Ухвала

10 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 671/22/19

провадження № 61-9511св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - Волочиська міська об`єднана територіальна громада в особі Волочиської міської ради,

заінтересовані особи: Державна фіскальна служба України Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, Волочиська районна державна адміністрація,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Волочиської міської об`єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 07 лютого 2019 року у складі судді Павлової А. С. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Гринчука Р. С., Костенка А. М., Спірідонової Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У січні 2019 року Волочиська міська об`єднана територіальна громада в особі Волочиської міської ради (далі - Волочиська міська ОТГ) звернулася до суду із заявою, заінтересовані особи: Державна фіскальна служба України Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, Волочиська районна державна адміністрація, про визнання спадщини відумерлою та передачу нерухомого майна в комунальну власність, посилаючись на те, що в 1996 році в місті Саратові Російської Федерації померла ОСОБА_1 , після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з права на земельну частку (пай) розміром 2,7 в умовних кадастрових гектарах. Спадкоємці на земельну частку (пай), які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, відсутні. Враховуючи викладене, Волочиська міська ОТГ просила визнати відумерлою спадщину у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 2,7 в умовних кадастрових гектарах, що залишилася після смерті ОСОБА_1 , та передати її в комунальну власність територіальної громади.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 07 лютого 2019 року в задоволенні заяви відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що відносини щодо спадкування майна після смерті ОСОБА_1 виникли в 1996 році, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року (далі - ЦК України), тому застосуванню підлягають норми законодавства, що діяли на час відкриття спадщини, а саме Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК Української РСР), який не передбачав можливості набуття органами місцевого самоврядування права на спадкове майно в порядку визнання спадщини відумерлою.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 04 квітня 2019 року апеляційну скаргу Волочиської міської ОТГ залишено без задоволення, а рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 07 лютого 2019 року - без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеної справи є правильними. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги.

У травні 2019 року Волочиська міська ОТГ подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просила: на підставі статті 404 ЦПК України вирішити питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду; скасувати рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 07 лютого 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 квітня 2019 року і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву.

Касаційна скарга Волочиської міської ОТГ мотивована тим, що суди попередніх інстанції безпідставно відмовили в задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою та передачу нерухомого майна в комунальну власність. Правила статті 1277 ЦК України про відумерле майно мають застосовуватися до спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2003 року та не була прийнята ніким із спадкоємців, що мають право на спадкування відповідно до норм ЦК Української РСР. Крім того, суди не врахували вимог абзацу другого пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно з яким правила статті 1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 21 травня 2019 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Волочиського районного суду Хмельницької області.

03 червня 2019 року справа № 671/22/19 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 01 лютого 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція та висновки Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ». Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Частиною першою статті 404 ЦПК України визначено, що питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про наявність правових підстав для передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у зв`язку з необхідністю відступити від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухвалених постановах Верховного Суду, зокрема у складі колегії судів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 травня 2019 року у справі № 391/769/17 (провадження № 61-39068св18), від 31 жовтня 2019 року у справі № 671/1072/18 (провадження № 61-570св19), від 11 листопада 2019 року у справі № 671/24/19, (провадження № 61-8643св19), від 26 березня 2020 року у справі № 671/1152/18 (провадження № 61-6220св19) та у складі колегії судів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 671/1153/18-ц (провадження № 61-5353св19), від 21 жовтня 2019 року у справі № 671/23/19 (провадження № 61-7584св19), від 04 грудня 2019 року у справі № 671/1558/18 (провадження № 61-15487св19).

Необхідність відступлення від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеному у вказаних постановах, викликана тим, що при вирішенні питання про визнання відумерлою спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2003 року, колегії суддів Першої та Другої судових палат Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшли висновку про те, що правила статті 1277 ЦК України та абзацу 2 пункту 5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України необхідно застосовувати, якщо спадщина відкрилася після 01 липня 2003 року, однак не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право на спадкування відповідно до норм ЦК Української РСР.

Однак з наведеним висновком погодитися не можна з огляду на таке.

У справі, яка переглядається, судами встановлено, що згідно з інформацією від 23 січня 2019 року № 8, наданою старостою сіл Ріпна та Сербинів Волочиської міської ОТГ, та списком померлих громадян на території Ріпнянсько-Старостинського округу, в 1996 році в місті Саратові Російської Федерації померла ОСОБА_1 , 1912 року народження.

На підставі розпорядження Волочиської районної державної адміністрації від 21 жовтня 1996 року № 361 ОСОБА_1 був виданий сертифікат серії ХМ № 0195835 на право на земельну частку (пай) розміром 2,7 в умовних кадастрових гектарах, що перебувала у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Ріпнянське» Федірківської сільської ради.

Листом відділу у Волочиському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 12 вересня 2018 року № 18-22-021-500/105-18 підтверджується, що ОСОБА_1 не видавався Державний акт на право власності на землю взамін вказаного сертифіката.

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 54904696 спадкова справа після смерті ОСОБА_1 на території України не заводилася.

Відомості про осіб, які в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вступили в оперативне управління або володіння спадковим майном ОСОБА_1 , відсутні. Невитребуваною земельною часткою (паєм) ОСОБА_1 користується Приватне підприємство «Аграрна компанія 2004».

Спадкові відносини регулюються ЦК України, Законом України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», Законом України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» та іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК Української РСР, в тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Як встановлено судами, спадщина після смерті ОСОБА_1 відкрилася в 1996 році, тобто під час чинності ЦК Української РСР, а тому положення саме цього Кодексу підлягають застосуванню при вирішенні питання про спадкування майна померлої.

Відповідно до статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місцезнаходження майна або його основної частини.

Статтею 548 ЦК Української РСРпередбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 555 ЦК Української РСР спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

Звертаючись до суду з цією заявою, Волочиська міська ОТГ просила визнати відумерлою спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_1 , на підставі положень статті 1277 ЦК України та абзацу 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Згідно з частинами першою-третьою статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК Україницей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила статті 1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

Таким чином, за загальним правилом ЦК України застосовується до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Зокрема, правила про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року) спливло не менше одного року.

Таким чином, з урахуванням абзацу 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 1277 цього Кодексу про відумерле майно підлягають застосовуванню до спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2003 року та не була прийнята ніким із спадкоємців, що мають право на спадкування відповідно до норм ЦК Української РСР. Отже, у правовідносинах, що виникли в цій справі, наявні підстави для застосування вказаної статті.

Враховуючи зазначене, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права (пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) у подібних правовідносинах, викладеного у вищенаведених постановах Верховного Суду у складі колегій судів Першої та Другої судових палат Касаційного цивільного суду, у зв`язку з невідповідністю цього висновку самому змісту вказаної правової норми.

Керуючись частиною другою статті 403, частиною четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання Волочиської міської об`єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду задовольнити частково.

Передати на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справу за заявою Волочиської міської об`єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради, заінтересовані особи: Державна фіскальна служба України Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, Волочиська районна державна адміністрація, про визнання спадщини відумерлою та передачу нерухомого майна у комунальну власність,за касаційною скаргою Волочиської міської об`єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 07 лютого 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 квітня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийІ. М. Фаловська
Судді:В. М. Ігнатенко
С. О. Карпенко
С. Ю. Мартєв
В. А. Стрільчук