Справа № 712/299/21
Провадження № 4-с/712/23/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

за участю секретаря Назаренко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця, посилаючись на те, що в провадженні Центрального відділу державної виконавчої служби в м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувають:

виконавче провадження ВП№ 63994484 з примусового виконання постанови Соснівського районного суду міста Черкаси по справі № 711/7313/20 виданої 06.11.2020 р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь Соснівського р/с м. Черкаси штрафу у розмірі 10200,00грн., відкрите старшим державним виконавцем Костогриз К.В.;

виконавче провадження ВП№ 63994461 з примусового виконання постанови Соснівського районного суду міста Черкаси по справі №711/7313/20 виданої 06.11.2020 р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 420,20грн., відкрите державним виконавцем Ілляшенком І.М .

Він являється учасником бойових дій. На даний час він є працюючим пенсіонером і отримує відповідну пенсію та заробітну плату на рахунки відкриті у Приватбанку: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

Нещодавно він звернувся до Приватбанку з метою отримання пенсії але йому було відмовлено і повідомлено, що його рахунки заблоковано, так як арешт на рахунки накладено Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Працівники банку запропонували звернутись до Державної виконавчої служби України з приводу роз`яснень по даній ситуації.

Звернувшись до відповідного територіального органу Державної виконавчої служби України, йому було повідомлено, що арешт було накладено старшим державним виконавцем Костогриз К.В. в межах виконавчого провадження ВП№63994484, яке було нею відкрите 24.12.2020 року.

08.01.2012 року він звернувся із заявою до Центрального відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просив зняти арешт з його рахунків на підставі ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», у відповідь отримав відмову, при цьому йому було повідомлено, що для зняття арешту необхідно звернутись до суду.

Також дізнався, що 24.12.2020 року державним виконавцем Ілляшенком І.М. було відкрите виконавче провадження ВП№63994461 про стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

Вважає, що постанову Соснівського районного суду по справі №711/7313/20, на підставі якої було відкрито вищевказані виконавчі провадження, було винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права, а також без всебічного дослідження обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим дана постанова ним оскаржується в апеляційній інстанції.

Старшим державним виконавцем Костогриз К.В. було винесено постанову про арешт коштів боржника від 06.01.2001р. в межах виконавчого провадження ВГІ№63994484 та заблоковано його рахунки НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , на які надходить його пенсія та заробітна плата. Вказаними діями Костогриз К.В. залишила його взагалі без джерела існування, чим грубо порушила ст.46 Конституції України, а також ч. 2 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження» і ч. 2 ст. 5С ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», де визначено мінімальні розмір пенсійних коштів та заробітної плати, якими має право користуватися боржник.

З огляду на наведені доводи, вважає, що внаслідок обтяження він обмежений у розпорядженні грошовими коштами на рахунку для отримання пенсії та заробітної плати, на які за законом не може бути накладений арешт у виконавчому провадженні, а тому порушене право підлягає до поновлення та судового захисту.

Просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костогриз К.В., щодо накладення арешту на банківські рахунки НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , відкриті у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , що накладений постановою про арешт коштів боржника від 06.01.2021р. Зобов`язати старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костогриз К.В., або іншу посадову особу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на виконанні якої знаходиться виконавче провадження ВП№ 63994484, зняти арешт з грошових коштів, які містяться на розрахункових рахунках НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які відкриті в AT КБ «ПриватБанк» та належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Заявник в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, скаргу підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.

Представники Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в судове засідання не з`явився, скерував до суду клопотання про розгляд скарги без участі представника. Відзив підтримують в повному обсязі.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположених свобод 1950 року.

Умови і порядок виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження», ст. 3 якого визначено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема на підставі виконавчих листів, виданих судом.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч.ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що на виконанні у Центральному відділі ДВС у місті Черкаси Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувають:

виконавче провадження ВП№ 63994484 з примусового виконання постанови Соснівського районного суду міста Черкаси по справі № 711/7313/20 виданої 06.11.2020 р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь Соснівського р/с м. Черкаси штрафу у розмірі 10200,00грн., відкрите старшим державним виконавцем Костогриз К.В.;

виконавче провадження ВП№ 63994461 з примусового виконання постанови Соснівського районного суду міста Черкаси по справі №711/7313/20 виданої 06.11.2020 р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 420,20грн., відкрите державним виконавцем Ілляшенком І.М.

Судові рішення, відповідно до ст. 124 Конституції України, є обов`язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено. своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

06 січня 2021 року, керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження», постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Костогриз К.В. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на яке заборонено законом, та належить боржнику: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як було з`ясовано, на підставі вказаної постанови державного виконавця був накладений арешт також на рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , відкритий в AT КБ «ПриватБанк» який має статус спеціального призначення (для отримання пенсії та заробітної плати) та належить ОСОБА_1 .

Відповідно до положень частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Частинами першою-третьою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

Відповідно до частини другої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Крім того, відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Таким чином, суд доходить висновку, що арешт пенсійних коштів та коштів заробітної плати особи, після вирахування з неї сум боргу за судовим рішенням, позбавляє її джерел до існування та порушує її право на соціальний захист, а тому суд приходить до висновку про скасування постанови старшого державного виконавця Цетрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костогриз К.В. від 06.01.2021 року про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , що надходять на його розрахункові рахунки № НОМЕР_2 , НОМЕР_1 відкриті в AT КБ «Приватбанк».

Вимоги в частині зобов`язання старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костогриз К.В., або іншу посадову особу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на виконанні якої знаходиться виконавче провадження ВП№ 63994484, зняти арешт з грошових коштів, які містяться на розрахункових рахунках НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які відкриті в AT КБ «ПриватБанк» та належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 не підлягають до задоволення, оскільки судом скасовано постанова державного виконавця про накладення арешту на грошові кошти.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 18, 48, 50, 52, 56, 59, 68, 69, 70, Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 449 - 451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця задоволити частково.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Цетрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костогриз К.В. від 06.01.2021 року про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , що надходять на його розрахункові рахунки № НОМЕР_2 , НОМЕР_1 відкриті в AT КБ «Приватбанк».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий:

Повний текст ухвали виготовлений 15 лютого 2021 року.