Справа № 430/108/20
Провадження № 2/430/22/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року смт. Станиця Луганська

Станично-Луганський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Попової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Романової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та її представника адвоката Бірюкова Ігора Юрійовича до Станично-Луганської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та її представник адвокат Бірюков Ігор Юрійович звернулись до суду з позовом до Станично-Луганської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування вимог позивач та його представник посилаються на те, що позивач є донькою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько Позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між батьками позивача було розірвано 06 жовтня 1997 року.

09 листопада 2007 року ОСОБА_2 залишила заповіт, у якому усі свої права та обов`язки, усе своє майно заповідає позивачу. Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 змінена на АДРЕСА_1 ), що складається: житловий будинок літ. «А-1», веранда літ. «а», ґанок літ. «а1», загальною площею - 73.2 кв.м., житловою площею - 30.9 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами. Вартість вказаного житлового будинку складає 81 600 грн., згідно з висновком про вартість нерухомого майна. Вказаний об`єкт нерухомого майна при житті ОСОБА_2 не пройшов державну реєстрацію за законодавством, що діяло з 1963 року по 2016 рік.

16 грудня 2016 року позивач звернулася до Станично - Луганської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 її матері ОСОБА_2 . Державний нотаріус Бутакова І.Г. винесла постанову 16 грудня 2016 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Постанова була мотивована тим, що договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку не був зареєстрований в комунальному -лприємстві «Станично - Луганське бюро технічної інвентаризації».

У зв`язку з викладеним позивач та її представник звернулись до суду з проханням постановити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається: житловий будинок літ. «А-1», веранда літ. «а», ґанок літ. «а1», загальною площею - 73.2 кв.м., житловою площею - 30.9 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, просили суд розглядати справу за їх відсутності.

Представник відповідача Станично-Луганської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, вирішити справу у відповідності до чинного законодавства.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим Станично-Луганським РАЦС, ОСОБА_2 померла померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 26 травня 2016 року, видане Станично-Луганським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Луганській області. А також є донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідолцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим відділом РАЦС м. Мілерово Ростовської області. Шлюб між батьками позивача було розірвано 06 жовтня 1997 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого Станично-Луганським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області.

Позивач ОСОБА_1 змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » після укладання шлюбу з ОСОБА_6 , що підтверджується копією витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 5 від 11 жовтня 2016 року.

09 листопада 2007 року ОСОБА_2 залишила заповіт, у якому усі свої права та обов`язки, усе своє майно заповідає позивачу, який був посвідчений державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори Перепелицею І.В. за № 34 від 09.11.2007 року.

Виконкомом Станично-Луганської селищної ради народних депутатів згідно з рішенням № 19 від 16.09.1963 року громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 була надана земельна ділянка для будівництва житлового будинку, що підтверджується копією зазначеного рішення.

Договором про надання земельної ділянки в безстрокове користування для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності, виданого виконкомом Станично-Луганської селищної ради від 21 жовтня 1963 року батькам позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надано земельні ділянки площею по 400 квадратних метрів кожному, під будівництво житлового будинку загальною площею 28,71 кв.м., з кількістю двох кімнат. Згідно з випискою з рішення виконавчого комітету Станично-Луганської селищної ради № 345 від 22 грудня 1999 року було посвідчено право власності на земельну ділянку за ОСОБА_3 площею 400 м.кв. та ОСОБА_2 площею 400м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 .

Як зазначає позивач після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 змінена на АДРЕСА_1 ), що складається: житловий будинок літ. «А-1», веранда літ. «а», ґанок літ. «а1», загальною площею - 73.2 кв.м., житловою площею - 30.9 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами. Вартість вказаного житлового будинку складає 81 600 грн., згідно з висновком про вартість нерухомого майна, складеного ФОП ОСОБА_7 28 жовтня 2020 року. Вказаний об`єкт нерухомого майна при житті ОСОБА_2 не пройшов державну реєстрацію за законодавством, що діяло з 1963 року по 2016 рік, що підтверджується інформаційною довідкою КП «Станично-Луганське Бюро технічної інвентаризації» від 27 жовтня 2020 року.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за заповітом після смерті її матері. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, у зв`язку з чим вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Після смерті її батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді об`єкту нерухомого майна у вигляді житлового будинку літ. «А-1», веранди літ. «а», ґанок літ. «а1», загальною площею - 73.2 кв.м., житловою площею - 30.9 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачем не було надано документальних підтверджень чи зверталась її мати ОСОБА_2 , після смерті її чоловіка ОСОБА_3 до органів нотаріату з заявою про вступ у спадщину, що залишилась після смерті її чоловіка, оскільки землі під забудову їм надавались у рівних частках. А також не надає жодних документальних підтверджень чи передавалось право на належне батькам майно від чоловіка до дружини чи навпаки за їх життя. Окрім того позивачем не надається жодних документальних підтверджень щодо вступу у спадщину будь-ким із спадкоємців за законом після смерті батька ОСОБА_3 . Відповідно до рішення № 19 виконавчого комітету Станично-Луганської селищної ради від 16.10.1963 року була надана земельна ділянка для будівництва житлового будинку, договором про надання земельної ділянки в безстрокове користування для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності, виданого виконкомом Станично-Луганської селищної ради від 21 жовтня 1963 року батькам позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надано земельні ділянки площею по 400 квадратних метрів кожному, під будівництво житлового будинку загальною площею 28,71 кв.м., з кількістю двох кімнат та згідно з випискою з рішення виконавчого комітету Станично-Луганської селищної ради № 345 від 22 грудня 1999 року було посвідчено право власності на земельну ділянку за ОСОБА_3 площею 400 м.кв. та ОСОБА_2 площею 400м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто вказана земельна ділянка, а також будинок, що було побудовано батьками позивача перебував у спільній сумісній власності, відповідно до ст. 60 СК України.

Ст. 60 СК України передбачено майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Набуваючи у власність майно, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном, що належить їм на праві спільної сумісної згідно до ст.. 63 СК України.

Позивач просить визнати право власності за заповітом після смерті матері на все домоволодіння, однак вона є власником Ѕ, та не є такою що фактично прийняла спадщину, оскільки шлюб розірвали, запис щодо реєстрації батька в домовій книзі - відсутній, таким чином вбачається що в спадщину після померлого ОСОБА_3 ніхто не вступав

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Судом встановлено, на підставі записів, що містяться у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, житловий будинок було побудовано у 1964 році.

Відповідно до постанови ВС від 15 жовтня 2020 року у справі № 623/214/17 індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

На підставі аналізу даних норм суд приходить до висновку щодо частковго задоволення позовних вимог, а саме: оскільки власники об`єкту нерухомого майна ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не мають можливості вчинення дій щодо реєстрації об`єкту нерухомого майна у вигляді житлового будинку літ. «А-1», веранди літ. «а», ґанок літ. «а1», загальною площею - 73.2 кв.м., житловою площею - 30.9 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з їх смертю, з метою захисту прав спадкоємця ОСОБА_1 за заповітом, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання права власності за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на Ѕ частку об`єктів незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , які складаються з: житловий будинок літ. «А-1», веранда літ. «а», ґанок літ. «аі», загальною площею - 73.2 кв.м., житловою площею - 30.9 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивач та її представник, звертаючись до суду з позовом, просили не стягувати судовий збір з відповідача, а тому вважає за можливе не стягувати судові витрати з відповідача та залишити їх за рахунок позивача.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 223, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та її представника адвоката Бірюкова Ігора Юрійовича до Станично-Луганської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на Ѕ частку об`єктів незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , які складаються з: житловий будинок літ. «А-1», веранда літ. «а», ґанок літ. «аі», загальною площею - 73.2 кв.м., житловою площею - 30.9 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Станично-Луганський районний суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Попова