Провадження № 2/582/17/21
Справа № 582/1117/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2021 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Яковенко Н.М.,

за участю секретаря Костенка Ю.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Недригайлів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В :

10 листопада 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із відповідача ОСОБА_2 борг у сумі 6500 грн., а також стягнути інфляційні втрати та три проценти річних за порушення (прострочення) виконання грошового зобов`язання, що разом становить 7190 грн.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що в кінці 2018 року позичила своєму синові, відповідачу по справі, гроші у сумі 6500 грн. У 2019 році вона просила відповідача повернути позичені кошти їй на лікування. Оскільки відповідач відмовився віддавати борг, вона звернулася до поліції із заявою. Відповідач визнав борг, але повідомив, що зможе його віддати, коли у нього покращиться матеріальне становище. Враховуючи, що відповідач не повертає борг протягом майже двох років, просить стягнути також інфляційні втрати та три проценти річних за порушення (прострочення) виконання грошового зобов`язання, про що надала відповідний розрахунок.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свою позовну заяву підтримала в повному обсязі з наведених у позові підстав. Пояснила, що позичала відповідачу ОСОБА_2 , який є її сином, різні суми коштів на різні потреби: для сплати судового збору у цивільній справі про стягнення орендної плати на користь відповідача, на зимову гуму для автомобіля, який, як позивач думала, відповідач придбав у власність, та інші витрати на загальну суму 6500 грн. Коли вона пред`явила відповідачу вимогу про повернення позичених коштів, він її проігнорував, і вже майже 2 роки грошей не віддає. Така поведінка сина зумовила звернення позивача до поліції, де серед інших вимог, які вона вказала в скарзі, була і вимога змусити сина повернути борг. Вважає, що ОСОБА_2 визнав борг, тому що надав поліцейському пояснення, що у разі покращення його матеріального становища кошти матері поверне. Однак, до цього часу ніяких грошей не віддав. Позивач є інвалідом 2 групи, потребує коштів на лікування. Просила стягнути з ОСОБА_2 суми боргу з урахуванням індексу інфляції та стягнути 3 відсотки річних від несплаченої суми боргу, а всього стягнути з відповідача 7 190 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав частково на суму 1000 грн. Пояснив, що до 2018 року проживав з матір`ю ОСОБА_1 та надавав матері кошти на ведення спільного господарства. У 2018 мати вигнала його з дому. Пізніше, коли стосунки трохи налагодилися, він позичив у матері 1000 грн. Потім він хотів забрати з будинку позивача свої інструменти, то мати їх не віддала та почала вимагати повернення боргу, але в значно більшій сумі ніж позичала.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши заяву відповідача, інші наявні матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Недригайлів, зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією сторінок її паспорта (а.с.4-5). Позивач є інвалідом 2 групи з дитинства, про що свідчить копія довідки 12ААА № 152155 та пенсійного посвідчення (а.с.6).

Позивач зверталася до Недригайлівського ВП із скаргою на дії свого сина ОСОБА_2 , який відмовляється повернути їй позичені гроші, про що надала копію своєї скарги (а.с.35).

Із копії довідки Недригайлівського ВП Роменського ВП ГУНП в Сумській області від 09.05.2020 про результати розгляду матеріалів ЄО від 04.05.2020 за №2020, зареєстрованих за вищезазначеною скаргою позивача вбачається, що ОСОБА_2 надав пояснення, що грошові кошти поверне матері пізніше, коли його фінансовий стан покращиться. Позивачу роз`яснено, що її звернення ознак кримінального правопорушення не містить, а тому розглянуто як звернення громадян (а.с.7).

Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статті 76 ЦПК визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77-78 ЦПК України докази мають бути належними, тобто такими, які містять інформацію щодо предмета доказування та допустимими. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (частина перша статті 1047 ЦК України).

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень.

З наведеного випливає, що договір позики на суму, яка перевищує 170 грн. має укладатися в письмовій формі.

Виходячи зі змісту частини другої статті 1047 ЦК України підтвердженням укладення договору позики та його умов може слугувати розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Позивач ОСОБА_1 таких доказів суду не надала.

При цьому посилання позивача на довідку Недригайлівського ВП Роменського ВП ГУНП в Сумській області від 09.05.2020 про результати розгляду її скарги, у якій зазначено, що ОСОБА_2 надав пояснення, що позичав у матері кошти, не є належними та допустимими доказами позики на суму 6 500 грн. відповідно до вимог статей 77, 78 ЦПК України, враховуючи, що ОСОБА_2 під час розгляду цивільної справи визнав борг лише на суму 1000 грн.

Зазначена позиція узгоджується, позицією висловленою в постанові ВС КЦС від 30 січня 2018 року № 303/5407/15-ц

Отже, виходячи з досліджених доказів, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем належними і допустимими доказами позовних вимог про стягнення з відповідача суми позики в розмірі 6 500 грн, наданих ОСОБА_2 , адже в силу вимог статті 1047 ЦК України належними доказами підтвердження укладення договору позики може бути або письмовий договір, або розписка, яку надає позикодавцеві позичальник, але, як установив суд, такі докази відсутні.

Таким чином, відповідно на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 грн. боргу, які визнаються відповідачем.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з тим, що позивач відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати (судовий збір) пропорційно задоволеній частині позову, тобто 116,94 грн., а решта судових витрат компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , 1000 (одну тисячу) грн. 00 коп. боргу.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави 116 (сто шістнадцять) грн. 94 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Сумського апеляційного суду через Недригайлівський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 15 лютого 2021 року.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя : Н. М. Яковенко