Справа № 308/6431/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 лютого 2021 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Кондор Р.Ю., Мацунич М.В.,

з участю секретаря: Міца О.-Д.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 308/6431/18 (Головуючий: Малюк В.М.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до УМВС України в Закарпатській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 08 листопада 2009 року, близько 14 год. 30 хв. Помічник дільничого інспектора міліції СДІМ В.Березнянського РВ ГУМВС України в Закарпатській області Кирик А.Р. разом з старшим інспектором дозвільної системи ОСОБА_2 , єгерями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , мисливствознавцем ДП «В. Березнянський ЛГ» ОСОБА_6 , під час здійснення планового відпрацювання лісових масивів неподалік села Кострино В. Березнянського району Закарпатської області на предмет виявлення фактів браконьєрства, порушень правил полювання, незаконного перевезення, носіння вогнепальної зброї та боєприпасів, проведеного на підставі розпорядження начальника В. Березнянського РВ ГУМВ України за № 103 від 06 листопада 2009 року, перебуваючи на лісовій дорозі, що знаходиться у вказаних лісових масивах та рухаючись у напрямку вказаного населеного пункту, зустріли ОСОБА_1 , а також двох його братів - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .. У ОСОБА_8 зброя була відсутня. З`ясувавши, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_7 були відсутні дозвільні документи на право полювання - ліцензія, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 запропонували їм у присутності вищевказаних осіб прослідувати до села Кострино для вирішення питання про притягнення їх до адміністративної відповідальності за фактом виявленого правопорушення, пов`язаного з відсутністю ліцензії.

У подальшому, помічник дільничного інспектора міліції СДІМ В. Березнянського РВ ГУМВС України в Закарпатській області Кирик А.Р., близько 15.00 год., рухаючись з вищевказаними особами по лісовій дорозі в напрямку с. Кострино і перебуваючи в кварталі № 18 виділі № 1 лісового фонду Костринського лісництва, що розташований на відстані близько 1.5 км. - 2 км. від зазначеного населеного пункту під час словесної суперечки, явно виходячи за межі наданих йому владних повноважень, бажаючи проявити свою зверхність над іншими особами шляхом їх приниження, штовхнув ОСОБА_8 прикладом наявного у нього штатного автомату АКС-74У в район грудної клітини, після чого, з метою налякати ОСОБА_8 та примусити виконувати його вказівки, зняв автомат з запобіжника, загнав патрон у патронник та тримав палець на спусковому гачку. Після цього, помічник дільничного інспектора міліції СДІМ В. Березнянського РВ ГУМВС України в Закарпатській області Кирик А.Р. натиснув на спусковий гачок автомата, в результаті чого відбувся постріл.

У результаті пострілу ОСОБА_8 було спричинене вогнепальне кульове наскрізне поранення грудної клітини із ушкодженням лівої легені, аорти, хребта, ребра, грудини та спинного мозку, що призвело до масивної зовнішньої та внутрішньої крововтрати, що ускладнилась шоком, які згідно висновку комплексної судово-медичної експертизи за № 532 від 23.12.2009 року та п.п. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого, який помер на місці.

Протиправні дії ОСОБА_10 вчинені 08 листопада 2009 року при виконанні ним своїх службових обов`язків працівника міліції. Вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2010 року ОСОБА_10 визнано винним та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, тобто умисного вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав та повноважень, що спричинило тяжкі наслідки.

ОСОБА_10 як працівник міліції, був представником державного органу виконавчої влади, тобто особою, яка постійно здійснювала функції представника влади, отже, вчинив злочин при виконанні обов`язків представника державного органу виконавчої влади.

Зазначає, що злочинними діями працівника міліції, позивачу ОСОБА_1 заподіяні душевні страждання, викликані гіркотою втратою свого рідного брата і ця подія змінила його життя у негативну сторону, викликала погіршення стану здоров`я, спричинила наявність постійних душевних страждань.

Враховуючи непоправність втрати та неможливість поновити попереднє становище, а також враховуючи дані про статус та правове становище винної особи (представник державного органу виконавчої влади) і характер дій цієї особи (умисний тяжкий злочин), вважає, що за рахунок держави ОСОБА_1 слід відшкодувати моральну шкоду в сумі 2 000 000 грн., яка відповідатиме вимогам розумності та справедливості.

У ході провадження досудового слідства постановою слідчого прокуратури Закарпатської області, яким здійснювалось розслідування кримінальної справи щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_1 було визнано потерпілим. Зазначена обставина стверджується вироком суду, з якого вбачається, що ОСОБА_1 потерпілий. Крім цього, позивач ОСОБА_1 до заподіяння смерті ОСОБА_8 , проживав разом з братом однією сім`єю, що підтверджується рішенням Великоберезнянського районного суду.

Враховуючи вищенаведене, позивач ОСОБА_1 просить відшкодувати за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з рахунку державного бюджету 2 000 000 грн. моральної шкоди, завданої незаконними діями посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 17 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з рахунку державного бюджету, 700 000 гривень на відшкодування спричиненої моральної шкоди, завданої незаконними діями посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду Державна казначейська служба України подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позовних вимог відсутні, так як сума задоволених позовних вимог позивача визначена судом без відповідного обґрунтування, не наведено жодного доказу перенесення будь-яких душевних страждань і засудженим ОСОБА_10 позивачу було добровільно відшкодовано завдану матеріальну та моральну шкоду що підтверджується заявою позивача, яка знаходиться в матеріалах справи, що у свою чергу позбавляє його права для повторного стягнення такої шкоди.

Заслухавши пояснення представника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Яблонського О.О., який підтримав доводи, викладені в поданій апеляційній скарзі Державної казначейської служби України, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Державна казначейська служба України повідомлялась про розгляд справи, що стверджується доказами про надіслання та отримання відповідачами судових повісток, а від представника ОСОБА_1 адвоката Сочка І.І. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності у зв`язку із захворюванням і дана обставина не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Встановлено, вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2010 року, який набрав законної сили, ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 365 ч. 3 КК України.

ОСОБА_10 вчинив злочин при виконанні обов`язків представника державного органу виконавчої влади і згідно зі ст. 20 Закону України «Про міліцію» працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади.

Позивач ОСОБА_1 є братом покійного ОСОБА_8 , що сторонами не оспорюється.

При постановленні рішення, суд першої інстанції із посиланням на рішення Великоберезнянського районного суду від 10 квітня 2018 року, яке набрало законної сили 15 травня 2018 року, яким встановлено факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю з ОСОБА_8 з 01.12.1974 року до 08.11.2009 року і відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України в ході даної справи обставини щодо факту проживання однією сім`єю не підлягають дослідженню, а тому позивач має право на відшкодування моральної шкоди з урахуванням вимог ст.ст. 23, 1168, 1174 ЦК України внаслідок непоправної втрати - смерті члена його сім`ї - брата ОСОБА_8 ..

Із даним висновком суду першої інстанції судова колегія не може погодитися із наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 29 вересня 2014 року та рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 11 грудня 2014 року надавалась оцінка факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 із загиблим братом ОСОБА_8 .

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 11 грудня 2014 року на підставі довідок Великоберезнянського РВ ГУМВС, виписками з паспорту, характеристикою Костринської сільської ради встановлено, що ОСОБА_1 проживав за іншою адресою, і не був членом сім`ї загиблого брата.

Так, на день смерті брата ОСОБА_8 , позивач ОСОБА_1 мав власну сім`ю (жінку та дітей) і проживав за адресою АДРЕСА_1 , а до загибелі брат ОСОБА_8 мав місце проживання у АДРЕСА_1 і складати одночасно сім`ю із загиблим братом, матір`ю, батьком та другу сім`ю з своєю дружиною і дітьми не може.

Таким чином, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 29.09.2014 року та рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 11 грудня 2014 року, які набрали законної сили, встановлені обставини щодо факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю із загиблим братом ОСОБА_8 у справі, які беруть участь ті самі особи щодо яких встановлені ці обставини і такі не доказуються при розгляді іншої справи.

Рішення Великоберезнянського районного суду від 10 квітня 2018 року, яким встановлений юридичний факт проживання однією сім`єю позивача ОСОБА_1 з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в період з 01.12.1974 року до 08.11.2009 року не створює юридичних наслідків у даній справі, оскільки ці обставини встановлені вищезазначеними рішеннями судів між цими ж самими особами.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що позивач ОСОБА_1 у силу вимог ст.ст. 23, 1168, 1174 ЦК України не має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок непоправної втрати - смерті брата ОСОБА_8 , так як на момент його смерті не був членом сім`ї загиблого.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню і з ухваленням нового рішення у відповідності до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, яким у позові ОСОБА_1 слід відмовити із вищезазначених підстав.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, ст.ст. 23, 1168, 1174 ЦК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 лютого 2020 року скасувати.

У позові ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено - 12 лютого 2021 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой