Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2021 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М. , за участю секретаря судового засідання Дереклєєвої А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Кальміуський відділ державної виконавчої служби м.Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про зміну розміру і способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в обґрунтування якого зазначив, що вони з відповідачкою є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15.04.2016 року з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 600 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 03.12.2019 року змінено розмір та спосіб стягуваних аліментів з твердої грошової суми у розмірі 600 грн. на стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час його матеріальне становище змінилось, офіційно не працевлаштований, заробляє підробітками, що ставить його у скрутне матеріальне становище, стан здоров`я значно погіршився, він потребує лікування, власного житла не має, вимушений орендувати житло, у зв`язку із чим, він не має можливості сплачувати аліменти на дитину у встановленому судом розмірі.

На підставі викладеного, просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які були стягнуті рішенням Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 03.12.2019 року з нього на користь ОСОБА_2 зі стягнення 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) на стягнення у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, але надала відзив на позовну заяву в якому заперечувала проти задоволення позову з підстав вказаних у поданому до суду відзиві. В обґрунтування заперечень вказує, що позивачем не подано жодного доказу в якому розмірі позивач отримує заробітну плату, та які саме відрахування відбуваються з його заробітної плати і що він не має змоги сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини його доходу. Крім того, позивач не надав доказів на підтвердження виникнення у нього як платника аліментів фактичних обставин, які були б пов`язані із погіршенням матеріального стану, здоров`я чи сімейного стану. Тому, зменшення розміру аліментів не забезпечить в повній мірі інтереси дитини, що призведе до порушення прав на достатній рівень життя та розвиток дитини. Крім того, існує заборгованість з виплати стягнутих аліментів, яку позивач не погашає. Загальний розмір заборгованості по аліментам станом на 01.01.2021 року становить 34963,49 грн. Зазначила, що на теперішній час не працює у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, що підтверджується медичним довідками. Дитина перебуває на «Д» обліку у ортопеда з діагнозом: плоско-вальгусна деформація стоп, що вимагає постійних витрат на ортопедичне взуття, ортопедичні стільки та процедури. Їх син з жовтня 2020 року хворіє, діагноз: реактивний артрит, проводились медичні обстеження, призначалось медичне лікування. Дитина навчається у музичній школі, вартість навчання 200 грн щомісячно. Відповідач ніякої участі у вихованні дитини не приймає, не спілкується з ним. Просила суд відмовити у задоволенні позову, а справу розглянути без її участі.

Третя особа у судове засідання не з`явилась за невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 , виданим Виконкомом Сартанської селищної ради Іллічівського району м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 74.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15.04.2016 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 600 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 03.12.2019 року змінено розмір та спосіб стягуваних аліментів, визначений рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 15 квітня 2016 року, з твердої грошової суми у розмірі 600 грн. на стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

На теперішній час стан здоров`я позивача погіршився, що підтверджується медичними документами та висновком лікаря - невропатолога, відповідно до яких у позивача виявлено : МР-ознаки остеохондрозу, спондилоартрозу попереково-крижового відділу хребта. Протрузії дисків L4-L5, L5-S1 з компресією корінців в сегменті L4-L5. Грижі Шморля. Рекомендовано: консультація невролога, спостереження в динаміці.

Згідно виписки з медичної картки дитини ОСОБА_3 , складеної лікарем ЦПМСД № 1 м.Маріуполя амбулаторія № 4, дитина перебуває на «Д» обліку у ортопеда-травматолога з діагнозом: плоско-вальгусна деформація стоп; у кардіолога з діагнозом: диспластична кардіопатія. Раз на рік рекомендовано проходити санаторно - курортне лікування в санаторії ім. Крупської. У жовтні 2020 року дитина захворіла, діагноз: реактивний артрит, проводились медичні обстеження, призначалось медичне лікування. Рекомендовано проходити санаторно - курортне лікування в санаторії ім. Крупської.

У зв`язку із хворобою у листопаді 2020 року дитина проходила медичне ультразвукове обстеження колінних суглобів, здавала аналізи на ревмопроби, аналіз крові загальний + лейкоцитарний, що підтверджується медичними довідками та виписками.

Судом встановлено, що стан здоров`я відповідачки також погіршився, що підтверджується висновком медичного обстеження МРТ попереково-крижового відділу хребта, відповідно до якого у відповідачки виявлено : МР-ознаки остеохондрозу, спондилоартрозу поперечного відділу хребта. Протрузії міжхребтових дисків L2-L3, L3-L4, L4-L5, L5-S1. Вузли Шморля в тілах хребтів L1,L2. Еностоз в тілі L5 хребта. Описаний очаг в міжхребтовому диску L2-L3 може бути обумовлений кальцінатом або вакуум - феноменом.

Відповідно до довідки, виданої директором КЗ «Маріупольська музична школа № 4», дитина ОСОБА_3 навчається в музичній школі по класу баяну з 01.10.2019 року та щомісячно вносить плату за навчання в сумі 200 грн.

Відповідно до розрахунку боргу по аліментам, проведеного старшим державним виконавцем Кальміуського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) станом на 01.01.2021 року розмір заборгованості по аліментам у ОСОБА_1 складає 34963,49 грн.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.2. ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Як зазначено в правовій позиції у справі за N 143цс13 від 5 лютого 2014 року, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Приписами статті 26 Закону України «Про оплату праці» встановлені обмеження розміру відрахувань із заробітної плати.

При кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти відсотків, а у випадках, передбачених законодавством, - п`ятдесяти відсотків заробітної плати, що належить до виплати працівникам.

Обмеження, встановлені частиною другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні покарання у вигляді виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Приписами статті ч. 2 ст. 70 ЗУ « Про виконавче провадження» передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості, зокрема у разі стягнення аліментів, - 50 відсотків.

Частина 3 цієї статті встановлює, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Таким чином, позивач сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, що не суперечить вимогам ЗУ « Про оплату праці» та ЗУ « Про виконавче провадження».

Позивачем не доведено, що його матеріальне становище не дозволяє йому сплачувати аліменти на користь відповідачки у раніше визначеному судом розмірі, не надано суду відомостей про розмір отриманого доходу, наявність чи відсутність зареєстрованого нерухомого та рухомого майна.

За таких підстав, посилання позивача, як на підставу зміни розміру аліментів у зв`язку із тим, що він не працює через погіршення стану здоров`я, суд не приймає до уваги, оскільки це не звільняє позивача від обов`язку утримувати дитини.

Судом встановлено, що відповідачка аліментів на утримання дитини не отримує, існує заборгованість по аліментам, через стан свого здоров`я не може працювати, проте утримує дитину, виховує її, розвиває, навчає, піклується про неї, лікує.

Дитина перебуває на «Д» обліках, потребує медичного обстеження, та лікування, що також потребує несення додаткових матеріальних затрат.

Добровільно позивач будь-якої матеріальної допомоги на сина не надає, та і не сплачує визначений судом розмір аліментів.

Позивач посилається на те, що власного житла не має, вимушений орендувати житло, що також тягне додаткові матеріальні витрати, жодного доказу, що підтверджує вказані обставини позивачем суду не надано.

Враховуючи те, що позивач жодного доказу, що підтверджують обставини погіршення його матеріального стану суду не надав, суд вважає їх не доведеними.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Таким чином, розмір стягуваних аліментів на користь відповідачки є достатнім для забезпечення в повній мірі інтересів дитини.

Враховуючи обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та те, що розмір стягуваних аліментів за рішеннями судів не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів, у зв`язку із чим, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2-13, 76-83, 141, 142, 258, 259, 274 ЦПК України, ст.ст.3, 180, 181, 182, 183, 192 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Кальміуський відділ державної виконавчої служби м.Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про зміну розміру і способу стягнення аліментів, - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. М. Іванченко