Справа № 472/1346/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" лютого 2021 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Чаричанського П.О.,

за участю секретаря Фігурської К.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, про визнання дійсним договору купівлі - продажу житлового будинку,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Широколанівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, про визнання дійсним договору купівлі - продажу житлового будинку.

11 січня 2021 року Веселинівським районним судом Миколаївської області постановлено ухвалу про залучення правонаступника Степівську сільську раду Миколаївського району Миколаївської області в якості відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 26 лютого 1999 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі продажу житлового будинку АДРЕСА_1 .

Договір купівлі продажу нерухомого майна було зареєстровано Вознесенською товарно сировинною біржею в журналі реєстрації біржових договорів з нерухомістю за №186 від 26 лютого 1999 року. На підтвердження факту досягнення згоди між сторонами угоди, продавцю житлового будинку ОСОБА_2 позивачем було сплачено вартістю будинку в сумі 7000 грн., а ОСОБА_2 в свою чергу прийняв кошти і передав приміщення житлового будинку та технічну документацію на нього.

26 лютого 1999 року на підставі вищезазначеного договору Веселинівською філією ММБТІ на ім`я покупця ОСОБА_1 було видано технічний паспорт на житловий будинок та реєстраційне посвідчення, згідно з яким придбаний житловий будинок зареєстрований і належить на праві особистої власності ОСОБА_1 .

12 березня 1999 року ОСОБА_1 зареєстрував своє проживання за адресою придбаного житлового будинку.

До нотаріальної контори для нотаріального посвідчення договору його сторони не звернулись, оскільки в договорі купівлі продажу нерухомого майна зазначалось, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.

Маючи намір розпорядитися належним йому майном, ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Онищенко Л.В. завідувача Другої Вознесенської державної нотаріальної контори, в.о. завідувача веселинівської державної нотаріальної контори з питанням оформлення договору купівлі продажу житлового будинку. Про те, після вивчення нотаріусом наданих документів, зазначила, що договір купівлі продажу нерухомого майна повинен бути посвідчений нотаріально. Вирішення питання про нотаріальне посвідчення укладеного договору купівлі продажу житлового будинку не вбачається можливим, у зв`язку зі смертю одного із учасників правочину продавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку перешкоджає позивачу продажу житлового будинку, тому він змушений звернутися до суду із вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю в тому ж обсязі і з тих же підстав, просив позов задовольнити і визнати договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 дійсним.

Представник відповідача Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області Гасюк П. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Частиною 6 ст. 263 ЦПК України передбачено, що Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Так як відповідача визнав позов, суд прийшов до переконання розглянути справу у підготовчому судовому засіданні відповідно до вимог ст.ст. 200, 206, 263 ЦПК України.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та доведених обставин, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 26 лютого 1999 року Вознесенською універсальною товарно - сировинною біржею між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір №186 купівлі продажу нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.-8/.

Згідно реєстраційного посвідчення 26.02.1999 року житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності на підставі договору №186 купівлі продажу нерухомого майна від 26.02.1999 року за ОСОБА_1 , і записаний за реєстром №141.

11.12.2020 року ухвалою суду було витребувано від Веселинівської філії КП «Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації інвентарну справу на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на що начальником Веселинівської філії ММБТІ Кушнеренко А.Г. 16 грудня 2020 року скеровано до суду лист з якого вбачається, що архівну справу надати неможливо, так як за замовою №433 від 24.11.2020 власника ОСОБА_1 проводиться технічна інвентаризація житлового будинку, господарських будівель та споруд. Крім того з наданої копії інвентарної справи №141 вбачається, що попереднім власником житлового будинку був ОСОБА_2 .

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть за №4 від 16.12.2020 року, з якого вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області помер ОСОБА_2 , про що 05 квітня 2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселинівського РУЮ у Миколаївській області видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №63012145 від 22.12.2020 року після смерті ОСОБА_2 заводилась спадкова справа 253/05.

29 грудня 2020 року судом було витребувано від Державного нотаріального архіву Миколаївської області копію спадкової справи №253/2005, з якої вбачається, що житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 не входить до спадкової маси. Спадкоємцями було подано заяви про прийняття спадщини у вигляді конкретно визначеного майна.

Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №241574630 від 25.01.2021 Нова,45, с. Піщаний Брід Веселинівського району Миколаївської області - інформація відсутня.

Всі істотні умови договору купівлі продажу були виконані, а саме продавець передав покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору, але нотаріально посвідчено не було.

Отже, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку перешкоджає позивачу ОСОБА_3 набути право власності на придбаний будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Оскільки правовідносини виникли між сторонами в період дії Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, суд, враховуючи положення п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вважає, що на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час укладення договору.

Відповідно до вимог ст.227 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу житлового будинку має бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Також договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Згідно ст.15 Закону України Про товарні біржі в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, та пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за умови, реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Отже, слід зазначити, що Держава України свого часу через відповідний орган, який відповідно до законодавства мав право реєструвати договори купівлі-продажу (КП «ММБТІ»), - визнала за ОСОБА_1 право власності на придбаний будинок, а тому зі сплином часу, невизнання іншими органами, яким Держава надала право реєструвати право власності, договору купівлі-продажу - буде порушенням принципу правової визначеності.

На думку суду спірну угоду слід вважати укладеною, тобто такою, щодо якої сторонами в потрібній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов, відбулося її повне виконання сторонами, іншого під час розгляду справи не встановлено, на час укладення угоди момент вчинення договору не пов`язувався з державною реєстрацію і право власності у набувача виникало з моменту укладення договору, у зв`язку з чим, суд вважає можливим застосувати до спірних правовідносин положення ч.2 ст.47 ЦК УРСР 1963 р., визнавши спірну угоду дійсною.

Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі - продажу житлового будинку - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 26 лютого 1999 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з однієї сторони та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , з іншої, посвідчений Вознесенською універсальною товарно-сировинною біржею за №186 від 26 лютого 1999 року, за яким ОСОБА_2 продав житловий будинок АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 придбав у власність даний житловий будинок за 7000 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіП. О. Чаричанський

Дата складання повного судового рішення 16.02.2021 року.