КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №88-ц/824/73/2021 Доповідач - Приходько К.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року, прийнятої за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення,

встановив:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення вищезазначеного позову.

Скасовано державну реєстрацію права власності №19278624 від 02 березня 2017 року за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення №99 будинку АДРЕСА_1 .

Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_1 горище (дах) будинку АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Київського апеляційного суду із заявою про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року у зв`язку з нововиявленими обставинами, з підстав передбачених п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України.

В обґрунтування заяви, ОСОБА_1 посилався на те, що висновки суду апеляційної інстанції були засновані на недопустимих доказах, а саме: акті обстеження від 27 вересня 2018 року, затвердженому головним інженером ВОП «Михайлівська» ТОВ «Індустріальний будівельний холдинг»; акті обстеження від 02 березня 2020 року , затвердженому головним інженером ВОП «Михайлівська» ТОВ «Будівельна компанія «Фасад констракшн», що є схожим за змістом з попереднім актом; висновку №871/03-2020 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 02 березня 2020 року; технічному паспорті від 05 травня 1969 року на житловий будинок в АДРЕСА_2 .

Крім цього, зазначив, що технічний паспорт від 05 травня 1969 року, що став підставою для винесення рішення судом апеляційної інстанції, зроблено через 13 років після побудови будинку.

При цьому, первинний технічний паспорт (з 1956 по 1969 рік) - взагалі відсутній в матеріалах справи.

Також відсутній технічний паспорт та/або поповерхові плани будинку в період з 1914 року по 1953 рік.

Разом з цим, зазначає, що відповідно до отриманих на адвокатський запит документів з Державного архіву м. Києва вбачається, що пунктом третім Рішення Виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих №2133 від 10 листопада 1953 року «Про відвід фінансовому сектору Київського обласного комітету Комуністичної партії України земельної ділянки під будівництво семиповерхового житлового будинку на 50 квартир в Печерському районі міста Києва» зобов`язано фінансовий сектор Київського обкому КПУ будувати житловий будинок по вказаній адресі не менш як 7 поверхів і високої якості.

Вказане свідчить про те, що мансардне приміщення, яке є предметом спору, є повноцінним окремим поверхом високої якості.

Звертає увагу на те, що отримані з архіву документи повністю підтверджують характеристики спірного нерухомого майна, а також спростовують твердження суду апеляційної інстанції, що технічний паспорт від 05 травня 1969 року стосується будинку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки такий письмовий доказ стосується іншої будівлі, а саме будинку АДРЕСА_2 .

Додатково зазначив, що з Плану земельної ділянки АДРЕСА_3 , що Рішенням Виконкому Київської міської ради депутатів трудящих від 10 листопада 1953 року №2133 за проектом Управління в Справах Архітектури міста Києва відведено в користування Фінансового сектору Київського обласного комітету Комуністичної партії України під житло будівництво вбачається, що будинок розташовано саме з фасаду АДРЕСА_1 . При цьому сама ділянка була призначена саме для будівництва семиповерхового багатоквартирного житлового будинку.

Вищезазначене додатково підтверджує те, що сьомий поверх такого будинку є повноцінним, високої якості, не є горищем або іншим видом допоміжних приміщень в розумінні ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Тобто, отримані документи з Державного архіву м. Києва визначають технічний паспорт від 05 травня 1969 року таким, що не містить інформацію щодо предмета доказування, а отже не є належним доказом в розумінні ст. 77 ЦПК України; встановлюють невідповідність висновку №871/03-2020 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 02 березня 2020 року фактичним інженерним характеристикам спірного об`єкту нерухомості.

Просив скасувати постанову Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року та залишити в силі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року.

Просив також скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Рисак О.О. від 15 липня 2020 року №53124360 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким скасовано Державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення №99 в будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 391.

Відновити становища, яке існувало до прийняття Київським апеляційним судом постанови від 16 червня 2020 року, шляхом відновлення державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 391, з одночасним визнанням за ОСОБА_1 права власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 391.

На вказану заяву ОСОБА_2 подав відзив, обґрунтовуючи його тим, що поведінка відповідача є суперечливою та полягає в тому, що на час розгляду справи в суді першої інстанції він надавав документи з Державного архіву м. Києва та посилався на те, що будинок по АДРЕСА_1 має 8 поверхів, а в заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами відповідач стверджує, що зазначений будинок має 7 поверхів та обґрунтовує це вже іншими документами з Державного архіву м. Києва.

Зазначає, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 не є нововиявленими у розумінні вимог статті 423 ЦПК України, а є новими доказами.

Наголошує, що судом апеляційної інстанції досліджувались характеристики та статус спірного приміщення, тоді як згідно ч.4 ст.423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Вважає, що нові докази отримані представником відповідача після розгляду справи, а саме відповідь Державного архіву м. Києва від 15 вересня 2021 року №068/02-12/2229 з додатками, яка отримана адвокатом Разваляєвим Д.С. на адвокатський запит від 13 вересня 2021 року та відповідь Шевченківської районної в м. Києві Державної адміністрації від 29 грудня 2020 року №109/04/45-9013 на адвокатський запит від 22 грудня 2020 року №09/20 не можуть бути підставою для перегляду судових рішень за ново виявленими обставинами та не можуть призвести до іншого результату судового розгляду, оскільки вони не узгоджуються з іншими доказами наявними у справі, зокрема висновком №871/03-2020 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 02 березня 2020 року в якому досліджувались питання характеристики та статусу спірного приміщення.

Більше того, в постанові Верховного Суду від 25 листопада 2020 року встановлено, що Відповідач під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не порушував питання про призначення додаткової чи повторної експертизи, яка б дала змогу підтвердити чи спростувати висновок №871/03-2020 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 02 березня 2020 року в якому досліджувались питання характеристики та статусу спірного приміщення.

Просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року за нововиявленими обставинами.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про день час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.

02 грудня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Разваляєва Д.С. про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що він прийматиме участь у розгляді іншої справи, призначеної Шостим апеляційним адміністративним судом, на підтвердження чого надав відповідні докази.

Колегія суддів вважає, що клопотання про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки справи призначені до розгляду Київським апеляційним судом та Шостим апеляційним адміністративним судом слухаються у різний час, при цьому суди знаходяться в межах однієї адміністративно-територіальної одиниці, а тому представник заявника мав можливість прибути у судове засідання.

Крім цього, адвокатом заявника не наведено обґрунтувань, чому він надав перевагу брати участь у розгляді справи в Шостому апеляційному адміністративному суді над справою, яка розглядається Київським апеляційним судом.

Також відсутні причини неявки самого заявника, до суду апеляційної інстанції, який повідомлений належним чинно про час та місце розгляду його заяви.

Перевіривши законність і обґрунтованість заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року за нововиявленими обставинами, колегія суддів вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як на нововиявлену обставину ОСОБА_1 посилається на відповідь Державного архіву м. Києва від 15 вересня 2021 року №068/02-12/2229 з додатками, яка отримана його адвокатом на адвокатський запит від 13 вересня 2021 року, а також на відповідь Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 29 грудня 2020 року №109/04/45-9013 на адвокатський запит від 22 грудня 2020 року №09/20.

Всебічно і повно проаналізувавши матеріали судової справи, колегія суддів приходить до висновку, що вищезазначені відповідь Державного архіву м. Києва від 15 вересня 2021 року №068/02-12/2229 та відповідь Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 29 грудня 2020 року №109/04/45-9013, у розумінні ст.423 ЦПК України не можуть бути нововиявленими обставинами у справі, з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч.2 ст.423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.424 ЦПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст.429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час ухвалення рішення або постановлення ухвали, але про них не знали і не могли знати заявник і суд.

Таким чином, за змістом наведеної норми закону, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є процесом, що визначається юридичною природою цих обставин, до яких відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, що існували на час розгляду справи і не могли бути відомі заявникові.

Отже, нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили.

Як роз`яснив Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.3 постанови №4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» №4 від 30 березня 2012 року питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» №4 від 30 березня 2012 року обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року (справа №541/2460/16), процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами сама по собі не суперечить принципу юридичної визначеності, проте перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою й саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду, при цьому особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що у неї не було можливості представити цей доказ під час судового розгляду справи до винесення судового рішення, а також те, що цей доказ має суттєве значення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 травня 2020 року (справа №802/2196/17), постановах Верховного Суду від 30 квітня 2020 року (справа №815/6721/16), від 15 травня 2020 року (справа №820/4725/17), від 20 жовтня 2020 року (справа №826/15038/17), від 22 лютого 2021 року (справа №420/3785/19) від 10 березня 2021 року (справа №826/15267/17).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, докази отримані представником ОСОБА_1 після розгляду справи, а саме: відповідь державного архіву м. Києва від 15 вересня 2021 року №068/02-12/2229 з додатками, яка отримана адвокатом Разваляєвим Д.С. на адвокатський запит від 13 вересня 2021 року та відповідь Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 29 грудня 2020 року №109/04/45-9013 на адвокатський запит від 22 грудня 2020 року №09/20 є новими та не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами і не можуть призвести до іншого результату судового розгляду, так як вони не узгоджуються з іншими доказами наявними у справі, зокрема висновком №871/03-2020 року за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 02 березня 2020 року, в якому досліджувались питання характеристики та статусу спірного приміщення, та якому була надана належна правова оцінка.

Більш того, адвокат Разваляєв Д.С. звернувся з адвокатським запитом про надання документів до Державного архіву м. Києва лише 13 вересня 2021 року, тобто більш як за 4 роки після відкриття провадження у справі та більше року після ухвалення Київським апеляційним судом судового рішення, хоча це не позбавляло його зробити упродовж розгляду справи у судах першої, апеляційної чи касаційної інстанцій.

В свою чергу, постановою Верховного Суду від 25 листопада 2020 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року залишено без змін.

Верховний Суд зазначив, що апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, дійшов обґрунтованого висновку про те, що горище будинку АДРЕСА_1 , яке є допоміжним приміщенням та належить на праві спільної власності усім власникам квартир цього будинку, вибуло з володіння співвласників поза їхньою волею та підлягає витребуванню.

При цьому, зазначено, що судом апеляційної інстанції було враховано те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження переобладнання та реконструкції у встановленому законом порядку горища спірного будинку під мансардний поверх.

Більше того, Верховний Суд зазначив, що відповідач під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не порушував питання про призначення додаткової чи повторної експертизи, яка б дала змогу підтвердити чи спростувати висновок №871/03-2020 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 02 березня 2020 року, в якому досліджувались питання характеристики та статусу спірного приміщення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року.

Керуючись ст.429 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року, прийнятої за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали складений 09 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді С.О. Журба

Т.О. Писана