РІШЕННЯ

Іменем України

06 грудня 2021 року смт Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Тордія Е.Н. секретар судових засідань - Сергієнко В.С.

номер справи №637/62/21 (2/637/90/21)

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

Участь у справі приймали: позивач - ОСОБА_1

представник позивача - ОСОБА_2

третя особа - ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , правонаступником якої є ОСОБА_1 до Шевченківської селищної ради Харківської області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною та визнання права власності на ј частину нерухомого майна в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ :

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

27 січня 2021 року позивач ОСОБА_4 звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою до Шевченківської селищної ради Харківської області про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною та визнання права власності на ј частину нерухомого майна, в порядку спадкування за законом після смерті сина - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До участі у справі у якості третьої особи залучена ОСОБА_3 .

В ході розгляду справи позивач за справою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Ухвалою суду від 2 жовтня 2021 року правонаступником позивача залучено її сина - ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач просив раніше заявлені позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який є сином померлої ОСОБА_4 . За свого життя ОСОБА_5 , набув у власність квартиру за АДРЕСА_1 , Ѕ якої належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло та Ѕ частина на підставі договору дарування. Заповіту померлий не залишив. Його мати ОСОБА_4 спадщину прийняла в силу ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, оскільки на момент смерті сина ОСОБА_5 , була зареєстрована за одною адресою. Проте, під тиском та впливом дружини сина ОСОБА_3 , матір`ю ОСОБА_4 26 серпня 2020 року до Шевченківської державної нотаріальної контори було подано заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_5 ,. Її було запевнене в тім, що оформлення квартири на дітей померлого ОСОБА_5 буде доцільним, а вона так і залишиться проживати в даній квартирі за місцем реєстрації. Внаслідок введення в оману матері ОСОБА_4 стосовно спадкування нею частини спадкового майна після смерті сина, вона могла бути позбавлена власного житла.

Тому ОСОБА_4 , а на теперішній час він як її правонаступник звернувся до суду та просить визнати недійсною заяву ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 подану до Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області 26 серпня 2020 року про відмову від спадщини, та визнати за ним ОСОБА_1 право власності на ј частину спірної квартири.

В судовому засіданні представник позивача, яка діє на підставі довіреності ОСОБА_2 просила позовні вимоги позивача задовольнити.

В судове засідання представник Шевченківської селищної ради Харківської області не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності та просив винести рішення за наявними матеріалами у справі.

Третя особа: ОСОБА_3 в судовому засіданні, проти заявлений позовних вимог заперечувала. В обгрунування заперечень зазначила, що вона є дружиною ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, яких на теперішній час вона виховує та утримує самостійно.

Заперечила що ввела матір чоловіка в оману, тому що такої мети не мала. Після смерті чоловіка його мати , яка мешкала в спірній квартирі виявила бажання відмовитися від своєї частки передавши спадщину на користь онуків. За її бажанням та згодою , вона її привезла до нотаріуса , який їй все роз`яснив і вона підписала самостійно заяву про відмову від спадщини. Будь - яких погроз, або примусу , тощо з її боку не надходило. Це було саме її бажання. Також вона прохала не повідомляти ОСОБА_1 про те що вона подала таку заяву і відмовилась від своєї частики на користь онуків. Враховуючи поданий позов, ОСОБА_1 дізнався про таке рішення матері, в вочевидь заперечував проти цього , тому заява опинилась в суді. Вона лише виконувала волю померлої.Вважає ,що заява є безпідставною , позивачем не доведеною та такою,що не підлягає задоволенню.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.

27 січня 2021 року по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 15 лютого 2021 року. Відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги. Окрім того за клопотанням позивача по справі зроблено запит до нотаріальної контори про витребування спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_5 та його матері ОСОБА_4 . Також з Шевченківського РАЦС витребувані актові записи про смерть та народження відповідно ухвали суду від 01 лютого 2021 року. Надані запити про витребування відповідної інформації до закладу Шевченківської ЦРЛ Харківської області.

Ухвалою суду від 18 березня 2021 року , в якості третьої особи була залучена дружина померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_3 , яка отримала спадщину після смерті померлого чоловіка на спірне майно.

В ході розгляду справи було встановлено, що позивач за справою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. За заявою сина померлої ОСОБА_4 - ОСОБА_1 , ухвалою суду від 25 березня 2021 року провадження по справі було зупинено до визнання кола правонаступників.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2021 року провадження у справі було відновлено та призначено підготовче судове засідання на 21 жовтня 2021 року. Також Залучено до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_4 її сина - ОСОБА_1 . Витребувано інформацію з державної нотаріальної контори щодо наявності спадкодавців та заповітів після смерті ОСОБА_4 ..

04 листопада 2021 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 02 грудня 2021 року.

В судове засідання представник Шевченківської селищної ради Харківської області не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності та просив винести рішення за наявними матеріалами у справі.

Суд заслухавши пояснення позивача, представника позивача ОСОБА_2 , третю особу: ОСОБА_3 , свідків, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного.

Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

З копії актового запису про народження №34 від 06 травня 1967 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в хуторі Горькому Шевченківського району Харківської області народився ОСОБА_5 , батьками позивача вказані відповідно - ОСОБА_6 , ОСОБА_4 (а.с. 40).

Відповідно до копії актового запису про смерть №53 від 29 квітня 2020 року ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_2 (а.с.39).

Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді квартири

АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 09 червня 1995 року виданого Шевченківським фондом комунального майна та державного житла згідно з розпорядженням (наказом) та на підставі договору дарування Ѕ частини квартири від 05 березня 2008 року, за реєстровим номером №455, посвідченого Шевченківською державною нотаріальною конторою Харківської області, яку йому дарувала за життя його мати ОСОБА_4 , що також підтверджується довідкою №4 Шевченківського БТІ Харківської області (а.с.10-12).

З заяви про відмову від прийняття спадщини зареєстрованої по книзі обліку і реєстрації спадкових справ за №172 (спадкова справа №54/2020 26 серпня 2020 року) складену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та посвідчену державним нотаріусом 26 серпня 2020 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в смт Шевченкове Шевченківського району Харківської області та постійно проживав в АДРЕСА_2 . Після його смерті залишилось спадкове майно, спадкоємицею на яке є вона за законом. Цією заявою вона (я) сповіщаю Шевченківську державну нотаріальну контору Харківської області про те, що вона (я), мати померлого, відмовляється від прийняття спадщини за законом відповідно до статей 1270, 1273, 1274 Цивільного кодексу України. Їй (мені) нотаріусом роз`яснено, що її (моя) відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною, а також те, що відмова від прийняття спадщини може нею (мною) бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. ЇЇ особиста підпис (а.с.13).

В матеріалах справи є відповідь №67/02-17 Шевченківської державної нотаріальної контори від 21 січня 2021 року на заяву ОСОБА_4 , за зверненням неї до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину на квартиру після смерті сина ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої вбачається, що їй відмовлено в видачі відповідного свідоцтва в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а саме на квартиру та рекомендовано для вирішення даного питання звернутися до суду.

З відповіді №117/01--16 Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області від 05 лютого 2021 року вбачається, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 в термін передбачений ст.1270 Цивільного кодексу України (шість місяців) з заявою про прийняття спадщини звернулась дружина померлого ОСОБА_3 та мати померлого - ОСОБА_4 про відмову від прийняття спадщини, але можуть бути інші спадкоємці які спадщину прийняли фактично. Заповіти після смерті ОСОБА_5 відсутні. Заведена спадкова справа за №54/2020. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.41, 52-57).

Відповідно до наданої відповіді №01-17/315 КУ «Шевченківська Центральна Районна Лікарня» Шевченківської селищної ради Харківської області від 10 березня 2021 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 09 березня 1995 року встановлено 2 групу інвалідності по загальному захворюванню, безстроково. Також з перелічених захворювань які мала ОСОБА_4 не вбачається психічних захворювань які б вплинули на написання нею заяви про відмову від прийняття спадщини за законом після сина - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.59).

В ході розгляду справи позивач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (серія НОМЕР_2 яке видане Шевченківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного МУМЮ (м. Харків) від 10 березня 2021 року (а.с.70).

12 жовтня 2021 року ухвалою суду був залучений правонаступник: син померлої - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 видане Чкаловським бюро ЗАГС Чугуївського району Харківської області від 6 серпня 1963 року) (а.с.69).

Допитаний в судовому засіданні свідок з боку позивача: ОСОБА_7 пояснила, що невістка ОСОБА_8 , ввела мати чоловіка в оману. Пообіцяла за неї доглядати , але потім стала казати що їй краще буде у будинку літніх. Мати вважала ,що невістка її догодує та буде за нею доглядати замість того, це робили вони з чоловіком. Особливо після того як у 2021 році у січні місяці, мати паралізувало ,невістка приїжджала декілька разів, щось привозила але весь догляд за літньою жінкою проводили вони з чоловіком , потім її поховали.

Свідок ОСОБА_9 з боку третьої особи ОСОБА_3 : в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 зверталась до нього з приводу відвезення бабусі до нотаріуса. В призначений час вони поїхали до м. Чугуєва, бабуся самостійно пересувалась та будь - яких заперечень щодо поїздки не висловлювала.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Згідно ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» № 4451/70).

Позивач, а потім її правонаступник ставить питання про визнання заяви ОСОБА_4 про відмову від спадщини недійсною на підставі вчинення правочину під впливом обману, тобто з підстав передбачених ст. 230 Цивільного кодексу України.

Згідно із приписами ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Згідно ч. 5 ст. 1273 Цивільного кодексу України, відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною.

Приписами ч. 6 ст. 1273 Цивільного кодексу України встановлено, що відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

З матеріалів справи вбачається , що 26 серпня 2020 року ОСОБА_4 подала заяву про відмову від прийнятті спадщини.

Згідно ч. ч. 2, 5 ст. 1274 Цивільного кодексу України, спадкоємець за законом має право відмовитись від прийняття спадщини на користь будь-якого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статями 225, 229-231 та 223 Цивільного кодексу України.

Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 Цивільного кодексу України та може бути спростована нормою закону, яка містить відповідну заборону.

За змістом ст. 230 Цивільного кодексу України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.

Відповідно до частини першої статті 233 Цивільного кодексу України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Для кваліфікації правочину за ст. 233 Цивільного кодексу України необхідні наявність таких умов :1)особа вчиняє правочин під впливом тяжкої для неї обставини. Під такою обставиною слід розуміти будь-які поважні надзвичайні обставини, які змусили особу вчинити правочин на вкрай невигідних умовах.

При цьому до уваги слід брати соціальний статус, майновий стан особи, обстановку вчинення правочину, тощо. 2)особа вчиняє не просто невигідний правочин, а саме правочин на вкрай невигідних для себе умовах.3)наявний причинно-наслідковий звязок між існуючою тяжкою обставиною та вчиненим на вкрай невигідних умовах правочину.4)особа вчиняє правочин добровільно, немає насильства.5)особа усвідомлює, що вчиняє такий правочин на вкрай невигідних для себе умовах (тут немає помилки чи обману),

але вимушена це зробити під впливом тяжкої обставини.6)друга сторона повинна усвідомлювати, що контрагент перебуває під впливом тяжкої обставини і вчиняє правочин вимушено, та скористатися цим.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 229 - 233 Цивільного кодексу України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Відповідно п. 20 вказаної Постанови, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Норми статті 230 Цивільного кодексу України не застосовуються щодо односторонніх правочинів.

Позивач в заяві посилається ,що невістка після смерті сина , змусила її відмовитись від спадщини, а після повідомила що готує документи на влаштування її до будинку літніх.

Суд не заперечує, що смерть близьких людей є тяжкою втратою та може впливати на ставлення до певних життєвих обставин.

Саме на позивача, а в подальшому правонаступника, як потерпілу сторону, покладається обов`язок доказування усіх цих складових.

З досліджених судом доказів такого зв`язку не просліджується .

Отже, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки за своєю правовою природою відмова ОСОБА_4 від прийняття спадщини на користь внуків та дружину померлого сина ОСОБА_5 є одностороннім правочином, який не допускає можливості врахування обману як підстави для визнання його недійсним.

Крім того, позивач - правонаступник в обґрунтування позовних вимог також посилається на те, що відмова від спадщини відбулася внаслідок помилки з боку його матері але належних та допустимих доказів вищепереліченого суду не представив.

Відповідно до положень ч.1 ст. 229 Цивільного кодексу України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

За змістом вказаних положень ст. 229 Цивільного кодексу України помилка - це неправильне сприйняття особою фактичних обставин, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений.

Частиною 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Одже , як зазначалось вище , позивач в позовній заяві та правонаступник в судовому засіданні жодним чином не обґрунтували , та не надали суду належних та допустимих доказів наявності помилки з боку матері ОСОБА_4 , в чому полягала ця помилка, оскільки ОСОБА_4 в позовній заяві зазначила, що розуміла, що спадкове майно перейде у власність онуків та бажала настання цієї обставини. Як і не надали належних доказів навмисного ведення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в оману щодо долі спадкового майна.

Оцінивши надані докази у їх сукупності , надавши їм належну правову оцінку суд

суд приходить до висновку що позовні вимоги ОСОБА_4 , її правонаступника ОСОБА_1 є недоведеними та такими ,що задоволенню не підлягають .

Судові витрати.

При зверненні до суду позивачем не сплачено судові витрати враховуючи підстави п.9 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовиій збір».

Відповідно до вимог п. 6ч.2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати, компенсуються за рахунок держави у порядку , встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, п.6, ч.2 ст. 141 , 223, 247, 258, 259, 268 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.ст. 15, 16, 328, 1216, 1217, 1218, 1261, 1225, 1268 Цивільного кодексу України (2004 року), ст.41 Конституції України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 , правонаступником якої є ОСОБА_1 до Шевченківської селищної ради Харківської області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною та визнання права власності на ј частину нерухомого майна в порядку спадкування за законом - без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи,зазначений строк обчислюється з часу виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження.

СУДДЯ