Провадження № 2-п/752/47/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Машкевич К.В.

за участю секретаря- Медведєвої К.І.

за участю заявника - ОСОБА_1

за участю представника заявника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Державна спеціалізована фінансова установа «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», про визнання майна об?єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного майна подружжя, суд

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Голосіївського суду м. Києва від 23 грудня 2020 року був задоволений позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Державна спеціалізована фінансова установа «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», про визнання майна об?єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного майна подружжя.

Визнано однокімнатну квартиру, загальною площею 62,30 кв.м., житловою площею 26,70 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , об?єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 до ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) право власності на одну другу частину однокімнатної квартири, загальною площею 62,30 кв.м., житловою площею 26,70 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) право власності на одну другу частину однокімнатної квартири, загальною площею 62,30 кв.м., житловою площею 26,70 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано транспортний засіб марки «SUZUKI» модель «GRAND VITARA», 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , об?єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 до ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) грошову компенсацію вартості однієї другої частини автомобіля марки «SUZUKI» модель «GRAND VITARA», 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , у розмірі 113 625 (сто тринадцять тисяч шістсот двадцять п?ять) гривень.

Визнано залишок по кредитному договору № 8 від 29.03.2006 року, укладеному між ОСОБА_1 та Державною спеціалізованою фінансовою установою «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» спільним зобов?язанням ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , та здійснити розподілу залишку заборгованості в рівних долях між останніми, визнавши по 26 409 (двадцять шість тисяч чотириста дев?ять) гривень 91 копійка залишку за кожним.

Стягнуто з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 9 863,85 (дев?ять тисяч вісімсот шістдесят три) гривні 85 копійок.

У січні 2021 року представник відповідача звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду.

Посилається в заяві на те, що 20 січня 2021 року текст заочного рішення ним було виявлено у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Вважає, що рішення підлягає скасуванню у зв`язку із допущеними порушеннями при його розгляді.

Зазначає, що 12.11.2020 року, 25.11.2020 року, 30.11.2020року, 23.12.2020 року від нього, як представника відповідача, надходили до суду заяви про відкладення судового розгляду справи в зв`язку із запровадженням карантину і надзвичайної ситуації на території України, проте суд жодним чином не відреагував.

Про судове засідання, в якому було ухвалено рішення, відповідач не був повідомлений належним чином. У зв`язку з чим, був позбавлений можливості подавати докази, клопотання та заяви.

Посилається, що вимога позивача щодо визнання за нею права власності на Ѕ частину АДРЕСА_1 відповідачем не визнається, натомість він наполягає на частці позивача у розмірі 3783/10000, про що зазначав у відзові на позов, який міститься в матерілах справи від 07 лютого 2020 року.

Також зазначає, що вимоги позивача щодо спірного автомобіля «Сузукі» відповідачем не визнаються повністю, оскільки вказаний автомобіль був відчужений під час перебування подружжя в шлюбі, за взаємною згодою. Кошти були витрачені на навчання доньки, яка навчалася в Польші, докази цього наявні в матеріалах справи.

Крім того, матеріали справи містять в собі копію договору продажу автомобіля від 26.04.2016 року.

Вважає, що заочне рішення підлягає перегляду для реалізації права відповідча наданого процесуальни законодавством України та положеннями Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Вважаючи ці підстави достатніми, просить переглянути та скасувати заочне рішення, признати справу до розгляду .

Розпорядженням керівника апарату суду № 84 від 21.01.2021 р. «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» здійснено повторний автоматизований розподіл судових справ у зв`язку із Рішенням зборів суддів Голосіївського районного суду міста Києва від 21 грудня 2020 року.

21 січня 2021 року протоколом повторного атоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Машкевич К.В.

Заявник та його представник в судове засідання з`явилися, просили суд задовольнити заяву про перегляд заочного рішення.

В своїх поясненнях представник заявника посилався, що позивач у справі, протягом шлюбу з відповідачем була на його утриманні. Її дохід був невеликим, коштів було недостатньо для інвестування в будівництво квартири та придбання автомобіля.

Крім того, посилався, що суд не надав належної оцінки документу під назвою «Дарунок», який ним було додано до відзиву на позовну заяву. Вказаний документ містить ознаки договору дарування та договору пожертви. Батьками відповідача було подаровано йому 15000 доларів США для придбання вкартири в м.Києві в присутності свідка, однак суд не відреагував на клопотання відповідача про виклик свідка.

Також зазначив, що автомобіль «Сузукі» був придбаний відповідачем за особисті кошти, в договорі фінансового лізингу від 25 грудня 2009 року зазначин лише відповідач. Посилався, що судом не було взято до уваги договір продажу автомобіля від 26 квітня 2016 року, відповідно до якого вартість була узгоджена подружжям і становила 15000 грн.

Позивач в судове засідання не з`явилася, просила суд розглянути заяву про перегляд заочного рішення у її відсутності та відсутності її представника.

У відзиві на заяву про перегляд заочного рішення посилається, що у відповідача відсутні поважні причини неявки в судові засідання, оскільки останній зловживав своїми процесуальними правами, під час розгляду справи. Представником відповідача багаторазово були подані клопотання про відкладення розгляду справи, в зв`язку з карантином запровадженим внаслідок пандемії Covid-19.

Крім того, 10 лютого 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача - адвоката Молоткова В.О.

Також відсутні істотні докази для перегляду заочного рішення від 23 грудня 2020 року, оскільки судом було досліджено всі наявні в матеріалах справи докази, а твердження відповідача зводяться лише до переоцінки доказів на предмет їх належності та допустимості.

Зазначає, що відповідач заявляє нові версії щодо статусу спірного майна та обставини його продажу.

Вважає, що твердження відповідача не відповідають дійсності та спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

В зв`язку з чим, просить заяву про перегляд заочного рішення від 23 грудня 2020 року залишити без задоволення.

Заслухавши поснення заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Встановлено, що заочне рішення в справі було ухвалене судом 23 грудня 2020 року у відсутності відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву, клопотання про залучення доказів, додаткові пояснення, які були долучені судом до справи та надано їм мотивовану оцінку під час ухвалення заочного рішення.

Не дивлячись на те, що справа неодноразово призначалася до розгляду, матеріали справи мість в собі заяви представника відповідача про відкладення засідання у справі на дату після завершення надзвичайної ситуації пов`язаної з запровадженням карантину, а сааме: заяви від 12 листопада 2020 року, 25 листопада 2020 року, 30 листопада 2020 року, 23 грудня 2020 року, що встановлено в заочному рішенні суду від 23 грудня 2020 року.

Вказане свідчить про обізнаність представника відповіда про дату, час і місце судового засідання.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, суд вважав достатніми підстави для проведення заочного розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Статтею 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом таких обставин: відповідач не з`явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки та не подав відзив з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Звертаючись до суду, заявник будь-яких передбачених законом підстав для перегляду заочного рішення в заяві не навів, при цьому посилався, що ним було надано до суду заперечення та докази, які містяться в відзиві на позовну заяву та долучені до матеріалів справи.

В той же час, викладаючи заяву про перегляд заочного рішення суду в такій формі, а саме про не визнання позову, на будь-які докази, які б давали підстави для перегляду заочного рішення суду, не посилається.

Будь-яких доказів, як того вимагає ст.288 ЦПК України, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, не наводить.

Крім того, суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд.

Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення права.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Враховуючи ці обставини та викладене вище, встановлену законом обов`язковість судових рішень, сторони є рівними перед законом і мають рівні права, гарантовані Конституцією України та іншими нормативними актами, на захист своїх інтересів державою.

Виходячи з цього, відсутності мотивації усіх в сукупності підстав для скасування заочного рішення суду, підстави для задоволення заяви відсутні.

Керуючись ст.ст. 280, 284-288 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Державна спеціалізована фінансова установа «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», про визнання майна об?єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного майна подружжя- відмовити.

Повний текст ухвали складено 15 лютого 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: К.В.Машкевич