Провадження №2/756/5682/21
22 листопада 2021 року м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Тихої О.О.,
за участю секретаря судового засідання Кренджеляк А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН» про розірвання трудового договору та визнання повноважень припиненими,
ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН» (далі - ТОВ «ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН») про розірвання трудового договору та визнання повноважень припиненими, в якому просила визнати припиненими трудові відносини між нею та ТОВ «ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН» з 04.05.2021 року у зв`язку з її звільненням з посади директора за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.
В обґрунтування позову зазначила, що з 23.12.2015 вона працювала у ТОВ «ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН» (попередня назва ТОВ «ІЛТА ТРЕЙДІНГ») на посаді директора. ТОВ «ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН» є вертикально інтегрованою у міжнародній аграрний холдинг Ілта (головна компанія Ілта Коммодітіз С.А., Швейцарія) компанією. Єдиним учасником відповідача є ПУЛЬСОРІДЖИН ХОЛДІНГ ЛІМІТЕД (PULSORIGIN HOLDING LIMITED).
20.04.2021 нею була написана заява про звільнення з 04.05.2021 за власним бажанням, а також повідомлення про скликання позачергових зборів учасників товариства, які надіслані за юридичною адресою учасника - ПУЛЬСОРІДЖИН ХОЛДІНГ ЛІМІТЕД (PULSORIGIN HOLDING LIMITED).
24.03.2021 позивач отримала електронний лист від посадових осіб ПУЛЬСОРІДЖИН ХОЛДІНГ ЛІМІТЕД, яким її було повідомлено, що вони склали повноваження з управління компанією ПУЛЬСОРІДЖИП ХОДДІНГ ЛІМІТЕД, тому не можуть приймати жодних рішень від імені учасника, а документи, отримані від позивача скеровані представникам головної компанії агрохолдингу - Ілта Коммодітіз С.А. Таким чином, заплановані на 04.05.2021 позачергові збори не відбулися та на день звернення з вказаним позовом відповідачем не були подані відповідні відомості до державного реєстратора для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та виключення про нього відомостей як про керівника (директора) товариства.
Позивач зазначає, що вказані обставини є грубим порушенням її трудових прав на звільнення та обрання іншого місця роботи на власний розсуд.
Вважає, що її права повинні бути захищені у спосіб визнання трудових відносин припиненими з 04.05.2021, тобто з дати коли повинні були відбутися позачергові збори учасників товариства з приводу її звільнення за власним бажанням.
Ухвалою суду від 09.08.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача у судове засідання надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача.
Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
У зв`язку з повторною неявкою у судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України).
Згідно зі ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.
Стаття 38 КЗпП України зобов`язує власника звільнити працівника в строки, про які працівник просить, також за наявності інших поважних причин.
Відповідно до ст. 58 Закону України «Про господарські товариства» (далі - Закон) (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Загальні збори учасників товариства обирають голову товариства.
За приписами ст. 59 Закону до виключної компетенції зборів товариства з обмеженою відповідальністю відноситься, зокрема, утворення і відкликання виконавчого та інших органів
Згідно зі ст. 60, 61 Закону загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів.
Загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю скликаються не рідше двох разів на рік, якщо інше не передбачено установчими документами.
Позачергові загальні збори учасників скликаються головою товариства. Загальні збори учасників товариства повинні скликатися також на вимогу виконавчого органу.
Згідно зі ст. 62 Закону виконавчим органом товариства з обмеженою відповідальністю є колегіальний орган (дирекція) або одноособовий (директор).
Судом встановлено, що 23.12.2012 на підставі Наказу № 1-16-п від 27.04.2016 ОСОБА_1 переведено на посаду директора ТОВ «ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН», що підтверджується записом за №23 у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 01.07.2003, а також Протоколом №06 від 16.12.2015 загальних зборів учасників ТОВ «ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН».
Відповідно до п.7.12, 7.13 Статуту ТОВ «ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН», затвердженого Загальними зборами учасників ТОВ «ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН» 20.08.2018, у товаристві діє одноособовий виконавчий орган - директор, який призначається Загальними зборами учасників ТОВ «ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН» безстроково.
Пунктом 7.19 вказаного Статуту передбачено, що повноваження директора товариства припиняються: а) за згодою сторін; б) з ініціативи Вищого органу Товариства (зборів), а також у випадках, передбачених Статутом; в) з ініціативи директора у випадках, передбачених Статутом та законодавством України.
З акту про відсутність кворуму на загальних зборах учасників ТОВ «ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН» від 04.05.2021 вбачається, що позачергові збори не відбулись та питання, винесені на розгляд учасників, не розглянуті.
Відповідно до п. 1.1. Статуту ТОВ «ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН», затвердженого Загальними зборами учасників ТОВ «ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН» 20.08.2018, ТОВ «ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН» утворено відповідно до Цивільного Господарського кодексів України, Закону України «Про господарські товариства».
Так, статтею 58 Закону України «Про господарські товариства» (у редакції, яка діяла на час виникнення трудових відносин з відповідачем) передбачено, що вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Відповідно до ст. 62 вказаного Закону дирекція (директор) підзвітна загальним зборам учасників, організує виконання їх рішень.
06.02.2018 було прийнято Закон України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», який набрав чинності 17.06.2018, пунктом 2 Глави VIII Прикінцевих та перехідних положень якого, передбачено визнати таким, що втратив чинність, Закон України "Про господарські товариства" (Відомості Верховної Ради України, 1991 р., № 49, ст. 682 із наступними змінами) у частині, що стосується товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю.
З ч.1 ст. 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» вбачається, що загальні збори учасників є вищим органом товариства.
Частиною 4 статті 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачено, що виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва.
Відповідно до ч.3 ст.39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виконавчий орган товариства підзвітний загальним зборам учасників і наглядовій раді товариства (у разі утворення) та організовує виконання їхніх рішень.
Тобто, загальні збори учасників здійснюють управління товариством та реалізують право уповноваженого органу товариства усунути особу від виконання обов`язків члена виконавчого органу в будь який час і з будь яких підстав.
На даний час, як зазначає позивач, ТОВ «ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН» господарською діяльністю не займається та не має найманих працівників (крім директора - позивача).
Як наслідок, позивач втратила матеріальну (економічну) та будь-яку іншу зацікавленість у перебуванні на посаді директора в ТОВ «ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН», у зв`язку з чим останньою було прийнято рішення звільнитися з займаної посади.
Разом з тим, належного зв`язку із засновниками (учасниками) відповідача не має, що є перешкодою у вільному (прямому) звільненні позивача з посади директора за власним бажанням (відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю).
Дане право позивача, як найманого працівника, закріплене Кодексом законів про працю.
Відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.
Припинення повноважень позивача, як директора відповідача, відповідно до статуту належить загальним зборам учасників.
Трудові спори розглядаються комісіями по трудових спорах, та/або районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору (ст. 221 Кодексу законів про працю).
Кодекс законів про працю встановлює загальні вимоги до порядку розірвання трудових відносин, не враховуючи специфіку становища керівника господарського товариства. По суті, директор об`єднує в собі і статус найманого працівника (який визначається на підставі норм трудового права) і статус виконавчого органу господарського товариства (який визначається на підставі норм корпоративного права). Ні норми трудового договору, ні положення Статуту не повинні погіршувати становище директора порівняно з тим обсягом гарантій, наданих йому трудовим законодавством. Тобто, директор завжди може скористатися ст. 38 КзПП й ініціювати розірвання трудового договору за власним бажанням.
За змістом положень ст. 38 КзПП України, ст. 145 Цивільного кодексу України, ст.ст. 30,34, 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», праву директора на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства розглянути заяву директора про звільнення, створити новий виконавчим орган та внести дані зміни в Єдиний державний реєстр.
Відповідно до ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ч. ч. 1, 3 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.
За приписами ст. 22 КЗпП України, відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при припиненні трудового договору залежно від роду і характеру занять не допускається.
З наведених приписів чинного законодавства вбачається, що елементом конституційного права особи на працю - є й право бути звільненим.
Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням даної норми, Конституційний суд України у рішеннях від 07.07.2004 № 14-рп/2004, від 16.10.2007 № 8-рп/2007, та від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.
Відповідно до ст. 15 Цивільного Кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Уповноважений на звільнення директора орган відповідача не був спроможний розглянути та вирішити питання порядку денного про звільнення позивача з посади директора за власним бажанням.
З огляду на викладене, своєю бездіяльністю, яка виразилася у не розгляді та не вжитті заходів для прийняття рішення про звільнення позивача в межах статутної діяльності товариства, відповідачем були порушені трудові права позивача, зокрема, його право бути звільненим із займаної посади за власним бажанням, та право на вільне обрання місця роботи на власний розсуд.
Окрім цього, невнесення відповідачем відповідних змін про звільнення з посади директора позивача до Єдиного державного реєстру свідчить про те, що відповідач не визнає припинення трудових відносин з позивачем та продовжує вважати його керівником товариства.
Таким чином, право позивача на звільнення з роботи з ініціативи працівника, передбачене ч.1 ст. 38 КзПП, також право щодо вільного вибору праці було порушено.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача доведено порушення його трудових прав з боку відповідача, та невиконання учасником товариства положень статуту порушує права позивача, закріплені в Конституції України та КЗпП України, та унеможливлює подальшу реалізацію позивачем трудових прав, суд вважає позов обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 16, 76-81, 141, 247, 263-265, 280-283, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЛТА ОРІДЖИНЕЙШН» про розірвання трудового договору та визнання повноважень припиненими - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.О. Тиха