Справа № 162/365/21
Провадження № 2/162/149/2021
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі судді Цибень О.В.,

за участю секретаря судових засідань Будько І.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з позовом про поділ сумісної власності подружжя.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 13.11.2017 року шлюб між нею та відповідачем розірвано.

Вказує, що під час перебування у шлюбі ними було нажито, серед іншого, житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, який знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, право власності на вказаний будинок було зареєстровано за відповідачем на підставі договору купівлі-продажу, на укладення якого нею надавалась згода як дружиною покупця. Крім того, вказаний будинок розташований на земельній ділянці за тією ж адресою, проте право власності на неї не реєструвалось.

Домовленості про добровільний порядок поділу цього майна між ними не досягнуто.

З урахуванням поданої уточненої позовної заяви, просить визнати спільною сумісною власністю подружжя житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на Ѕ частину вказаного будинку. Судові витрати стягнути з відповідача на її користь.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотання про відкладення судового засідання, відзив на позовну заяву на адресу суду не надходили.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що з 06.10.2002 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 13.11.2017 року.

Із відповіді УДМС у Волинській області на запит про надання відомостей щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) ОСОБА_3 та уточненої позовної заяви слідує, що відповідач змінив прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » (а.с. 24, 33).

Зматеріалів справи вбачається, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на праві приватної власності зареєстрований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 20.07.2017 року, який посвідчений приватним нотаріусом Любешівського районного нотаріального округу Волинської області Добровольською Г.Ф. та зареєстрованого в реєстрі за №497 відповідач ОСОБА_6 придбав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 49).

Крім цього, із вказаного договору вбачається, що покупець ОСОБА_6 стверджує, що житловий будинок він купує за згодою своєї дружини ОСОБА_1 , що підтверджується її заявою. Зі змісту заяви встановлюється, що кошти на придбання об`єкта нерухомості є спільною сумісною власністю (а.с.55).

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається особою на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма ст. 368 ЦК України.

Згідно з ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 69, ч. 1ст. 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 1 п. 22, абз. 1 п. 23, абз. 1 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до ч.2, ч.3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достовірними є докази на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки набутий під час шлюбу подружжя.

Також, враховуючи вимоги ч.1 ст. 70 СК України щодо рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності при поділі майна суд вважає, що в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя для належного захисту у спірних правовідносинах, необхідно визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 908 гривень.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, ст. 331 ЦК України, ст. ст. 60, 65, 70 СК України, Постановою Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суд.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ