Справа № 430/1112/21
Провадження № 2/430/226/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року смт. Станиця Луганська

Станично-Луганський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Попової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Романової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача адвоката Марченко Софії Дмитрівни в інтересах ОСОБА_1 до Станично-Луганської військово-цивільної адміністрації, третя особа: Державний нотаріус Новопсковської державної Нотаріальної контори в.о. державного нотаріуса Старобільської державної нотаріальної контори Луганської області Ковальову А.О. про визнання права власності на Ѕ частину квартири в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Марченко С.Д. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Станично-Луганського районного суду Луганської області з позовною заявою до Станично-Луганської військово-цивільної адміністрації, третя особа: Державний нотаріус Новопсковської державної Нотаріальної контори в.о. державного нотаріуса Старобільської державної нотаріальної контори Луганської області Ковальову А.О. про визнання права власності на Ѕ частину квартири в порядку спадкування.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 05.12.2016 року виданого Станично-Луганським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис №135.

Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина у вигляді права власності на Ѕ частку у спільній частковій власності на нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , право встановлюваний документ на підставі якого Ѕ квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить померлому відсутній, оскільки був втрачений.

Факт родинних відносин позивач підтверджує копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 30.07.2014 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Станично-Луганського районного управління юстиції у Луганській області, де у графі «батько» вказаний « ОСОБА_2 ».

У зв`язку з тим що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті його батька він після спливу встановленого законом шестимісячного строку звернувся до зазначеної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою державного нотаріуса Новопськовської державної нотаріальної контори, який виконує обов`язки нотаріуса Старобільської державної нотаріальної контори Ковальова А.О. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 . Підставою для відмови нотаріусом визначено: неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю документа який підтверджує право власності на нерухоме майно померлого.

Позивач надати державному нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу не мав можливості у наслідок того, що після смерті батька позивач сам тривалий час був на лікуванні, після повернення з лікарні виявилося, що документ загублено та невідомо коли.

Адвокат Марченко С.Д. здійснила запит до КП «Станично-Луганське районне бюро технічної інвентаризації» 19.02.2021 року, у відповідь на адвокатський запит КП «Станично-Луганським районним бюро технічної інвентаризації» було надано відповідь відповідно до змісту якої вбачається що згідно з відомостями КП «БТІ» 01.01.2013 р. право власності на нерухоме майно квартиру у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано в реєстраційній книзі № 28 під реєстровим номером № 4526 за:

- ОСОБА_3 - Ѕ частка;

- ОСОБА_2 - Ѕ частка

на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_3 виданого комунальним підприємством «Станичанка» 12.10.2007 року, що підтверджується копією відповіді на запит від 01.03.2021 року.

У додаток до наданих відомостей у відповіді зазначено що з 01.01.2013 року бюро відключено від Єдиного реєстру прав власності на нерухоме майно України згідно ст.. 10 Закону України від 01.07.2004 року № 1952 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.».

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки №251384766 від 06.04.2021 року), отриманої адвокатом Марченко С.Д. в інтересах позивача, вбачається: право власності на нерухоме майно АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у частках по Ѕ за кожним на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_3 від 12.10.2007 року, реєстраційний номер майна 20724003, загальна площа - 54,3 кв.м.

Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію народження (№8/02.4-3.73 від 13.12.2016 року) вбачається, матір`ю ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_3 . Відповідно до копії свідоцтва про смерть виданого 27.09.2008 року Станично-Луганським відділом РАЦС померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , з усього зазначеного вбачається що Ѕ друга частка на нерухоме майно квартиру загальною площею 54,3 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , належала спадкодавцю позивача, а інша частина - бабусі позивача, яка померла за життя спадкодавця.

Таким чином, позивач у відповідності до законодавства з дня смерті спадкодавця ОСОБА_2 після спливу шестимісячного строку набув право власності на Ѕ частину квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , однак не зміг отримати правовстановлюючий документ з незалежних від нього причин - втрати спадкодавцем свідоцтва про право власності.

У зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу у позивача відсутня можливість отримати свідоцтво про право на спадщину, а як наслідок єдиним способом захисту його права власності є - звернення до суду.

Тому позивач вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на спадкове майно за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Позивач у судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, до початку розгляду справи надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначені позовні вимоги підтримала.

Представник - Станично-Луганської військово-цивільної адміністрації в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник - третьої особи: Державний нотаріус Новопсковської державної Нотаріальної контори в.о. державного нотаріуса Старобільської державної нотаріальної контори Луганської області Ковальова А.О в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 05.12.2016 року виданого Станично-Луганським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис №135.

Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина у вигляді права власності на Ѕ частку у спільній частковій власності на нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , право встановлюваний документ на підставі якого Ѕ квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить померлому відсутній, оскільки був втрачений.

У зв`язку з тим що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті його батька він після спливу встановленого законом шестимісячного строку звернувся до зазначеної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою державного нотаріуса Новопськовської державної нотаріальної контори, який виконує обов`язки нотаріуса Старобільської державної нотаріальної контори Ковальова А.О. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 . Підставою для відмови нотаріусом визначено: неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю документа який підтверджує право власності на нерухоме майно померлого.

Адвокат Марченко С.Д. здійснила запит до КП «Станично-Луганське районне бюро технічної інвентаризації» 19.02.2021 року, у відповідь на адвокатський запит КП «Станично-Луганським районним бюро технічної інвентаризації» було надано відповідь відповідно до змісту якої вбачається що згідно з відомостями КП «БТІ» 01.01.2013 р. право власності на нерухоме майно квартиру у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано в реєстраційній книзі № 28 під реєстровим номером № 4526 за:

- ОСОБА_3 - Ѕ частка;

- ОСОБА_2 - Ѕ частка

на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_3 виданого комунальним підприємством «Станичанка» 12.10.2007 року, що підтверджується копією відповіді на запит від 01.03.2021 року.

У додаток до наданих відомостей у відповіді зазначено що з 01.01.2013 року бюро відключено від Єдиного реєстру прав власності на нерухоме майно України згідно ст.. 10 Закону України від 01.07.2004 року № 1952 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.».

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки №251384766 від 06.04.2021 року), отриманої адвокатом Марченко С.Д. в інтересах позивача, вбачається: право власності на нерухоме майно АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у частках по Ѕ за кожним на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_3 від 12.10.2007 року, реєстраційний номер майна 20724003, загальна площа - 54,3 кв.м.

Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію народження (№8/02.4-3.73 від 13.12.2016 року) вбачається, матір`ю ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_3 . Відповідно до копії свідоцтва про смерть виданого 27.09.2008 року Станично-Луганським відділом РАЦС померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , з усього зазначеного вбачається що Ѕ друга частка на нерухоме майно квартиру загальною площею 54,3 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , належала спадкодавцю позивача, а інша частина - бабусі позивача, яка померла за життя спадкодавця.

Таким чином, позивач у відповідності до законодавства з дня смерті спадкодавця ОСОБА_2 після спливу шестимісячного строку набув право власності на Ѕ частину квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , однак не зміг отримати правовстановлюючий документ з незалежних від нього причин - втрати спадкодавцем свідоцтва про право власності.

У зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу у позивача відсутня можливість отримати свідоцтво про право на спадщину, а як наслідок єдиним способом захисту його права власності є - звернення до суду.

Розглядаючи вимоги позивачів, суд виходить з того, що вони виникають з окремих правових підстав, а саме права на спадщину за законом, а тому суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як зазначає Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїх постановах від 25 грудня 2013 року по справі 6-35295св13, від 28 травня 2014 року по справі 6-10784св14 в судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 , так як він являється сином померлого.

Позивач відповідно до закону, є єдиним спадкоємцем на вказану квартиру загальною площею 54,3 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови державного нотаріуса Новопськовської державної нотаріальної контори, який виконує обов`язки нотаріуса Старобільської державної нотаріальної контори Ковальова А.О. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 . Підставою для відмови нотаріусом визначено: неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю документа який підтверджує право власності на нерухоме майно померлого, що підтверджується копією постанови від 21.08.2020 року.

За таких обставин суд вважає, що позов представника позивача адвоката Марченко Софії Дмитрівни в інтересах ОСОБА_1 до Станично-Луганської військово-цивільної адміністрації, третя особа: Державний нотаріус Новопсковської державної Нотаріальної контори в.о. державного нотаріуса Старобільської державної нотаріальної контори Луганської області Ковальову А.О. про визнання права власності на Ѕ частину квартири в порядку спадкування підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 223, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов представника позивача адвоката Марченко Софії Дмитрівни в інтересах ОСОБА_1 до Станично-Луганської військово-цивільної адміністрації, третя особа: Державний нотаріус Новопсковської державної Нотаріальної контори в.о. державного нотаріуса Старобільської державної нотаріальної контори Луганської області Ковальову А.О. про визнання права власності на Ѕ частину квартири в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 54,3 кв.м., після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Попова