Справа № 296/9761/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" січня 2021 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі: головуючої судді Петровської М.В., за участю секретаря судового засідання Лужко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що разом з ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_2 , зареєстровані та проживають у ній. 25.10.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та ОСОБА_2 , а 08.06.2010 відповідач була зареєстрована у вказаній квартирі. Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира у справі 296/6108/17 від 18 вересня 2017 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Відповідач більше ніж 3 роки не з`являється та не проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . У відповідності до акту № 103 ТОВ "Управляюча компанія "Полісся" від 28.09.2020 ОСОБА_2 зареєстрована, але не проживає квартирі АДРЕСА_2 . Згідно відповіді Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області за № 494 від 30 вересня 2020 року відповідач проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 . Вказує, що реєстрація відповідача у квартирі створює позивачу перешкоди в користуванні житловою площею, а саме: збільшує плату за комунальні послуги, ускладнює оформлення субсидією по оплаті комунальних послуг. Оскільки відповідач не проживає у квартирі більше 3 років, необхідно визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 21.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін.

В судове засідання учасники справи не з`явились.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд позову без його участі та участі позивача, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Крім того, у вказаному клопотанні представник просив не розглядати заяву про виклик свідка.

Від третьої особи ОСОБА_3 надійшло клопотання, в якому просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання, в якому просить проводити слухання справи без її участі, позовні вимоги визнає.

Враховуючи неявку учасників справи та подані клопотання, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Крім того, суд вважає за необхідне залишити без розгляду заяву представника позивача про допит свідка, оскільки це є дискреційним правом позивача.

Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду позовної заяви, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до договору купівлі-продажу від 07.02.2005 № 29, витягу з Державного реєстру правочинів № 684277, витягу про реєстрацію права власності № 6546781, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_2 .

Згідно свідоцтва про смерть від 08.02.2011 серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У вказаній квартирі окрім ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , зареєстрована також ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією будинкової книги.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира у справі 296/6108/17 від 18 вересня 2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Оскільки відповідач понад три роки не проживає в квартирі АДРЕСА_2 , позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Нормами статті 41 Конституції України, статті 321 Цивільного кодексу України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні; право приватної власності є непорушним.

За статтею 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За змістом частини 2 статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

При цьому, ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до акту ТОВ "Управляюча компанія "Полісся" від 28.09.2020 № 103, складеного майстрами дільниці ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 зареєстрована, але не проживає в квартирі АДРЕСА_2 . Факт не проживання підтверджено сусідами: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно відповіді Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 494 від 30 вересня 2020 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до поданого клопотання від 25.01.2021, відповідач ОСОБА_2 позов визнає.

Суд бере до уваги, що наявність реєстрації відповідача у квартирі може створювати перешкоди у розпорядженні позивачем належної йому на праві приватної власності квартирою АДРЕСА_2 , а також покладає на позивача обов`язки зі сплати додаткових коштів за комунальні послуги, нести інші витрати по утриманню нерухомого майна, які б мав нести, в тому числі, відповідач.

Враховуючи наведене у сукупності, факт не проживання ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2 щонайменше з 28.09.2020, відсутність встановлених судом поважних причин не проживання понад одного року, а також те, що визнання відповідачем позову не порушує прав та інтересів інших осіб, суд дійшов висновку про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням та задоволення позову.

Керуючись статтями 247, 258, 259, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

Цивільний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (зареєтроване місце проживання: АДРЕСА_4 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_3 ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 273 Цивільного процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено: 01.02.2021.

Суддя М. В. Петровська