Справа № 523/3710/20
Провадження №2/523/2533/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Середи І.В.,

за участю секретаря судових засідань - Щербан О.Д.,

представника позивача - Рашкевич С.О. ,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду №9, в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Київська районна державна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

10.03.2020р. позивач ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Київська районна державна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 разом з матір`ю.

Позов обгрунтований тим, що 07.07.2007р. між сторонами укладено шлюб, у якому народилася донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 19.11.2015р. рішенням Суворовського районного суду м.Одеси шлюб між сторонами розірвано, після чого неповнолітня дитина залишилася проживати із позивачем. З часу розірвання шлюбу, сторони не дійшли згоди з приводу проживання дитини, графіку спілкування та виховання, участі у її матеріальному утриманні, у зв`язку з чим 14.12.2017р. ОСОБА_2 звернулася до суду із позовними вимогами про встановлення графіку спілкування та виховання дитини, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. 24.04.2018р. Суворовським районним судом м.Одеси ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 , починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 14.12.2017 року і до набуття донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 200 грн. щомісячно. Постановою апеляційного суду Одеської області вищезазначене рішення залишено без змін. 07.06.2018р. рішенням Суворовського районного суду м.Одеси визначено спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини шляхом встановлення систематичних побачень ОСОБА_3 із неповнолітньою ОСОБА_4 10.09.2019р. Київська районна державна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування склала висновок №12255/01-11 «Про доцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », відповідно до якого є доцільним визначити місце проживання дитини разом з матір`ю.

В грудні 2019 року позивач мала намір організувати зимовий відпочинок у Федеративній Республіці Німеччині, однак у Адміністрації Державної прикордонної служби України її повідомили необхідність документу, який підтверджує місце проживання дитини з матір`ю, а саме дозвіл батька або наявність рішення суду. Оскільки відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не отримує листи за поштовими відправленнями, не з`являвся за запрошенням органів опіки та піклування, тому вказаний дозвіл на перетин кордону України від відповідача отримати неможливо, і позивач змушена звернутися до суду.

09.04.2020р. відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 03.11.2020р. у справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд по суті.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Рашкевич С.О. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Позивач у відповіді на відзив, який надійшов до суду 02.11.2020р., зазначила, що не згодна з доводами викладеними у відзиві, відповідач навмисно затягує розгляд справи, вводить суд в оману, оскільки йому відомо про наявність постійної роботи та доходу ОСОБА_2 .

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, із заявами про відкладення розгляду справи не зверталися.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 09.06.2020 року (а.с.52-113), за змістом якого він просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити, оскільки доводи позивача є необґрунтованими. Відповідач зазначив, що декілька років після розлучення позивач не перешкоджала у його зустрічах з дитиною, однак з вересня 2017 році зустрічі стали рідшими і, маючи намір надалі перешкоджати у зустрічах з дитиною, позивач подала до Суворовського районного суду позовну заяву про визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини. ОСОБА_3 зазначив, що доводи позивача про його відмову в наданні дозволу на виїзд за кордон не підтверджується доказами, а також зазначив, що відсутні докази на підтвердження мети виїзду закордон з дитиною, а саме не надано інформацію щодо її офіційного місця праці та довідку про доходи, що зможе підтвердити її фінансову платоспроможність, а також про обране місце проживання за кордоном. Стосовно визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 зазначив, що проживання ОСОБА_4 з ним повністю відповідає інтересам доньки, він має фінансову можливість забезпечити дитину, разом з тим зазначає, що питання щодо виїзду доньки за кордон разом з матір`ю згоден врегулювати в позасудовому порядку, оскільки прагне для дитини найкращого.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідач заперечуючи проти вимог позивача не звертався до суду з зустрічним позовом щодо визначення місця проживання дитини.

Представник третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника, вирішення питання на розсуд суду, а також зазначив, що підтримує раніше поданий висновок Київської районної адміністрації, як органу опіки та піклування, від 10.09.2019р. №1255/01-11, та вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю - ОСОБА_2 .

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Приморським районний у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_4 , батьками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , актовий запис №395 (а.с.6).

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 19.11.2015р. у справі №523/14771/15ц, шлюб, зареєстрований 07.07.2007р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис №765, між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано (а.с.7).

07.06.2018р. рішенням Суворовського районного суду м.Одеси у справі №523/17504/17 позов ОСОБА_3 задоволено частково, зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини шляхом встановлення систематичних побачень ОСОБА_3 із неповнолітньою ОСОБА_4 : - кожної неділі з 10.00 год. до 19.00 год., - в день народження батька та бабусі з 16.00 год. до 19.00 год., - один місяць літніх канікул дитина проводить разом із батьком в період його відпустки, про що заздалегідь інформує матір дитини, - день народження матері дитина проводить разом з нею; покладено на батька зобов`язання особисто забирати дитину та повертати дитину за місцем постійного проживання (а.с. 13-14).

Згідно висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради «Про доцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 10.09.2019 №1255/01-11, за місцем проживання створені всі належні умови для проживання, навчання та розвитку дитини, мати працю на посаді маркетолога, має постійний доход, визначено доцільним проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 15-17).

Згідно листа Адміністрації Держприкордонслужби на адвокатський запис Рашкевич С. від 27.01.2020р. №3 підтверджено факт звернення представника позивача за роз`ясненнями щодо правил перетину державного кордону України громадянами Укураїни, які не досягли 16-річного віку (а.с.18).

Як вбачається з листа КНП Таїровської селищної ради «Таїровський консультативно-діагностичний центр» від 03.03.2020р. за вих. №49, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку Таїровської амбулаторії загальної практики сімейної медицини КНП «Таїровський КДЦ», відвідує амбулаторію по мірі необхідності разом з бабусею чи матір`ю для проходження медичного огляду, лікування, профілактичних оглядів та отримання щеплень за віком (а.с.21).

Згідно з листом Одеської спеціалізованої шкоди №86 І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням англійської мови Одеської міської ради Одеської області від 21.02.2020р. №01-18/45, ОСОБА_4 навчається в закладі з 01.09.2017 року (наказ №242 від 27.06.2017р.) по час звернення, зі слів класного керівника ОСОБА_6 відвідує танцювальний гурток за межами школи (вівторок, четвер 15.45-17.50, субота 14.00-15.15) і гурток усної лічби (понеділок 16.00-17.00), відвідування дитиною навчального закладу забезпечують мати ОСОБА_2 та бабуся ОСОБА_7 , психологічний стан дитини є позитивний (а.с.22).

Відповідно до характеристик, складених гр. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відносно позивача, остання чуйно ставить до потреб доньки, повністю займається її розвитком та вихованням, дитини забезпечена всім необхідним (а.с.24,25).

Як вбачається з результатів психологічної роботи з малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,складених заступником директора - начальником ВСР ЦСС ОМР у Київському районі Н.П. Капустинською, на запитання щодо наявності бажання зустрітися з батьком, дитина відповіла негативно, на запитання щодо найголовнішого в сім`ї - відповіла «мама» (а.с.131).

02.11.2020р. до суду надано довідку від 23.10.2020р. №1, посвідчену директором ТОВ "НОВАТЕК ГРУПП" , та видану на ім`я ОСОБА_2 , про те, що вона працює в ТОВ «НОВАТЕК ГРУПП» на посаді комірника, сукупний дохід за період з 30.06.2020р. по 30.09.2020р. складав 15247,20 грн.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом із батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Відповідно до ст.3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Статтею 151 СК України визначено переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

Так, у статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. №789-XII,ч.7 ст.7 СК України закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У п. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, проголошено правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

За нормами ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до вимог ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю (батьком). Дитина має право на здорове зростання і розвиток (принцип 4 Декларації прав дитини).

Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Дитині, для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння також в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини (ст. 3 Конвенції про права дитини).

Оцінивши усі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що проживання дитини з матір`ю ОСОБА_2 забезпечить належні умови проживання та розвитку дитини, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,258-259,263,265,268,273,354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено та підписано 12.02.2021р.

Суддя: