Справа №718/341/21
Провадження №2-з/718/6/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2021 року м. Кіцмань, Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого-судді Мінів О.І. ,

секретаря судових засідань Анучкіної О.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіцмань справу №718/341/21 за заявою ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, -

У С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позиції заявника.

На адресу Кіцманського районного суду Чернівецької області 15.02.2021 надійшла заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви.

У поданій заяві вказує на те, що 28 жовтня 2020 року, після смерті батька ОСОБА_2 , йому як спадкоємцю, стало відомо, зі слів секретаря Хлівищанської сільської, про те, що ОСОБА_3 звернулась із заявою до Хлівищанської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області про надання дозволу на складення проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки належної померлому ОСОБА_2 , розташованої через дорогу від належного йому будинку, а також про те, що рішенням Хлівищанської сільської ради від 06.11.2020 ОСОБА_3 надано дозвіл на складення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га.

В обґрунтування вказує, що він є спадкоємцем ОСОБА_2 , який успадкував спірну земельну ділянку після смерті ОСОБА_4 , а тому з огляду на положення п.1 перехідних положень Земельного кодексу України , він має намір звернутися до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовом про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на складення проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки іншій особі.

За таких обставин, зважаючи на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання вірогідного рішення суду про задоволення позову, просить суд вжити заходи забезпечення позову якими:

Заборонити будь-яким землевпорядним організаціям виготовляти проектну документацію землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га в с.Хлівище Кіцманського району, Чернівецької області, згідно рішенням Хлівищанської сільської ради від 06.11.2020 ;

Заборонити державним кадастровим реєстраторам присвоювати кадастровий номер та надавати витяг з державного земельного кадастрового реєстру земельній ділянці, сформованій на підставі рішенням Хлівищанської сільської ради від 06.11.2020;

Заборонити Ставчанській сільській раді Чернівецького району Чернівецької області затверджувати на сесії виготовлений проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 земельної ділянки на підставі рішенням Хлівищанської сільської ради від 06.11.2020;

Заборонити державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, щодо державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно , відкриття та / або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав на підставі рішень Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про затвердження та/або передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки в с.Хлівище Чернівецького району, Чернівецької області;

Зупинити дію рішення Хлівищанської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області від 06.11.2020 року в частині надання ОСОБА_5 дозволу на складення проєкту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га у селі Хлівище Кіцманського (Чернівецького) району Чернівецької області.

Процесуальні дії у справі

Вказана заява передана на розгляд головуючому судді Мінів О.І. 15.02.2021, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Розгляд справи, у відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України, проведено без повідомлення учасників справи.

Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст. 247 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Обставини справи встановлені судом.

За рішенням виконавчого комітету Хлівищанської сільської ради народних депутатів від 17.02.1994 року «Про надання земельних ділянок у приватну власність», ОСОБА_4 передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки площею 0,55 га біля жилого будинку та 0,15 га , через дорогу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

У відповідності до договору дарування від 25.06.1998 року , ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_2 прийняв в дар житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що в с.Хлівище Кіцманського району, Чернівецької області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після смерті якої залишилось спадкове майно, яке успадкував за законом син ОСОБА_2 та яке складалось з майнових паїв , розміром 1,79 умовних кадастрових гектарів. 14.02.2008 року видано свідоцтво про право на спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , після смерті якого заведена спадкова справа.

Норми права, які застосував суд.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Крім того, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08 травня 2019 року у справі № 487/7097/18 та від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18.

Висновки суду.

Вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення позову до пред`явлення позову шляхом зупинення дії рішення Хлівищанської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області від 06.11.2020 року та заборони іншим органам вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га в с.Хлівище, судом встановлено, що заявником не надано належних та допустимих доказів того, що саме вищевказаним рішенням органу місцевого самоврядування порушено його право, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості визначити співмірність такого виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Не містяться такі відомості і в наданих ОСОБА_1 до заяви про забезпечення позову, документах. Суду не надано підтверджуючого доказу того, що померлий ОСОБА_2 отримав у спадщину, крім житлового будинку, спірну земельну ділянку, після смерті своєї матері ОСОБА_4 .

Як встановлено, подана до суду заява не містить також обґрунтування необхідності вжиття забезпечення майбутніх позовних вимог та даних про те, що відповідач ОСОБА_5 в майбутньому може зробити неможливим виконання рішення суду.

Посилання в заяві на можливість виготовлення ОСОБА_5 технічної документації на відведення їй земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га , а також ймовірна реєстрація кадастрового номеру на дану земельну ділянку та в майбутньому звернення до Ставчанської сільської ради з метою передачі їй у власність спірної земельної ділянки без наведення відповідного обґрунтування та доказів, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Окрім того, заявник не довів намірів ОСОБА_5 в оформленні права власності на сформовану земельну ділянку або наміру чинити перешкоди у виконанні можливого рішення суду про задоволення позову щодо визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування.

Разом з тим, до заяви про забезпечення позову заявником не додано рішення Хлівищанської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області від 06.11.2020 року в частині надання ОСОБА_5 дозволу на складення проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га у селі Хлівище Кіцманського (Чернівецького) району Чернівецької області. З огляду на викладене суд позбавлений можливості переконатись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Отже, на думку суду, ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, у звязку із чим приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

При цьому процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

Відмова в забезпеченні позову на даній стадії не перешкоджає розгляду даного питання в майбутньому під час розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153,260,261,353 ЦПК України,суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.І. Мінів