Справа № 697/2083/21
Провадження № 2/697/669/2021
07 грудня 2021 року м. Канів
Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Євтушенко Б.В.,
за участі секретаря судового засідання Дашковської Н.І.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Канів, Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ВСТАНОВИВ:
Позивач в особі представника ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обгрунтування позову зазначила, що позивачу на праві власності належить будинок по АДРЕСА_1 . В даному будинку зареєстрована її колишня невістка ОСОБА_2 , яка фактично з травня 2012 року за місцем реєстрації не проживає. Факт реєстрації відповідача в будинку порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості оформити субсидію, а тому просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, будинком АДРЕСА_1 , судові витрати по справі покласти на відповідача.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання з`явилася, від її представника ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України». Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства.
Так, зокрема, встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією технічного паспорту на житловий будинок від 18.10.2011, договором купівлі-продажу житлового будинку від 05.11.2011 за реєстровим № 2693, Витягом з Державного реєстру правочинів № 10606968, Витягом про державну реєстрацію прав №32915594 (а.с. 5-10, 11- 14, 15, 16).
З довідки Управління «Центру надання адміністративних послуг» виконавчого комітету
Канівської міської ради № 4764 від 12.10.2021 (а.с.24) вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 24).
Згідно акту про відсутність за фактичним місцем проживання від 05.10.2021 (а.с. 18) вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 31.01.2012 постійно була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 по травень 2012 року.
Судом встановлено, що рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20.08.2012 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 17).
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України).
Як зазначено у ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права.
Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.379 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником жила або законом.
За результатами розгляду справи, судом встановлено, що цивільні права позивача порушуються відповідачем, тобто останньою створені власнику нерухомого майна перешкоди у здійсненні права власності майном, а тому права ОСОБА_1 підлягають захисту відповідно до ст. 391 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові №502/922/18 від 10.02.2021.
Такий висновок суду узгоджується також із висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Так, зазначено, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, пред`явивши одну з вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач договору найму жилого приміщення в даному будинку не заключала та відсутня за місцем свого колишнього проживання більше одного року, тому вона згідно ст. 391 ЦК України має бути визнана такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в розмірі 908,00 грн, оскільки вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 908,00 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: с. Ковалі, Черкаський район, Черкаська область на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.), сплачений останньою при поданні позову до суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Суддя Б . В . Євтушенко