Справа № 129/1847/21
Провадження по справі № 2/129/903/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" грудня 2021 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Дєдова С.М.,

розглянувши у відсутність сторін та їх представників в місті Гайсині в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

Встановив:

06.07.2021 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягувати з ОСОБА_2 , на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 06.07.2021 року і до закінчення навчання.

Позивач вимоги позову обґрунтувала тим, що вона, ОСОБА_1 з відповідачем, ОСОБА_2 з 10.08.1997 р. до 24.03.2016 р. перебувала в зареєстрованому шлюбі, в якому в них народився ІНФОРМАЦІЯ_2 син ОСОБА_3 , який перебуває на утриманні позивачки тана даний час є повнолітнім та з 15.09.2020 р. навчається на контрактній формі навчання у Вінницькому національному аграрному університеті, на 2-му курсі денної форми навчання факультету економіки та підприємництва за спеціальністю «Комп`ютерні науки», у зв`язку з цим щомісячно потребує матеріальної допомоги, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов`язку по утриманню повнолітнього сина, який продовжує навчання, чим відповідач порушує права свого повнолітнього сина.

21.10.2021 р. відповідач ОСОБА_2 подав заперечення на позовну заяву, в якому зазначив, що даний позов визнає частково, а саме: в поданій до суду позовній заяві позивачка ОСОБА_1 пише не правду (вводить суд в оману), вказує, що в них народився лише один син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не вказує, що в них є другий син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено поданою позивачкою до суду довідкою № 04-02/2514 від 25.06.2021 р., а також те, що він не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей, теж не правда. Адже відповідно до рішення Гайсинського районного суду від 01.02.2013 р. по справі № 129/238/13-ц, він погодився сплачувати аліменти на утримання двох синів ОСОБА_4 , 2003 р.н., та ОСОБА_4 , 2007 р.н., в розмірі не 1/3 частини, а 1/2 частини з усіх видів заробітку та доходів, рішення Гайсинського районного суду додводить про те, що позивач вводить суд в оману, пише неправду, тому позов потрібно подавати «про зміну розміру аліментів», а не стягнення аліментів, так як до повноліття сина ОСОБА_4 з нього стягувались аліменти на двох синів ОСОБА_4 , 2003 р.н., та ОСОБА_4 2007 р.н., що теж написано невірно.

Відповідно до ч.3 ст.183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

З його заробітної плати на даний час стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини на сина ОСОБА_4 , 2007 р.н., а позивач пише не правду.

За ст. 183 СК України аліменти на двох та більше дітей завжди визначаються у єдиній частці від заробітку, яка стягується до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ВССУ від 22 лютого 2017р. у справі № 756/14962/15).

Так, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі за ст. 184 СК України, або у єдиній частці від заробітку (доходу) платника аліментів за ст. 183 СК України. Словосполучення «у єдиній частці» означає, що суд не має права вдаватись до будь-яких інших додаткових присуджень або якимось чином розширено тлумачити цю норму.

Аліменти на двох і більше дітей визначаються судом у єдиній частці від заробітку (доходу) батька, а не в будь-який інший спосіб на розсуд суду (ВСУ від 19 жовтня 2016 р. у справі № 6-1798цс16)

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить суд ухвалити рішення про стягнення з нього аліментів 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але з його заробітку - доходу до виповнення сину ОСОБА_4 , 2003 р.н., стягувалось 1/2 частина, на даний час з нього стягується 1/4 частина на утримання сина ОСОБА_4 , 2007 р.н., а тому просить суд, та вводить заздалегідь суддю в оману, не надавати суду правдивих підтверджень, рішення яке може бути скасоване в Апеляційному поряду.

Відповідно до ч.3 ст.183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

А не враховувати 1/4 частку, яка з нього стягується на меншого сина ОСОБА_4 , та ухвалити рішення про стягнення з нього ще 1/4 частину (разом вийде знову ж таки 1/2 частина, тобто 50% його заробітної плати), а як же йому в такий важкий час жити.

Позивач не погоджується, із такими вимогами, та визнає позов частково, щоб на утримання двох дітей враховувалась частка матеріальної допомоги на їх утримання, ще й позивача - матері дітей, яку вона надає теж.

Ч.ч. 4, 5 ст. 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ст. 200 СК України, Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Обов`язок доказування спроможності сплати аліментів батьком на повнолітню дитину, яка продовжує навчання покладається на позивача (Апеляційний суд Вінницької області, справа № 130/2233/16-й від 21 лютого 2017 року).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-1798цс16, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України.

Крім того, позивач ОСОБА_1 повідомляє суд, що вона сплатила 908,00 грн. судового збору, однак відповідно до ч.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», за подання позову «Про стягнення аліментів» судовий збір не сплачується, повернення його вона може просити суд, а не просити суд стягнути з нього.

Позивач також вводить суд в оману де пише, що вона не подавала іншого позову до нього, із тим самим предметом та з тих самих підстав, а тому на підставі викладеного, керуючись вищевказаними нормативно-правовими актами та ст. ст. 175, 177, ч. 8 ст. 257 ЦПК України, просить суд:

- розглядати справу за спрощеною процедурою у його відсутність так як епідемія;

- у зв`язку із тим, що позивач ОСОБА_1 вводить суд в оману та пише не правдиві відомості, залишити позовну заяву без розгляду;

- для повторного звернення до суду із правдивими підставами та доданими до позову відповідних підтверджень про те, що з нього стягуються аліменти в розмірі 1/4 з усіх видів доходів на сина ОСОБА_4 , 2007 р.н.;

- звернення до суду можливе «Про зміну розміру аліментів», відповідно до ст. 192 СК України (на двох дітей), а не стягнення ще 1/4 лише на (одного сина), без врахування 1/4 суми яка з нього стягується за рішенням суду на меншого сина ОСОБА_4 , 2007 р.н., що передбачено вищевказаними нормативно-правовими актами та додатків до позову, «про досудове врегулювання спору», підтвердження «про відправку позову відповідачу поштою із додатками» і т.д., та в разі ухвалення рішення по суті позовних вимог, копію ухваленого рішення просив направити йому поштою для можливості оскарження ним в Апеляційному суді.

02.12.2021 р. позивач ОСОБА_1 подала до суду відповідь на заперечення проти позову від 21.10.2021 р., в якому зазначила, що предметом спору даної цивільної справи є стягнення аліментів на утримання їх спільного повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається в Вінницькому агарному національному університеті на денному відділенні з оплатною формою навчання на підставі договору про навчання від 15.09.2020 року № 015.20д-КН, розмір якого складає 14000 грн. в рік.

В своїх запереченнях відповідач мав викласти свою чітку правову позицію сторони у справі що передбачено ч. 3 ст. 178 ЦПК України (тобто визнати позов повністю, частково, не визнавати його взагалі).

Натомість він в мотивувальній частині відзиву визнає позовні вимоги частково (але не зазначає в якій саме частині) а в резолютивній частині своїх заперечень просить суд залишити позовну заяву без розгляду, посилаючись на те, що я своїм позовом «ввожу суд в оману».

Такого трактування позиції сторони у справі діюче цивільно-процесуальне законодавство України не передбачає, тому складається враження, що відповідач не викладає обґрунтовані заперечення а надав скаргу, безпідставно обвинувачує її в введені суду в оману і недостовірності фактів викладених нею в поданій нею позовною заявою, що є недопустимим.

Є незаконними і необґрунтованими твердження відповідача в його відзиві, що вона не вірно визначила предмет позову - стягнення аліментів на повнолітню дитину що продовжує навчання, а мала подати позов про зміну розміру аліментів, що ще раз вказує правову необізнаність відповідача, тому, що по - перше саме позивач (тобто вона) визначаю предмет позову, по друге стягнення аліментів на повнолітню дочку сина регламентується окремою статтею 200 Сімейного Кодексу України і саме ця норма закону відповідає тим правовідносинам, які виникли між сторонами є предметом спору даної цільної справи.

Недоречними до зазначеного спору є посилання відповідача до якоїсь «правової позиції» викладеної в постанові Верховного суду України від 19.10.2016 р. справа №6 - 1798 ЦС 16, яку він так і не зазначив що абсолютно не стосується даних правовідносин.

Єдину обставину зазначену у запереченнях відповідача вона визнає, щодо того, що нею помилково (оскільки я самостійно, без професійної правничої допомоги складала позовну заяву до суду) сплатила судовий збір в розмірі 908 грн., що дійсно не передбачено ЗУ «Про судовий збір», тому вона відмовилася від своїх вимог зазначених у позові про стягнення з відповідача на мою користь 908 грн. - судового збору .

Зазначені правовідносини регламентуються ст. 200 Сімейного Кодексу України (що зазначено нею вище за змістом якої:

1. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин зазначених у статті 182 цього Кодексу.

2. При визначені розміру аліментів з одного з батьків суду бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою сином.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, окремі положення, що регулюють відносини щодо утримання батьками своїх неповнолітніх дітей поширюється на відносини, щодо утримання дітей повнолітніх при цьому суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Тобто при розгляді зазначеної справи суд повинен врахувати стан здоров`я, матеріальний і сімейний стан як платника так і одержувача аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення питання по суті позовних вимог. При винесенні законного і обґрунтованого рішення суд повинен приймати до уваги інтереси кожної із сторін даної справи. Суд повинен прагнути до того, щоб в результаті стягнення аліментів одержувач був забезпеченим у розмірі не нижче прожиткового мінімуму, якщо навіть доходи платника не дозволяють це зробити.

Тому просить суд, при винесенні рішення по даній справі взяти до уваги, що на її утриманні знаходиться двоє спільних з відповідачем синів ОСОБА_3 , 2003 р.н., та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яких вона виховує і утримує самостійно (окрім аліментів за рішенням суду на утримання молодшого сина ОСОБА_3 ), відповідач не приймає участі в утриманні їх спільних дітей. Єдиним джерелом існування її сім`ї (не враховуючи аліменти) є її заробітна плата (вона працює педагогом - організатором в ЗЗСО I-III ступенів №2 Гайсинської міської ради в розмірі 10000 - 11000 грн., що підтверджується довідкою № 504 від 05.12.2021 року).

Щомісячно на утримання їх спільного повнолітнього сина (окрім оплати за договором по навчанню, що складає 1166 грн.), вона оплачує сину витрати за проживання та оренди квартири в розмірі 2600 грн. щомісячно, купує продукти харчування (двічі в місяць) на загальну суму 4000 грн., оплачує проїзд з місця навчання - додому (Вінниця - Гайсин) і назад 170 грн. за проїзд два рази в місяць на загальну суму 680 грн. в місяць, купує одяг, канцелярські приладдя, оплачує технічні засоби навчання (ноутбук, принтер і т.д.), що приблизно складає 2000 грн. щомісячно.

Таким чином загальний розмір витрат на місяць на життєдіяльність повнолітнього сина ОСОБА_3 , 2003 р.н. якого вона забезпечує складає 10446 грн., тому на відповідача законом покладається обов`язок 1/2 частини цих витрат в розмірі 5223 грн.

В своєму позові вона просила суд визначити розмір аліментів 1/4 частини від доходу (заробітку) відповідача що в грошовому виразі враховуючи заробіток відповідача складає 2000 грн., що значно менше тих витрат понесених нею, на підставі викладеного керуючись ст. ст. 179,199 ЦПК України, просить суд:

- позовні вимоги до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу заробітку відповідача, але не менше 1/2 частини прожиткового мінімуму на одну особу задовільнити;

- заперечення відповідача ОСОБА_2 проти її позову від 21.10.2021 року відхилити, як такі що не відповідають вимогам ст. 178 ЦПК України;

- стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її, ОСОБА_1 користь понесені нею витрати на надання їй правничої допомоги в розмірі 1000 грн., згідно доданої квитанції;

- приєднати до даної цивільної справи документальні докази на підтвердження заявлених нею позовних вимог: копію договору про навчання № 015.20д-КН від 15.09.2020 р., довідку відділу освіти Гайсинської міської Ради № 504 від 05.12.2021 р. про дохід позивачки, довідку № 150 від 29.11.2021 р. Вінницького НАУ факультету економіки та підприємства, довідку № 04-02/5086 від 29.11.2021 року про склад сім`ї позивача, квитанцію по оплаті згідно договору про навчання від 2020 р. за 2020-2021 р.р.

- справу просить розглядати в порядку спрощеного позовного провадження відповідно п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

23.11.2021 р. відповідача ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає частково, оскільки позивач ОСОБА_1 в позові зазначила, що він добровільно не надає матеріальної допомоги, однак він зазначив, що в їхньому шлюбі народилося двоє дітей, а саме ОСОБА_4 , 2003 р.н., та ОСОБА_4 , 2007 р.н., згідно із рішення Гайсинського районного суду Вінницької області №129/238/13-ц від 01.02.2013 р., з нього стягуються аліменти на обох синів в розмірі 1/2 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 22.01.2013 р. і до повноліття дітей, і на теперішній час він згідно вищезазначеного рішення сплачує аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , 2007 р.н., в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно, до повноліття дитини, а тому на даний час він не має можливості сплачувати щомісячно аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , 2003 р.н., в розмірі 1/4 частини від усіх його видів заробітку (доходів), оскільки отримує мінімальну заробітну плату, якої йому не достатньо в повній мірі для належного життя, а тому просив суду задовільнити позов частково, справу просив розглядати в його відсутність.

02.12.2021 р. позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просить позовні вимоги задовільнити, судовий збір сплачений нею помилково стягнути з відповідача на її користь, справу розглядати у її відсутність.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом.

З урахуванням позицій сторін, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково повністю з таких міркувань.

Доведено, що ОСОБА_2 , є рідним батьком повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на утриманні своєї матері ОСОБА_1 та з 15.09.2020 р. по 2024 рік навчається на контрактній формі навчання у Вінницькому національному аграрному університеті, на 2-му курсі денної форми навчання факультету економіки та підприємництва за спеціальністю «Комп`ютерні науки», у зв`язку з цим щомісячно потребує матеріальної допомоги, відповідач - батько ОСОБА_2 добровільно свого законного обов`язку по утриманню повнолітньої дитини, яка продовжує навчання не виконує, хоча має таку можливість, а тому може і зобов`язаний щомісячно сплачувати позивачу ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 06.07.2021 року і до закінчення навчання, вказані обставини та висновки суду підтверджуються такими доказами: свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 09.07.2003 р. (а.с.7); довідкою №64 Вінницького національного аграрного університету від 18.09.2020 р. (а.с.8); рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області №129/444/16-ц від 24.03.2016 р. (а.с.9); довідкою №04-02/2514 від 25.06.2021 р. про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (а.с.10); витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №0517-, дата формування витягу 16:45 год. 17.10.2017 р. (а.с.11); квитанцією №29 від 06.07.2021 р. про сплату судового збору в сумі 908 грн., платник ОСОБА_1 (а.с.12); рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області №129/238/13-ц від 01.02.2013 р. (а.с.24); договором про навчання № 015.20д-КН від 15.09.2020 р. (а.с.а.с.42-43); довідкою №150 Вінницького національного аграрного університету від 29.11.2021 р. (а.с.45); довідкою №04-02/5086 від 29.11.2021 р. про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (а.с.46); довідкою про доходи №504, видана 05.12.2021 р. відділом освіти Гайсинської міської ради (а.с.47); квитанціями про сплату навчання (а.с.48).

Спірні правовідносини регулюються ст. 199 ч. 1, ст. 200, ст. 182 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких продовження навчання повнолітніми дітьми і наявність у зв`язку з цим потреби в матеріальній допомозі зобов`язує батьків утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, - за наявності можливості надавати матеріальну допомогу; в разі ухилення батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у твердій грошовій сумі, або у частці від доходу.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленою резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року, яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, -

1. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

2. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Найкращі інтереси дитини це принцип зі сфери захисту прав дитини, що стосується прийняття рішень. В статті третій Конвенції ООН про права дитини говориться: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини»[1]. В оцінці найкращих інтересів дитини необхідно дотримуватись балансу «всіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини або групи дітей».

Оскільки ОСОБА_2 ухиляється від добровільного виконання свого обов`язку по утриманню повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на утриманні своєї матері ОСОБА_1 та з 15.09.2020 р. по 2024 рік навчається на контрактній формі навчання у Вінницькому національному аграрному університеті, на 2-му курсі денної форми навчання факультету економіки та підприємництва за спеціальністю «Комп`ютерні науки», у зв`язку з цим щомісячно потребує матеріальної допомоги, чим відповідач батько ОСОБА_2 порушує його права, то з нього потрібно щомісячно стягувати на користь позивача ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 06.07.2021 року і до закінчення навчання по 2024 рік, в примусовому порядку; при цьому суд зауважує, що сукупність викладених вище обставин свідчить про наявність у відповідача можливості надавати своєму повнолітньому сину щомісячну матеріальну допомогу до закінчення ним навчання і такий розмір стягування аліментів не суперечитиме інтересам відповідача, а в іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Заперечення та інші пояснення та доводи відповідача ОСОБА_2 про необґрунтованість заявлених до нього позовних вимог, судом під час ухвалення рішення у справі відхиляються, оскільки дані твердження відповідача повністю спростовуються викладеними в рішенні суду доводами та наявними у справі і дослідженими судом доказами.

З ухваленням рішення про задоволення вимог позову з відповідача ОСОБА_2 відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 908 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 1000 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 12, 13, 81, 89, 211, 223, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

Ухвалив:

Позовні вимоги задовільнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), жительки АДРЕСА_2 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 06.07.2021 року і до закінчення навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), жительки АДРЕСА_2 , судовий збір в сумі 908 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 1000 грн.

В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: