Провадження № 2/161/596/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань Жаловаги І.П.,

представника відповідача Світлицької З.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення коштів.

Позов мотивує тим, що 30.06.2017 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4222162, а саме: транспортного засобу марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 .

30.01.2018, в період дії страхового полісу, ОСОБА_1 , близько 20:15 год. в м. Луцьку по вул. Ветеранів керував автомобілем «DAF 95», д.р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Volkswagen Passat» д.р.н. НОМЕР_2 , чим порушив пункти 2.9а та 10.9 Правил дорожнього руху України. В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження.

Відповідач ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні ДТП та притягнений до адміністративної відповідальності.

Страховою компанією було виплачено страхове відшкодування на користь потерпілого ОСОБА_3 в розмірі 7 000 грн.

Оскільки на час вчинення ДТП відповідач ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, що встановлено у судовому порядку та останнього притягнуто до адміністративної відповідальності, позивач на підставі ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право вимагати від відповідача відшкодування в повному обсязі майнової шкоди.

А тому, просить стягнути з відповідача в свою користь суму виплаченого страхового відшкодування та судові витрати у справі.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні 01.12.2020 вимоги позову не визнали, вказували на те, що сума страхового відшкодування визначена по Акту про пошкодження є завеликою та необґрунтованою. Не зрозуміло, яка була застосована методика розрахунку. Автомобіль 1990 року випуску, а тому коефіцієнт зносу не може відповідати «0». Акт не визначає ступінь зносу. Нема доказів, що сума відшкодування відповідає фактичним пошкодженням автомобіля. Крім того, нема доказів, що ремонт автомобіля був проведений на СТО і нема даних про вартість ремонту. Відшкодування має проводитись за фактичними витратами, а не за оцінкою страхової компанії. Просили в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторони відповідача, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 01.06.2017 ФОП ОСОБА_2 , як страхувальником, було підписано Поліс № АК/4222162 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно умов вищевказаного договору ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було прийнято під свій страховий захист транспортний засіб марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 6).

Згідно п. 2 Полісу, страховим випадком, є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , близько 20:15 год. в м. Луцьку по вул. Ветеранів керував автомобілем «DAF 95», д.р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Volkswagen Passat» д.р.н. НОМЕР_2 , чим порушив пункти 2.9 а та 10.9 Правил дорожнього руху України. В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження.

Внаслідок ДТП ОСОБА_3 , власнику припаркованого транспортного засобу «Volkswagen Passat» д.р.н. НОМЕР_2 завдано матеріальні збитки.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.03.2018 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 ч.1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення на підставі ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік (а.с. 15-17). Постанова набрала законної сили.

Відповідно до п.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, постанова суду є підставою для звільнення позивача від доказування в частині обставин чи мали місце дії відповідача, а саме дії, що містять в собі склад адміністративного правопорушення, наявність причинно-слідчого зв`язку між винними діями, пов`язаними з порушенням ПДР України, відповідача і завданням шкоди ОСОБА_2 .

В зв`язку з настанням страхової події за участю відповідача ОСОБА_1 , потерпілий ОСОБА_3 (власник припаркованого автомобіля «Volkswagen Passat» д.р.н. НОМЕР_2 ) звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із відповідною заявою на виплату за договором ОСЦПВВНТЗ (а.с. 10).

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування (а.с.7), збиток заподіяний ОСОБА_3 визначений в розмірі 7 000 грн. та погоджений з власником транспортного засобу.

Заявою про погодження розміру страхового відшкодування ОСОБА_3 ствердив свою згоду з розміром страхового відшкодування, на проведенні експертизи пошкодженого транспортного засобу не наполягав (а.с. 11).

При цьому, суд бере до уваги, що визначений розмір страхового відшкодування не перевищує ліміту відповідальності страховика передбаченого в сумі 100 000 грн.

Реєстром безготівкових термінових переказів (а.с. 8) та копією платіжного доручення №992474 (а.с. 9) підтверджується виплата страхового відшкодування ОСОБА_3 .

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до підпункту «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, законом передбачено право вибору страховиком особи, до якої можна подати регрес ний позов.

Відповідач, як водій забезпеченого транспортного засобу, є належним відповідачем у даній справі.

Постановою суду від 13.03.2018, встановлено, що на час ДТП ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності.

Отже, позивач набув права регресної вимоги до ОСОБА_1 , у відповідності до вимог закону.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача 7 000 грн. страхове відшкодування в порядку регресу.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги про відшкодування відповідачем понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 993, 1188, 1191 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (вул. Борщагівська, 154, м. Київ, ) страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (вул. Борщагівська, 154, м. Київ, ) 2102 (дві тисячі сто дві) гривні судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 03.02.2021.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій