разом із донькою проживають окремо від відповідача в м. Кременчуці, а відповідач в с. Чкалове Полтавського району. Дитина перебуває на повному утриманні матері, їй створені всі належні умови для виховання, навчання, розвитку та забезпечення її здоров`я і лікування. Батько дитини відсторонився від питань виховання, піклування та утримання доньки. Позивачка прохала суд визначити місце проживання дитини з нею, оскільки відповідач не дає згоди на зміну реєстрації місця проживання доньки та виїзду за кордон.

Ухвалою суду від 08.07.2021 відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання на 26.07.2021 в порядку загального позовного провадження, яке відкладалося на 23.09.2021 за клопотанням сторони позивача, а на 25.10.2021 через хворобу головуючого судді у справі.

Представник позивачки в судовому засіданні підтримав позові вимоги та прохав задовольнити, не заперечував проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Інші учасники процесу, будучи належним чином повідомлені про час і місце слухання справи, до суду не з`явилися. Представник третьої особи надіслав суду витребувані за ухвалою суду документи, прохав розгляд справи проводити за його відсутністю. Від відповідача жодних клопотань, відзивів, заперечень до суду не надходило.

Ухвалою суду від 25.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 22.11.2021, яке в подальшому було відкладено через неявку відповідача на 13.12.2021.

Представник позивачки - адвокат Радченко С. О. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав, прохав задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи двічі належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується розписками про вручення йому судових повісток, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи Органу опіки і піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Кузєва І. Ж. в судове засідання не з`явилася, однак надала заяву, в якій прохала справу розглядати за її відсутністю та не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи.

Суд, заслухавши представника позивача, розглянувши та дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

В матеріалах справи є відомості про те, що згідно з рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04.11.2020 у справі № 524/5900/20, було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Вказане рішення суду набрало законної сили 05.12.2020.

За час шлюбу в сторін народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка наразі постійно проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні.

Позивачка з донькою зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане нерухоме майно належить позивачці ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 16.08.2019 .

Місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Дитина з часу, коли сторони почали проживати окремо, а це з вересня 2020 року, постійно проживає з матір`ю, перебуває на її повному утриманні, виховання дитини здійснює лише позивачка.

З 06.11.2015 ОСОБА_1 працює в ТОВ «ГРИНЛАЙТ-АВТО». На теперішній час обіймає посаду директора та отримує на цьому підприємстві заробітну плату, що підтверджується Довідкою ТОВ «ГРИНЛАЙТ-АВТО». Розмір її доходів достатній для забезпечення потреб сім`ї.

Згідно з довідкою Кременчуцького закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 78 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області за вих. № 13 від 22.06.2021, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно відвідує Кременчуцький заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 78 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області з 01.09.2018 по цей час.

Питаннями здоров`я та лікування дитини також займається ОСОБА_1 , що підтверджується декларацією про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу № 0000-0Е6Х-М014 від 21.05.2018.

Позивачкою створені належні умови для виховання, навчання, розвитку дитини та забезпечення її здоров`я і лікування.

Відповідач відсторонився від питань виховання, утримання та піклування про дитину.

Крім того, ОСОБА_2 не надає згоди на зміну місця реєстрації дитини та на виїзд позивачки разом з дитиною за кордон.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи те, що існує велика ймовірність, що Відповідач найближчим часом від`їжджає за кордон для проживання та роботи, позивачка звернулась до суду із позовною заявою про визначення місця проживання її дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із матір`ю.

Позивачка прохала суд визначити місце проживання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 . Стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 2 ст.18 СК України, суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: встановлення правовідношення; примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку; припинення правовідношення, а також його анулювання; припинення дій, які порушують сімейні права; відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; зміна правовідношення.

Спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України та Законом України «Про охорону дитинства».

Статтею 141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У відповідності до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

Вирішення батьками питання про виховання дитини регулюється ст. 157 СК України. Так, відповідно до норми зазначеної статті той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов`язаний приймати участь у її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України - 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії.

Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.

Відповідно до частини другої статті 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

З урахуванням встановлених судом обставин, а також виходячи з того, що мати та батько - найрідніші для дитини люди, тому одним із основних їх немайнових прав є можливість постійного або хоча б систематичного спілкування: безпосереднього (прямого), телефонного, листовного.

При визначенні способу участі батька у спілкуванні та вихованні сина, суд враховує малолітній вік дитини, її стан здоров`я, її прихильність та повна залежність, в силу віку, від матері.

Проаналізувавши все перераховане вище, суд вважає доцільним визначити місце проживання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Здійснити розподіл судових витрат відповідно до ст. ст. 137, 141 ЦПК України.

Оскільки позов задоволено, то судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

За ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 3 статті 141).

Для підтвердження понесених витрат на послуги адвоката, йому необхідно: укласти у письмовій формі договір; включити до договору умови про порядок визначення вартості наданих послуг за ведення відповідної судової справи (почасова оплата, фіксована сума тощо); включити до договору посилання на реквізити або сторін судової справи, у якій надається правнича допомога; детально фіксувати послуги, які надаються у рамках ведення відповідної судової справи, їх обсяг (витрачений час) та вартість (якщо окремі послуги мають різну вартість); детально фіксувати витрати, які понесені адвокатом у зв`язку із наданням послуг щодо ведення відповідної судової справи (витрати на відрядження, нотаріальні послуги, переклад документів тощо); належно оформляти та зберігати документи, що підтверджують такі витрати; належним чином оформляти платіжні документи під час здійснення оплати послуг адвоката.

Потрібно стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати по сплаті судового збору 908,00 (дев`ятсот вісім грн 00 коп) ( а.с.6) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн (вісім тисяч грн 00 коп.) (а.с.23).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 80, 82, 141, ч. 4 ст. 223, 258-259, 263-265, 268,280 ЦПК України, ст. ст. 18,141,150,153,157,159,160,161СК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивачки - адвокат Радченко Сергій Олегович, до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки і піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати по сплаті судового збору 908,00 ( дев`ятсот вісім грн 00 коп.) ( а.с.6) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн (вісім тисяч грн 00 коп.)

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду скарги.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п. 15.5 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України від 15.12.2017, до Полтавського апеляційного суду через Кобеляцький районний суд Полтавської області.

13.12.2021 складено повне судове рішення.

Суддя