Провадження № 2/727/447/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Гладкій Л.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості зі сплати аліментів до відповідача ОСОБА_2 . Згідно позовних вимог позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість зі сплати аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 за період з 14.03.2019 року по 14.11.2020 року в розмірі 175182,76 грн.

Відповідач ОСОБА_2 10 лютого 2021 року через канцелярію суду подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про розірвання договору, зменшення розміру аліментів та зарахування вартості переданого майна в рахунок аліментів, яку просив прийняти та об`єднати в одне провадження з первісним позовом.

Суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 .

Згідно зі ст.193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

За змістом цієї статті, однією з умов прийняття зустрічного позову є доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів. Доцільно їх розглядати в одному процесі тоді, коли це дозволить більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємини сторін, виключити винесення взаємосуперечливих або взаємовиключних судових рішень. І, навпаки, недоцільно розглядати ці вимоги сумісно тоді, коли це затягне розгляд справи, а вимоги повністю можуть бути розглянуті судом окремо.

Виходячи з предмету спору за первісним позовом ОСОБА_1 , характеру спірних правовідносин, підстав звернення з первісним позовом, і аналізуючи вимоги, що заявляються ОСОБА_2 як зустрічні, суд приходить до висновку, що вони не є по своїй суті зустрічними (хоча і заявлені у спорі між тими самими сторонами). Зазначені зустрічні вимоги ОСОБА_2 є окремими самостійними позовними вимогами, оскільки ОСОБА_2 заявляє вимогу про розірвання договору про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у вихованні дитини в цілому, а не в частині стягнення аліментів; вказані позовні вимоги не є взаємопов`язаними настільки, що їх неможливо розглянути окремо. Крім того, вирішення по суті зустрічного позову ОСОБА_2 ніяким чином не виключає вирішення по суті первісного позову, оскільки предметом первісного позову є саме стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не про стягнення аліментів.

Таким чином відсутні підстави для прийняття зустрічного позову, зазначені у частині другій статті 193 ЦПК України.

За наведених обставин, суд вважає, що вирішення питання про прийняття до провадження зустрічного позову є правом суду, а тому суд приходить до висновку про необхідність відмови відповідачу ОСОБА_2 у прийнятті його зустрічного позову, роз`яснивши йому право на звернення до суду із заявленими позовними вимогами в загальному порядку.

Керуючись ст.ст.193, 260, 261 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору, зменшення розміру аліментів та зарахування вартості переданого майна в рахунок аліментів.

Роз`яснити позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_2 право звернутися з вказаним позовом у загальному порядку.

Зустрічну позовну заяву разом із доданими матеріалами повернути ОСОБА_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: