судді Сумського апеляційного суду Ткачук С.С.
10 грудня 2021 року м.Суми
Провадження № 22-ц/816/1453/21
щодо постанови колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Сумського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року за результатами перегляду цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 липня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради, ОСОБА_2 , третя особи: ОСОБА_3 , , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, -
Звернувшись до суду із позовом ОСОБА_1 просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті його рідного брата ОСОБА_4 , достатнього для подання ним такої заяви. Також просив визнати недійсним свідоцтва про прийняття спадщини за законом виданого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свої вимоги мотивував тим, що він є рідним братом померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якого увійшов житловий будинок із надвірними будівлями, розташований у АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 11.10.1996 року. Він проживав разом із братом за одним помешканням, але померлий брат у будинку, а він у флігелі, через те що зловживав спиртними напоями, що було підставою для конфліктів з братом. Оскільки я проживав разом із братом, то прийняв спадщину, але не звернувся до нотаріуса завчасно, бо не був зареєстрований у будинку брата, тяжко хворів і через деякий час потратив 01.01.2019 року до лікарня, де пройшов курс тривалого та тяжкого лікування. Йому була зроблена хірургічна ампутація пальців обох стоп. Брат помер у нього на руках і він разом із друзями здійснили його поховання. Після повернення з лікарні у спадковому будинку вже знаходилася ОСОБА_2 , у якої померлий брат з 2011 року працював водієм. Рішення суду, яким встановлено факт, що ОСОБА_2 проживала з померлим братом однією сім`єю скасовано і її заява про встановлення такого факту залишена без розгляду, але вона в період дії цього судового рішення отримала свідоцтва про право на спадщину за законом.
27.07.2020 року він звернувся до нотаріуса Скоробагатько Н.Б., яка відмовила йому у подання заяви про прийняття спадщини після смерті рідного брата, прийняв постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 липня 2020 року в задоволенні позов відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що встановив, що після смерті брата позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини через 18 місяців після смерті брата. Він не зареєстрований за іншою адресою з 09.03.2017 року. Перебував на обліку у Центрі реінтеграції бездомних осіб за адресою Робітниче селище 14 з 09.03.2017 року по 24.07.2020 року, розлучений, має доньку, але стосунків з нею не підтримує. З 2012 року постійно в осінньо-зимовий період користувався послугами відділення нічного перебування Центру реінтеграції бездомних осіб і з того часу також неодноразово звертався до Центру за послугою притулок. Живе за рахунок тимчасових заробітків, здебільшого збирає та здає склопосуд. На даний час позивач на обліку не перебуває та не зареєстрований. Позивач з 01.01.2019 року по 25.01.2019 року знаходився на лікуванні в Сумській обласній лікарні з приводу відмороження 3-4 пальців обох стоп (а.с.21).

Отже суд не визнав поважною причину пропущення строку подання заяви про прийняття спадщини, а оскільки відсутні підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відсутні підстави для задоволення вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, бо правом власності на будинок ОСОБА_2 не порушуються права позивача.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги мотивував тим, що суд першої інстанції не врахував вимоги ст. 1272 ЦК України, якою визначено право за позовом спадкоємця, який з поважних причин пропустив строк прийняття спадщини звернутися до суду. Об`єктивними поважними причинами є у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. На теперішній час рішення суду, яким встановлено факт, що ОСОБА_2 проживала з померлим братом однією сім`єю скасовано і її заява про встановлення такого факту залишена без розгляду. Проте свідоцтво про право на спадщину за законом видане у період дії цього рішення. Вважає, що оскаржене свідоцтво про право на спадщину за законом порушує права позивача.

Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, суд апеляційної інстанції пославшись на роз`яснення у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначив, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про смерть спадкодавця, про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погоди і умови. Оскільки позивач не був позбавлений можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори відповідно до п. 2 глави 10 Порядку «Про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Мінюст від 22 лютого 2012 року № 296/5, а доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про існування для позивача об`єктивних і непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини суду не надано, а перебування заявника на стаціонарному лікуванні ( 25 днів у січні 2019 році), не є поважною причиною пропуску ним встановленого законом шестимісячного строку (184 дні) для подання відповідної заяви нотаріусу, погодився з рішенням суду. А оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження, залишив оскаржене рішення без змін.

Проте, з висновками суду першої інстанції та висновком колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Сумського апеляційного суду не можу погодитись, оскільки спростовуються матеріалами справи, які доводять, що позивач у перебіг 6-ти місячного строку для прийняття спадщини мав поважні причини, які перешкоджали йому реалізувати своє право на прийняття спадщини і у визначений законом строк подати заяву до нотаріуса.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач є рідним братом померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 . Представник відповідача ОСОБА_2 не заперечувала проти того, що позивач дійсно проживав у флігелі будинку померлого, куди той вселився із згоди брата. Але дійсно на час смерті позивач не був належним чином зареєстрований як мешканець цього будинку, оскільки перебував на обліку у Центрі реінтеграції бездомних осіб за адресою Робітниче селище 14 з 09.03.2017 року по 24.07.2020 року.

Позивач підтвердив належними доказами, що з він з 01.01.2019 року по 25.01.2019 року знаходився на лікуванні в Сумській обласній лікарні з приводу відмороження 3-4 пальців обох стоп (а.с.21). Цей факт підтвердежно випискою з медичної карти стаціонарного хворого.

Оскаржено ним свідоцтво про право на спадщину за законом видано 10.04.2020 року, як спадкоємцю четвертої черги, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Такий факт проживання ОСОБА_2 разом із померлим ОСОБА_4 встановлено рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 вересня 2019 року, яке було скасовано постановою Сумського апеляційного суду від 17.09.2020 року за результатом розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 і заява про встановлення факту проживання однією сім`єю залишено без розгляду. Постановою апеляційного суду було встановлено, що розгляд заяви ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю відбувся без участі позивача, оскільки вона не повідомила суд першої інстанції про існування інших спадкоємців. Крім того, під час судового розгляду даної справи ОСОБА_4 пояснював, що ОСОБА_2 обманним шляхом забрала у нього правовстановлюючі документи на будинок та його паспорт, через що він також не зміг звернутися до нотаріуса.

27.07.2020 року позивач звертався до нотаріуса Скоробагатько Н.Б., якою відмовлено йому у подання заяви про прийняття спадщини після смерті рідного брата, прийняв постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Відповідно до положень ст.ст. 1220, 1222, 1261, 1262,1264, 1270,1272 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У другу чергу право на спадкування за законом мають на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

В силу ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 3.3 глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/3 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі.

За змістом ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом.

Отже, з урахуванням наведених норм матеріального права, позивач, який повинен був особисто звернутися до нотаріуса для подання заяви на прийняття спадщини, не мав можливості реалізувати свого права подати таку заяву в межах дії шестимісячного строку, встановленого законом, з поважних причин, існування яких в суді доведено належними і допустимими доказами.

У даній цивільній справі такий строк тривав з 25.12.2018 по 24.05.2019 року, і в межах цього строку позивач через об`єктивні поважні причини, які виникли внаслідок його стаціонарного лікування у лікарні через ампутації 3-4 пальців обох стоп та його незадовільного стану після операції, не міг виходити на вулицю у зимовий період, а тому і з`явитися до нотаріуса щоб подати таку заяву через незадовільний стан здоров`я.

Не можна визнати такими, що ґрунтуються на закону і висновки апеляційного суду з приводу не подання заяви про прийняття спадщини шляхом її поштового відправлення.

Той факт, що позивач звернувся до суду вже у жовтні місяці 2020 року не впливає на обставини, за яких матеріальним закон пов`язує вирішення питання визначення додаткового для подання заяви про прийняття спадщини. Ці обставини мають значення у разі подання заяви стороною про застосування позовної давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності», як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції, з чим погодилася колегія суддів апеляційного суду, дійшов хибного висновку про неповажність причин пропуску 6-ти місячного строку на прийняття спадщини через хворий стан здоров`я позивача, який стався з ним ще до спливу такого строку, тому є підстави визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, бо таке право передбачено суду ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

Апеляційний суд зауважив, що позивач не був позбавлений можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори відповідно до п. 2 глави 10 Порядку «Про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», а доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про існування для нього об`єктивних і непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини суду не надано, та перебування заявника на стаціонарному лікуванні ( 25 днів у січні 2019 році), не є поважною причиною пропуску ОСОБА_1 встановленого законом шестимісячного строку (184 дні) для подання відповідної заяви нотаріусу та інші матеріали справи не містять дані, які б вказували, що після перебування у лікарні позивач в подальшому тривалий час не міг самостійно пересуватися.

Але така поведінка позивача не має юридичного значення для визнання причин пропуску строку на прийняття спадщини поважними, оскільки ч. 3 ст. 1272 ЦК України чітко визначено можливість у суду визначити додатковий строк у разі пропуску 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця з поважної причини. Такі висновки апеляційного суду не гуртуються на законі і є помилковими.

Проте, при доведеності позивачем наявності у нього поважної причини пропущення строку на прийняття спадщини, що є законним обґрунтуванням для суду про задоволення позову, суд першої інстанції з яким погодився апеляційний суд, у задоволені позову відмовив.

Через доведеність позивачем свого права на визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, позивач тільки після подання такої заяви до нотаріусу вважається належним спадкоємцем другої черги, який прийняв спадщину і його права виданим 10.04.2020 року свідоцтвом про прийняття спадщини за законом порушуються.

До вчинення позивачем дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини, вимоги про визнання оскарженого свідоцтва про прийняття спадщини за законом ОСОБА_2 передчасні.

Однак, суд першої інстанції відмовив у задоволені вимоги про визнання недійсним виданого ОСОБА_2 свідоцтва про прийняття спадщини за законом з інших підстав, з якими нажаль погодився суд апеляційної інстанції.

Суддя Сумського апеляційного суду Ткачук С.С.