ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року

м. Харків

справа № 623/4474/20

провадження № 22ц/818/4834/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретарів - Колосовської А.Р., Черненко В. О.,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідачі Приватне підприємство «ЗОЛОТА НИВА 1», представниця відповідача Кабанова А. В., Глобенко С.О.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 травня 2021 року в складі судді Одарюка М.П.

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного підприємства «ЗОЛОТА НИВА 1», ОСОБА_2 про визнання додаткової угоди та договору оренди недійсними, в якому просила визнати недійсними додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 08 січня 2008 року та договір оренди від 12 січня 2010 року укладені між нею через представника за довіреністю ОСОБА_2 та Приватним підприємством «ЗОЛОТА НИВА 1», витрати зі сплати судового збору покласти на відповідача.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 травня 2021 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

02 грудня 2021 року до суду апеляційної інстанції Приватне підприємство «ЗОЛОТА НИВА 1» подав клопотання про скасування рішення та закриття провадження у справі, яке мотивовано тим, що 01 грудня 2021 року підприємству стало відомо про те, що ОСОБА_1 не є власницею земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0251 на підставі договору міни від 14 травня 2021 року, за яким новим власником цієї земельної ділянки є ОСОБА_3 .

Вважав, що на цей час права і законні інтереси ОСОБА_1 не порушуються спірними договорами. В результаті визнання їх недійсними її майнові інтереси не будуть відновлені, вона не є заінтересованою особою. Отже, на цей час предмет спору припинив існування.

Просив скасувати рішення суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представниця Приватного підприємства «ЗОЛОТА НИВА 1» підтримала клопотання.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції проти задоволення цього клопотання заперечувала.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи клопотання вважає, що клопотання Приватного підприємства «ЗОЛОТА НИВА 1» необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17-ц (провадження № 61-13405св18), від 30 січня 2019 року у справі № 326/371/17-ц (провадження № 61-37088св18), від 27 лютого 2019 року у справі № 569/12875/16-ц (провадження № 61-41476св18), від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18-ц (провадження № 61-2018св19).

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно - граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема, у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18-ц (провадження № 61-2018св19).

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами існує спір, предметом якого є визнання додаткової угоди та договору оренди недійсними.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 травня 2021 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 287774734 від 01 грудня 2021 року вбачається, що на підставі договору міни земельних ділянок від 14 травня 2021 року власником земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0251 є ОСОБА_3 .

Проте, факт переходу права власності на спірну земельну ділянку до іншої особи, не може бути підставою для позбавлення особи права на звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, та не свідчить про відсутність предмету спору.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що підстав для закриття провадження у справі не вбачається, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 255, 367, 373, 368, 381-384, 389 ЦПК України

у х в а л и в:

Клопотання Приватного підприємства «ЗОЛОТА НИВА 1» про скасування рішення та закриття провадження у справі залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст ухвали складено 09 грудня 2021 року.