Провадження №: 2/755/9317/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" грудня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округ Маматова Вікторія Валеріївна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Татарченко Владислав Геннадійович, про визнання недійсними свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів та договору купівлі-продажу частини квартири, -

у с т а н о в и л а:

03.12.2021 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округ Маматова Вікторія Валеріївна, про визнання недійсними свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів та договору купівлі-продажу частини квартири.

Ухвалою суду від 10.12.2021 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, вирішене клопотання позивача про витребування доказів та залучено у до участі у справі в якості третьої особи приватного виконавця Татарченко В.Г.

Як вбачається з матеріалів справи, разом із позовною заявою позивачка подала заяву про забезпечення позову, у якому просить забезпечити її позов шляхом вжиття наступних заходів забезпечення:

- заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам, особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які реєстраційні дії, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, вносити будь-які записи до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів (реєстрацію права власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав) щодо квартири АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 , її представникам виселяти та знімати з реєстрації мешканців квартири АДРЕСА_1 , в тому числі вселяти інших осіб до квартири, проникати та входити до вказаної квартири, іншим чином користуватися, володіти та розпоряджатися нею, в тому числі, укладати договори іпотеки, оренди, купівлі-продажу, дарування тощо з третіми особами та арешту на вказану квартиру.

Вимоги заяви мотивовано тим, що на підставі договору дарування частини квартири від 12 січня 2019 року, позивачу належала на праві власності 25/100 частини квартири АДРЕСА_1 . Однак, 22 листопада 2021 року до позивача в квартиру прийшов громадянин ОСОБА_4 , який діяв від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності від 17.08.2020 року. Даний громадянин надав позивачу копії документів з яких позивачу стало відомо, що на підставі свідоцтва від 13.11.2021 року, яке посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маматовою В.В. у відповідно до ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження» на підставі акта про проведені електронні торги складеного ОСОБА_5 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва від 18.10.2021 року власником належної позивачу частки квартири стала ОСОБА_2 . З наданого позивачу свідоцтва від 13.11.2021 року їй стало відомо, що відносно позивачки є відкрите виконавче провадження. З реєстру боржників та реєстру виконавчих проваджень з АСВП позивачу стало відомо, що відносно неї приватним виконавцем ОСОБА_5 . 03.02.2019 відкрито виконавче провадження №58265593 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктора Станіславовича. Однак, по сьогоднішній день позивачу не приходила постанова про відкриття виконавчого провадження та будь-які інші виконавчі документи. В тому числі, позивачку не повідомляли про проведення електронних торгів щодо її нерухомого майна. Всі вище описані події відбувались без належного повідомлення позивача та без її відома. На підставі отриманої інформації, позивачка вважає, що всі викладені обставини відбувались з порушенням чинного законодавства України, з порушенням її Конституційних прав. Також, позивачка зазначає, що реєстрація права власності на її частину відбулась згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 13.11.2021 року о 17.21.11. приватним нотаріусом Маматовою В. В. Після таких дій, вже о 18.38.12. того ж дня, року тим же нотаріусом було зареєстровано інший договір: купівлі-продажу частини квартири, а саме 75/100 частини квартири АДРЕСА_1 , власником якої була ОСОБА_3 . ОСОБА_3 продала свою частку тій же громадянці, ОСОБА_2 на 17 хвилин пізніше. Таким чином, всією квартирою володіє ОСОБА_2 . Такі дії, за твердженням позивача, спрямованні на відібрання квартири та виселення з квартири її сім`ї. Після 22 листопада 2021 року неодноразово, періодично громадянин ОСОБА_4 , який діє від імені нової власниці всієї квартири ОСОБА_2 , дзвонить чоловікові позивачки і вимагає негайно покинути квартиру. В ході розмови, неодноразового наголошує, що у разі незгоди з його вимогою добровільно покинути квартиру, він має намір виселити позивачку та її родину з квартири насильницьким шляхом. Позивачка зазначає, що в неї та її чоловіка це єдина житлова площа, іншої квартири вони не мають. Позивачка звертає увагу, що довіреність видана ще до реєстрації права власності на спірну квартиру. Такі обставини свідчать про певну схему дій після придбання на торгах нерухомого майна неодноразово. Всі вище описані події вимусили позивачку звернутися до суду з заявою про забезпечення позову. Крім того, є велика ймовірність, що вся квартира буде продана сторонній особі. Головний ризик відчуження квартирі третій стороні, полягає в тому, що третя особа вже буде добросовісним набувачем квартири і повернути квартиру як об`єкт, до позивачки, як попереднього законного власника стане неможливим. Своєчасне невжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту чи заборони вчинення будь-яких дій спрямованих на відчуження квартири призведе до подальшого відчуження квартири новим власником, що зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Щодо накладення забезпечення позову на всю квартиру, як аргументи позивачка наводить ту обставину, що у разі визнання не дійсним свідоцтва від 13.11.2021 року зареєстрованого на ім`я ОСОБА_2 , позивачка матиме переважне право на купівлю частки ОСОБА_3 . Позивачка вказує, що вимушена просити суд про можливе застосування заходу забезпечення у вигляді заборони вчинення певних дій, які зобов`яжуть відповідача та його представника не допускати порушення прав позивача до ухвалення справедливого рішення суду. В свою чергу, позивачка зі своєю сім`єю зможе не боятись проживати в квартирі. Такі засоби зможуть запобігти агресивній та незаконній поведінці відповідачів, а також вчиненню кримінального правопорушення.

Вивчивши зміст заяви про забезпечення позову, додатки до неї та матеріали справи, приходжу до висновку про те, що вказана заява підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 6, 7 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, предметом позову є визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів від 13.11.2021 року про право власності на 25/100 частин кв. АДРЕСА_1 та визнання недійсним договору купівлі-продажу частини квартири від 13.11.2021 року, а саме 75/100 частин кв. АДРЕСА_1

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Судом встановлено, що між сторонами у справі дійсно виник спір стосовно законності переходу права власності на нерухоме майно, а саме дійсності документів на підтвердження права власності.

При невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи, і відповідне свідчить, що між сторонами дійсно існує спір.

Реєстрація права власності на спірну квартиру за відповідачкою ОСОБА_2 підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Оскільки предметом спору є визнання недійсними правовстановлюючих документів на квартиру, застосування заходу забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій та укладання договорів з відчуження і обтяження квартири АДРЕСА_1 є саме тим заходом, який є співмірним із позовними вимогами та унеможливить ускладнення чи не виконання рішення суду, у разі задоволення або частково задоволення позову, і забезпечить можливість ефективного захисту прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у разі визнання судом прав та інтересів позивача дійсно порушеними.

Заборона вчинення реєстраційних дій забезпечить неможливість відчуження/обтяження майна, що сприятиме можливості розгляду справи у розумні строки, та у разі задоволення або часткового задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача, оскільки за умови зміни власника або застосування іншого обтяження відповідне утруднить виконання рішення суду та породить необхідність подальших звернень позивача до суду за захистом своїх прав, отже в такому випадку захист порушених прав не буде ефективним (у разі якщо судом буде встановлено порушення прав позивача та необхідність їх захисту).

Інші ж вимоги позивача про забезпечення позову не підлягають до задоволення, адже у даному випадку заходи забезпечення позову, які просить вжити сторона позивача не співвідносяться із позовними вимогами та взагалі не відповідають предмету позову і застосування таких заходів забезпечення позову жодним чином не може забезпечити виконання рішення суду у разі повного або часткового задоволення позову.

Крім того, на думку суду, за описаними позивачем обставинами, вбачається, що між сторонами виникають інші спори цивільно-правового характеру і заявлені позивачем вимоги про забезпечення позову, в даному випадку взагалі не можна віднести до видів забезпечення позову, оскільки такі вимоги є фактично способами захисту у відповідності до положень ст. 5 ЦПК України та ст. 16 ЦК України і тому не можуть бути застосовані як вид забезпечення позову, враховуючи, що способи захисту визначаються позивачем у позовній заяві та мають розглядатись у позовному провадженні, результатом якого є прийняття відповідного рішення суду щодо заявлених позовних вимог.

Стосовно зустрічного забезпечення суд дійшов висновку про відсутність підстав для його застосування, оскільки правила обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, передбачені ч. 3 ст. 154 ЦПК України, в даному випадку застосуванню не підлягають, а збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову суд не вбачає.

Відповідач може понести витрати на сплату судового збору у разі оскарження ухвали суду про забезпечення позову в апеляційному порядку, однак такі витрати відносяться до судових і підлягають розподілу при вирішенні спору по суті у кінцевому рішенні суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 353-355 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

Заяву позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округ Маматова Вікторія Валеріївна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Татарченко Владислав Геннадійович, про визнання недійсними свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів та договору купівлі-продажу частини квартири - задовольнити частково.

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам, особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які реєстраційні дії, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, вносити будь-які записи до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів (реєстрацію права власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав) щодо квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 (25/100 частин на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №475 від 13.11.2021 року; 75/100 частин на підставі договору купівлі-продажу №476 від 13.11.2021 року).

Заборонити відповідачу ОСОБА_2 особисто або через своїх представників укладати договори іпотеки, оренди, купівлі-продажу, дарування та інші правочини з відчуження чи обтяження належної їй квартири АДРЕСА_1 .

В іншій частині заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали складений та підписаний суддею 10.12.2021 року.

Стягувач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Боржник - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя -