Справа № 761/3326/21
Провадження № 2/761/5940/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Притула Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» про відшкодування збитків, -

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2021 року до суду надійшла зазначена позовна заява в якій позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача 720,71 грн. на відшкодування збитків.

Вимоги обґрунтовані тим, що 05.04.2018 року між сторонами був укладений договір банківського вкладу №055819 на суму 197 000,00 грн. строком на 12 місяців, тобто по 05.04.2019 року із щомісячною виплатою процентів з розрахунку 16,5% річних.

Як зазначає позивач, 10.07.2018 року відповідач порушив зобов`язання, та в односторонньому порядку розірвав договір - припинив нараховувати та виплачувати проценти.

13.02.2019 року Шевченківський районний суд м.Києва рішенням визнав неправомірними дії відповідача щодо розірвання договору.

Після закінчення строку дії договору - 05.04.2019 року відповідач повернув частину вкладу в сумі 197 000,00 грн., проте умисно не нарахував та не виплатив проценти по вкладу за 269 днів (з 10.07.2018 року по 05.04.2019 року) в розмірі 19 284,00 грн., чим завдав збитків позивачу.

Для вирішення зазначеного спору позивач звернулась до суду з позовом про відшкодування збитків, однак як вказує позивач, суд вирішив питання про стягнення відсотків за користування коштами та не вирішив питання про відшкодування шкоди.

А тому позивач звернувся на даний час до суду з позовом про відшкодування шкоди, оскільки при умові, що договір не був би розірваний, позивач отримала б відсотки в сумі 19 284,37 грн. із суми 197 000,00 грн. в період з 10.07.2018 року по 05.04.2019 року (269 днів).

Також позивач зазначає, що після виконання рішення суду від 16.12.2019 року по справі №761/40428/19 вона в повному обсязі не отримає доходи, які б могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене відповідачем внаслідок порушення ним зобов`язань по Договору №055819 банківського вкладу від 05.04.2018 року. Сума упущеної вигоди за розрахунком позивача становить 720,71 грн. (197 000,00 грн. х 16,5% : 100 :365 днів х 269 днів - 4 671,37 грн. (сума податків)) = 19 284,37 грн. - 18 563,66 грн. стягнутих за рішенням суду від 16.12.2019 року.

Ухвалою суду від 05.02.2021 року було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

03 листопада 2021 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву в якій він просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що за період дії договору з 05.04.2019 року по 10.07.2019 року нараховані та сплачені відсотки в повному обсязі в сумі 6 810,46 грн. Підстави для нарахування процентів після припинення дії договору у відповідача відсутні. Позивач в позовній заяві суму упущеної вигоди визначає, як суму неотриманих процентів за договором банківського вкладу. У рішенні Шевченківського районного суду м.Києва від 16.12.2019 року та постанові Київського апеляційного суду від 09.10.2020 року по справі №761/40428/19 судом вже остаточно вирішено питання щодо розміру стягнення збитків (упущеної вигоди) у вигляді процентів за договором на користь позивача. А тому у відповідності до положень частини 4 статті 82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню. Таким чином представник відповідача вважає, що вказаний позов є безпідставним, свідчить про зловживання власними правами позивачем.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за наступних підстав.

Частина 1 статті 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути збитки (упущену вигоду) на підставі положень статті 22 ЦК України.

Відшкодування майнової шкоди є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) позивача в наслідок порушення боржником свого зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитки включають втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки (damnumemergens)) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода (lucrumcessans)).

Реальними збитками підкреслюється наявність фактичних втрат майнової сфери потерпілої особи.

Другою складовою збитків є упущена вигода, як рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. (Постанова Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 923/700/17).

Інакше кажучи, збитки прямо не пов`язані з умовами договору, а лише є наслідком їх неналежного виконання стороною.

Обов`язок відшкодування збитків регулюється главою 3, 51 ЦК України.

У свою чергу, упущена вигода - це втрати очікуваного приросту в майні, на підставі беззастережних доказів реальної можливості їх отримання, у разі недопущення правопорушення.

Враховуючи припис частини 4 статті 623 ЦК України, на кредитора покладений обов`язок довести розмір збитків, заподіяних йому порушенням зобов`язання.

Кредитор повинен не лише точно підрахувати розмір збитків, але й підтвердити їх документально. При визначенні розміру упущеної вигоди мають враховуватися відомості, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання винагороди, якби зобов`язання було виконано боржником у належний спосіб. Дохід не може бути абстрактним, адже для відшкодування упущеної вигоди повинні враховуватися заходи, вжиті потерпілою особою для його отримання (Постанова Верховного Суду від 30 березня 2021 року у справі №908/2261/17).

Тобто, вимагаючи відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу.

Стягнення збитків вимагає наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою і збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При зверненні до суду з позовом позивач зазначила, що 05.04.2018 року між нею та відповідачем був укладений Договір №055819 банківського вкладу. Однак позивач не надав суду копію договору.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що в провадженні Шевченківського районного суду м.Києва перебувала справа №761/40428/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» про стягнення відсотків та рішенням суду від 16.12.2019 року позов задоволено частково та стягнуто з Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» на користь ОСОБА_1 нараховані відсотки за Договором №055819 від 05.04.2018 року в сумі 18 563 (вісімнадцять тисяч п`ятсот шістдесят три) гривни 66 копійок.

Рішення суду набрало законної сили.

Як встановлено рішенням суду, 05.04.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Агропросперіс Банк» (далі - Банк) та ОСОБА_1 (далі - Вкладник) був укладений Договір №055819 банківського вкладу фізичної особи за умовами якого Банк відкрив Вкладнику рахунок №2701 та прийняв на зберігання грошові кошти в розмірі 197 000,00 грн. на строк 12 місяців з 05.04.2018 року по 05.04.2019 року зі сплатою 16,5% річних.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 13.02.2019 року (справа № №761/ 33170/18) визнано дії АТ«Агропросперіс Банк» щодо розірвання договору № 055819 банківського вкладу фізичної особи "Класичний" від 05.04.2018 року, розірвання договору № 2701 банківського рахунку фізичної особи від 05.04.2018 року та закриття рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 - неправомірними.

Рішення набрало законної сили.

Рішенням встановлено, що після закінчення терміну дії договору, грошові кошти в сумі 186 392,46 грн. було повернуто позивачу, що підтверджується заявою на видачу готівки №17778808 від 05.04.2019 року.

Крім того, як вбачається з копій заяв на видачу готівки, позивачу частково повертали кошти за договором, зокрема:

06.08.2018 року - 2 222,00 грн.

06.09.2018 року - 2 222,00 грн.

08.10.2018 року - 2 150,00 грн.

07.11.2018 року - 2 222,00 грн.

06.12.2018 року - 2 150,00 грн.

Отже, оскільки Банк користувався коштами в період з 05.04.2018 року по 05.04.2019 року та в порушення умов Договору не нарахував та не сплатив відсотки за користування коштами позивачу, починаючи з 10.07.2018 року, що не заперечував представник відповідача, враховуючи, що рішенням суду визнано дії АТ «Агропросперіс Банк» щодо розірвання договору № 055819 банківського вкладу фізичної особи "Класичний" від 05.04.2018 року та закриття рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 неправомірними, суду не надано доказів, що відповідач належним чином виконав свої зобов`язання та сплатив відсотки за користування коштами, тому суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача відсотки за користування коштами в розмірі 18 563,66 грн.

Сума відсотків нарахована наступним чином:

за період з 10.07.2018 року по 05.08.2018 року на суму 197 000,00 грн. (27 днів) = 2 404,48 грн.

з 06.08.2018 року по 05.09.2018 року на суму 194 778,00 грн. (так як 06.08.2018 року позивачу повернуто 2 222,00 грн.) (31 день) = 2 729,56 грн.

з 06.09.2018 року по 07.10.2018 року на суму 192 556,00 грн. (так як 06.09.2018 року позивачу повернуто 2 222,00 грн.) (32 дні) = 2 785,47 грн.

з 08.10.2018 року по 06.11.2018 року на суму 190 406,00 грн. (так як 08.10.2018 року позивачу повернуто 2 150,00 грн.) (30 днів) = 2 582,22 грн.

з 07.11.2018 року по 05.12.2018 року на суму 188 184,00 грн. (так як 07.11.2018 року позивачу повернуто 2 222,00 грн.) (29 днів) = 2 467,01 грн.

з 06.12.2018 року по 04.04.2019 року на суму 186 034,00 грн. (так як 06.12.2018 року позивачу повернуто 2 150,00 грн.) (120 днів) = 10 091,71 грн.

А всього нараховані відсотки в сумі 23 060,45 грн. Проте оскільки згідно з діючим законодавством з відсотків відраховуються податки в загальному розмірі 19,5%, що становить 4 496,79 грн., до виплати позивачу підлягає сума 18 563,66 грн.

Вказані обставини встановлені рішенням суду яке набрало законної сили, а тому у відповідності до положень ч.2 ст.84 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Судом у вказаному рішенні вирішено питання про стягнення відсотків за користування коштами за весь період дії договору з 05.04.2018 року по 05.04.2019 року (позивач не мала будь яких претензій до банку за період до 09.07.2018 року).

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування збитків, позивач здійснював нарахування відсотків на су му 197 000,00 грн., починаючи з 10.07.2018 року по 05.04.2019 року, однак позивач не вказав в позовній заяві, що позивачу частково повертали кошти за договором, зокрема:

06.08.2018 року - 2 222,00 грн.

06.09.2018 року - 2 222,00 грн.

08.10.2018 року - 2 150,00 грн.

07.11.2018 року - 2 222,00 грн.

06.12.2018 року - 2 150,00 грн., а тому, починаючи з 06.08.2018 року відсутні підстави для нарахування відсотків на суму 197 000,00 грн., оскільки при отриманні грошових коштів 06.08.2018 року, 06.09.2018 року, 08.10.2018 року, 07.11.2018 року та 06.12.2018 року, позивач мала можливість розмістити вказані грошові кошти на депозитному рахунку в іншій банківській установі та не надала суду доказів, що вона мала будь-які перешкоди в реалізації свого права на отримання доходів від коштів, розміщених на депозитному рахунку.

Крім того позивач не надала суду доказів, що вона вживала будь-які заходи для отримання доходу.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2020 року у справі №761/40428/19 встановлено, що доводи скарги про те, що суд фактично прийшов до висновку, що відповідач діяв неправомірно при прийнятті рішення про дострокове розірвання вказаного договору №055819 від 05.04.18, з чого випливає, що будь-які правомірні арифметичні розрахунки сум відсотків по вкладу повинні здійснюватись, виходячи із суми вкладу станом на 05.04.18 в розмірі 197000 грн., колегія суддів не приймає, тому, що відсотки позивач просив стягнути до квітня 2019 року включно, а відповідно відсотки з серпня 2018 року повинні були нараховуватись з урахуванням тих сум, що повертались за заявами про видачу готівки, яким суд дав належну правову оцінку, та з яких вбачається на яку дату, яка сума вкладу поверталась, відповідно відсотки вже нараховувались з розрахунку зменшеної суми вкладу .

Доводи скарги про те, що суд фактично здійснив завідомо незаконні та неправомірні розрахунки окремих сум відсотків по вкладу та загальної суми відсотків після незаконного розірвання відповідачем договору №055819 від 05.04.18 на підставі інших сум депозитного вкладу, не зазначених у вказаному договорі, в якому сума вкладу становила 197000 грн., колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд врахував, що договір розірвано неправомірно, та стягнув відсотки за період після квітня 2018 року. Проте, оскільки позивач не повертала кошти, які отримала за заявами, що наведені вище, вже по розірваному договору, то відсотки вірно стягнуті судом, виходячи з суми депозиту, що залишався у банку.

При цьому, з огляду на те, що договір було розірвано без згоди вкладника, позивач фактично ставить питання про те, що в разі, якщо б договір не розривався, вона б отримувала відсотки з первинної суми вкладу, тобто різниця про яку йде мова може з юридичної точки зору трактуватись як упущена вигода, разом з тим такі вимоги в межах даної справи районним судом розглянуті не були, а відповідно колегія суддів вважає, що право на звернення з такими вимогами у позивача залишилось не реалізованим.

Також колегією враховано, що позивач отримуючи частково кошти після повідомлення про розірвання договору діяла на власний розсуд, оскільки вона мала право не писати заяви про повернення готівки до вирішення її позову про неправомірність такого розірвання і відповідно отримувати відсотки на всю суму вкладу.

Отже, так як під час слухання справи судом встановлено, що за весь період дії депозитного договору Банком нараховані відсотки та судом стягнуті за рішенням суду з врахуванням зменшеної суми, яка перебувала на рахунку, позивач мала можливість розмістити отримані кошти на іншому депозитному рахунку, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки підстави для нарахування відсотків (як зазначає позивач в даному випадку упущеної вигоди) виходячи із суми 197 000,00 грн. відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 77-81, 141, 263, 265ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» про відшкодування збитків - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня отримання рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г.Притула