КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2020 року позивач пред`явив в суді названий позов посилаючись на те, що відповідачами порушені його трудові права, оскільки звільнення із займаної посади відбулось за відсутності законних на те підстав, з порушенням трудового законодавства України.

Вказує, що він працював на посаді начальника відділу контролю майнових відносин управління запобігання корупції Департаменту економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця».

24 липня 2020 року він ознайомлений з повідомленням АТ «Укрзалізниця» від 15 липня 2020 року № ЦПК-459 про зміну істотних умов праці, а саме: іншого посадового (місячного) окладу у межах, визначених Положенням про оплату праці працівників АТ «Укрзалізниця» - 4723 грн.; режиму неповного робочого часу, що здійснюватиметься у режимі неповного робочого дня протягом чотирьох годин з 08 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. з оплатою пропорційно відпрацьованому часу, а у разі відмови від запропонованих умов трудовий договір із позивачем буде розірвано на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України.

24 липня 2020 року позивача також ознайомлено з повідомленням АТ «Укрзалізниця» від 15 липня 2020 року № ЦПК-458 на підставі якого, у відповідності до рішення правління «Укрзалізниця» від 14.05.2020 (протокол № Ц-45/43 Ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14.05.2020), рішення Наглядової Ради АТ «Укрзалізниця» (№ А-10/16-20 Ком.т.) та змін до штатного розпису апарату управління АТ «Укрзалізниця» від 30.06.2020 № 91, Департамент економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця» ліквідовано та посада начальника відділу контролю майнових відносин Управління запобігання корупції Департаменту економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця», яку позивач обіймав, підлягає скороченню відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП, з дотриманням вимог чинного законодавства. Цим же повідомленням позивачу запропоновано іншу роботу, а саме переведення на посаду юрисконсульта 1 категорії відділу аналітичної роботи та контролю Юридичної служби Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» - 8415 грн., а у разі відмови від запропонованої посади позивача повідомлено про можливе розірвання трудового договору на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП.

Наказом (розпорядженням) № 1919/ос від 18.09.2020 ОСОБА_1 звільнено з займаної посади начальника відділу контролю майнових відносин Управління запобігання корупції Департаменту економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця» з 25.09.2020. Листом був повідомлений про звільнення, яке вважає незаконним. Правових підстав для прийняття відповідачем рішення про зміну істотних умов його праці на займаній посаді не існувало.

З вказаним наказом позивача в установленому законом порядку не ознайомлено, трудову книжку в день звільнення не видано, остаточних розрахунок з працівником на момент звільнення не проведено.

Також позивач вважав, що були відсутні правові підстави для прийняття рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.05.2020 року, рішення Наглядової Ради АТ «Укрзалізниця» від 30.06.2020 № 91 щодо ліквідації Депаратаменту економічної та інформаційної безпеки, оскільки в організації виробництва і праці суттєвих змін не відбулось.

Просив суд визнати протиправним та скасувати наказ № 1919/ос від 18.09.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу контролю майнових відносин управління запобігання корупції Департаменту економічної та інформаційної безпеки AT «Укрзалізниця» з 25.09.2020 на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України; поновити ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній начальника відділу контролю майнових відносин управління запобігання корупції Департаменту економічної та інформаційної безпеки AT «Укрзалізниця».

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 19.04.2021 позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ акціонерного товариства «Українська залізниця» № 1919/ос від 18.09.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу контролю майнових відносин управління запобігання корупції Департаменту економічної та інформаційної безпеки AT «Укрзалізниця» з 25.09.2020 на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу контролю майнових відносин управління запобігання корупції Департаменту економічної та інформаційної безпеки AT «Укрзалізниця» з 25.09.2020. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції АТ «Укрзалізниця» подало апеляційну скаргу.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що у результаті прийняття рішення про ліквідацію Департаменту економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця» втратило чинність Положення про Департамент економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця», затверджене рішенням правління АТ «Укрзалізниця» 21.12.2018 (протокол № Ц-64/103 Ком.т.) зі змінами, внесеними рішенням правління від 01.11.2019 (протокол № Ц-46/99 Ком.т.), яким визначалися завдання, функції та повноваження ліквідованого Департаменту.

Вказані обставини в свою чергу призвели до змін в організації виробництва і праці Товариства в частині забезпечення безпеки Товариства.

Частиною 3 статті 32 КЗпП України передбачено, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою.

В результаті прийняття наглядовою радою вказаного рішення відповідно до рішення правління від 14.05.2020 втратив чинність пункт 12.1 рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 01.11.2019 (протокол № Ц-46/99 Ком.т.)

Пунктом 12.1 рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 01.11.2019 затверджувалося Положення про Департамент економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця». Положенням визначалися завдання та функції Департаменту, виходячи з яких формувалися посадові функції та повноваження працівників Департаменту.

Зважаючи на те, що з моменту прийняття наглядовою радою рішення про ліквідацію Департаменту економічної та інформаційної безпеки, Департамент фактично позбавився функцій, які він виконував до ліквідації, працівники Департаменту економічної та інформаційної безпеки не могли бути надалі задіяні у діяльності Товариства, тобто не виконували свої посадові обов`язки в тих обсягах, що мали місце до ліквідації Департаменту.

Зважаючи на заборону покладення на працівника обов`язків, не передбачених трудовим договором, мало місце нераціональне використання робочого часу працівниками Департаменту та зменшення трудового навантаження і зайнятості.

Тобто, зазначені зміни в організації виробництва і праці, а саме - ліквідація Департаменту економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця, призвела до зміни істотних умов праці працівників зазначеного департаменту. З моменту надання позивачу повідомлення про зміну істотних умов праці від 15.07.2020 № ЦПК-459 до моменту його звільнення, позивач не повідомляв Товариство про зміну змісту його волевиявлення щодо відмови від продовження роботи в нових умовах, тому АТ «Укрзалізниця» 18.09.2020 виданий наказ № 1919/ос про звільнення позивача з роботи 25.09.2020 за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Судом першої інстанції досліджувалося також повідомлення від 15.07.2020 № 458, отримане позивачем 24.07.2020, яким до відома останнього доведена інформація про ліквідацію Департаменту економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця» та скорочення його посади, а також позивачу запропонована вакантна посада для подальшого працевлаштування.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що Повідомлення від 15.07.2020 № 458 про скорочення посади позивача, не отримало практичної реалізації та вичерпало свою юридичну значимість з момент звільнення позивача у зв`язку з відмовою від продовження роботи в нових умовах за п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Тому, факт його вручення позивачу не має жодного відношення до обставин справи, оскільки предметом оскарження у зазначеній справі є незаконність звільнення позивача за п. 6 ст. 36 КЗпП України, а не за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

При цьому, суд робить висновок про наявність порушення вимог закону у тому, що при звільненні позивача за п.6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України не вирішено було питання щодо його звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Чому саме дане питання підлягало вирішенню під час (або до) звільнення позивача за п.6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, та порушення яких саме норм чинного законодавства акціонерним товариством «Укрзалізниця» у цьому вбачає суд, у рішенні суду першої інстанції не зазначається.

Крім цього, судом першої інстанції питання наявності або відсутності посади позивача у штатному розписі акціонерного товариства «Українська залізниця», так само як і факт скорочення посади, яку обіймав позивач, під час розгляду справи не досліджувалися та не встановлювалися. Чи існували підстави для звільнення позивача за п.1ст. 40 КЗпП України станом на 25.09.2020 суд першої інстанції під час розгляду справи не з`ясовував.

Сам факт вручення позивачу Повідомлення від 15.07.2020 № 458 про скорочення його посади, не може свідчити про відсутність підстав та порушення Товариством порядку звільнення позивача за п. 6 ст. 36 КЗпП України.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України на адресу Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив, відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду.

В судовому засіданні представник скаржника підтримала апеляційну скаргу.

Представник позивача - адвокат Хальзев С.І. заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційних скарг вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працював на посаді начальника відділу контролю майнових відносин управління запобігання корупції Департаменту економічної та інформаційної безпеки AT «Укрзалізниця».

На засіданні 14.05.2020 правлінням при розгляді питання організації діяльності АТ «Укрзалізниця» прийняті рішення:

1. Погодити ліквідацію Департаменту економічної та інформаційної безпеки та утворення Апарату директора з економічної та інформаційної безпеки (п. 12.1 рішення):

2. Директору з економічної та інформаційної безпеки забезпечити винесення питання про ліквідацію Департаменту економічної та інформаційної безпеки та утворення Апарату директора з економічної та інформаційної безпеки на розгляд наглядової ради АТ «Укрзалізниця» згідно із встановленим порядком;

3. У разі прийняття позитивного рішення наглядовою радою АТ «Укрзалізниця» з питання, визначеного в пункті 12.1 цього рішення:

3.1. Затвердити:- Організаційну структуру Апарату директора з економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця» згідно з додатком 20 до протоколу.- Положення про Апарат директора з економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця» згідно з додатком 21 до протоколу.

3.2. Визнати такими, що втратили чинність:

- пункти 11.1, 11.2 рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 21.12.2018 (протокол № Ц-64/103 Ком.т.);

- пункт 12.1 рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 01.11.2019 (протокол № Ц-46/99 Ком.т.).

Діючи в межах своїх повноважень, наглядова рада Товариства на засіданні 25.05.2020 розглянула питання щодо організаційних змін вертикалі безпеки та прийняла рішення про ліквідацію Департаменту економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця» (рішення оформлене протоколом засідання наглядової ради АТ «Укрзалізниця» № А-10/16-20 Ком.т).

24.07.2020 позивач ознайомився з повідомленням АТ «Укрзалізниця» від 15.07.2020 № ЦПК-458 про те, що Департамент економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця» ліквідовано та посада начальника відділу контролю майнових відносин Управління запобігання корупції Департаменту економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця», яку він обіймав, підлягає скороченню відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП . Запропоновано для подальшого працевлаштування посаду юрисконсульта категорії відділу аналітичної роботи та контролю Юридичної служби Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» (посадовий оклад 8415 грн.) також повідомлено , що в разі відмови від запропонованих посад можливе розірвання трудового договору на підставі п.1 ст.40 КЗпПУКраїни.

Також , позивачу 24 липня 2020 вручене Повідомлення про зміну істотних умов праці від 15.07.2020 № ЦПК-459, яким він повідомлений про зміну істотних умов праці, а саме зміну розміру посадового окладу та встановлення неповного робочого часу.

Повідомленням від 15.07.2020 № ЦПК-459 також передбачено, що у разі відмови (ненадання згоди) від продовження роботи в нових умовах, трудовий договір з працівником буде припинено за пунктом 6 статті 36 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку на підставі статті 44 КЗпП України.(а.с.15).

Позивачем на повідомленні від 15.07.2020 № ЦПК-459 особисто вчинений запис про його незгоду на продовження роботи в нових умовах праці, проставлений власноручний підпис та вказана дата вчинення запису - 24.07.2020.

Наказом акціонерного товариства «Українська залізниця» № 1919/ос від 18.09.2020 року звільнено ОСОБА_1 з посади начальника відділу контролю майнових відносин управління запобігання корупції Департаменту економічної та інформаційної безпеки AT «Укрзалізниця» з 25.09.2020 на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення проведене з порушенням норм законодавства України та трудових прав позивача, оскільки в один день йому було вручено два повідомлення, а саме про скорочення його посади та про зміну умов праці, чим створило у позивача стан правової невизначеності.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Частинами третьою та четвертою статті 32 КЗпП України передбачено, що у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці.

Частиною 3 статті 23 КЗпП України передбачено, що про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Зміна істотних умов праці, передбачена частиною статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці. Таким чином, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці.(Постанова ВП ВС від 16.01.2019р. № 582/1001/15-ц)

Суд першої інстанції у своєм рішенні правильно встановив, що діючи в межах своїх повноважень, наглядова рада Товариства на засіданні 25.05.2020р. розглянула питання щодо організаційних змін вертикалі безпеки та прийняла рішення про ліквідацію Департаменту економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця» (рішення оформлене протоколом засідання наглядової ради АТ «Укрзалізниця» № А-10/16-20 Ком.т).

Уповноваженим органом управління Товаритва, наглядовою радою, прийнято рішення про ліквідацію структурного підрозділу АТ «Укрзалізиця».

Колегія суддів погоджується із доводами відповідача щодо того, що зазначені зміни в організації виробництва і праці, а саме - ліквідація Департаменту економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця, призвела до зміни істотних умов праці працівників зазначеного департаменту, оскільки працівники не мали достатньої зайнятості на своїх посадах.

Те, що ліквідація структурного підрозділу підприємства є одним із видів змін в організації виробництва і праці підтверджується, зокрема, висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 757/32634/16-ц.

Як встановлено судом першої інстанції позивач ознайомився із повідомленням АТ «Укрзалізниця» від 15.07.2020 року №ЦПК-459 і на цьому повідомленні ним зроблений особистий підпис про відмову у продовженні роботи на нових умовах.

Враховуючи наведене, у роботодавця були наявні підстави для подальшого звільнення позивча за п.6ч.1 ст. 36 КЗпП України.

Щодо висновків суду про те, що звільнення позивача є незаконним із-за того, що в один день йому було вручено два повідомлення, а саме про скорочення його посади та про зміну умов праці, чим створило у позивача стан правової невизначеносі, то з цими висновками суду колегія суддів не може погодитись виходячи з такого.

Як було встановлено вище, підприємство змінювало свою структуру і ліквідувало Депаратамент економічної та інформаційної безпеки. Саме ці обставини зумовили зміну істотних умов праці працівників зазначеного департаменту, оскільки з моменту прийняття наглядовою радою рішення про ліквідацію, Департамент фактично позбавився функцій, які він виконував до ліквідації, працівники Департаменту не могли бути надалі задіяні у діяльності Товариства, тобто не виконували свої посадові обов`язки в тих обсягах, що мали місце до ліквідації Департаменту. За таких обставин позивач мав право обирати, чи він буде виконувати роботу з новими умовами праці, які йому були запропоновані при цьому залишатись на посаді до введення нового штатного розпису, отримувати можливість обирати інші вакантні посади, які могли з`явитись або відмовитись від роботи із зміненими умовами праці і бути звільненим за спливом двох місяців за п. 6 ч.1 ст. 36 КЗпП України. Також позивач міг погодитись на зайняття запропонованої посади юрисконсульта і залишитись на роботі або бути звільненним за скороченням штату за п.1.ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач, не погодившись на роботу зі зміненими умовами праці на зайнятій ним посаді, був звільнений після спливу двох місяців з дня отримання попередження і відмови від роботи в нових умовах. А тому, попередження про скорочення його посади вже не мало юридичної сили й відповідно не могло оцінюватись судом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що роботодавцем не були порушені вимоги трудового законодавства при звільнення позивача за п.6ч.1 ст. 36 КЗпП України. Та обставина, що працівник був попереджений одночасно і про зміну умов праці, і про скорочення штату, не порушило його право на працю, оскільки роботодавцем була дотримана встановлена КЗпПУкраїни процедура попереджень і процедура звільнення, а тому суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність підстав для задоволення позову.

У відповідності до вимог ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрзалізниця» задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 29 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі скасувати і ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: