ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» грудня 2021 року

м. Харків

справа № 641/728/20

провадження № 22ц/818/4429/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

за участю секретаря - Черненко В. О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , представник позивача Лагутін І. В.,

відповідач Акціонерне товариство «Альфа-Банк», представниця відповідача Кравцова С. М., Державний реєстратор Комунального підприємства «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області Андрусовича О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 березня 2021 року в складі судді Богдан М.В.

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора Комунального підприємства «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області Андрусовича Олександра Олександровича про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та припинення права власності на нерухоме майно, який в подальшому уточнив.

Позовна заява мотивована тим, що 26 травня 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ним укладено кредитний договір № 820/2-27/21/04-5/0219, за умовами якого йому надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в розмірі 36 735,00 доларів США, що еквівалентно 185 511,75 грн зі сплатою 12,5% річних.

З метою забезпечення кредитного договору 26 травня 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ним укладено іпотечний договір № 820/3-27/21/02-5/250, за яким в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1 .

Зазначив, що 22 січня 2020 року отримано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої спірна квартира з 16 вересня 2019 року зареєстрована за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48738211 від 18 вересня 2019 року державного реєстратора Комунального підприємства «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області Андрусовича О.О. Підстава виникнення права власності підтвердження про відправлення повідомлення, серія та номер 55, виданий 03 серпня 2019 року, видавник Укрпошта; повідомлення про звернення стягнення, серія та номер ВРУСБ-0707, виданий 31 липня 2019 року Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», договір кредиту, серія та номер 820/2-27/21/04-5/0219, виданий 26 травня 2005 року, видавник - сторони договору; іпотечний договір, серія та номер 820/3-27/21/02-5/250, виданий 26 травня 2005 року, видавник сторони - договору.

Вказав, що між ним та банком договір про задоволення вимог іпотекодержателя не укладався, а зміст статті 4 іпотечного договору свідчить про те, що положення цієї статті не можуть вважатися застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто банк не мав права приймати рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, а державний реєстратор не мав правової підстави для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Посилався на те, що він не отримував жодної вимоги або повідомлення про усунення порушення за кредитним договором відповідно до статті 35 Закону України «Про іпотеку», тому банк порушив процедуру стягнення на предмет іпотеки, а державний реєстратор діяв поза межами повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності.

Зазначив, що підтвердження про відправлення повідомлення, серія та номер 55, виданий 03 серпня 2019 року не є належним доказом дотримання процедури реєстрації, оскільки відповідно до даних Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» поштове відправлення за № 55 в системі не зареєстроване, тобто воно не відправлялося. Крім того, повідомлення датоване 31 липня 2019 року, оскільки він його не отримував, тому воно мало знаходитися у відділенні поштового зв`язку один місяць з дня надходження, тобто щонайменше до 01 вересня 2019 року, однак право власності зареєстровано 16 вересня 2019 року, тобто до спливу 30-денного спливу.

Вказав, що станом на 16 вересня 2019 року за іпотечним майном були наявні чинні, зареєстровані обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно та заборон на їх відчуження, тому державний реєстратор не мав права здійснювати реєстраційні дії щодо майна.

Просив скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області Андрусовича О.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 48738211 від 18 вересня 2019 року, на підставі якого за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» зареєстровано право власності на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_2 ; припинити право власності Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на квартиру АДРЕСА_1 (номер запису про право власності 33276511), зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено, скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області Андрусовича О.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 48738211 від 18 вересня 2019 року, на підставі якого за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» зареєстровано право власності на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_2 ; припинено право власності Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на квартиру АДРЕСА_1 (номер запису про право власності 33276511), зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Не погоджуючись з рішенням суду Акціонерне товариство «Альфа-Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, за яким в задоволенні позовної заяви відмовити повністю, судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення неповно з`ясував обставини у справі, не звернув увагу на те, що банк на час проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки надав необхідні документи для вчинення державним реєстратором реєстраційної дії і у державного реєстратора були відсутні підстави для відмови в її проведенні, тому відсутні підстави для скасування рішення державного реєстратора та припинення права власності. Зазначив, що само по собі застереження у договорі і є відповідним договором про задоволення вимог іпотекодержателя, а тому укладення окремого договору чинним законодавством не вимагається. Вказав, що в матеріалах справи містяться копії вимоги з доказами її направлення на дві відомі адреси з описом вкладення та поштовими квитанціями.

08 липня 2021 року до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважав рішення суду законним, а апеляційну скаргу - необґрунтованою. При цьому зазначив, що передача права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя в рахунок виконання основного зобов`язання у позасудовому порядку можлива лише на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, але ніяк не на підставі застереження в іпотечному договорі. Вважав, що належним доказом повідомлення міг би вважатися сам конверт з вкладенням, який повернувся на адресу банку в разі ухилення позивача від отримання кореспонденції.

03 грудня 2021 року до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_1 надійшли пояснення з додатками судових рішень щодо вирішення справ цієї категорії.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що порушення процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно є підставою для задоволення позову.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 травня 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 820/2-27/21/04-5/0219, за умовами якого йому надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в розмірі 36 735,00 доларів США, що еквівалентно 185 511,75 грн зі сплатою 12,5% річних (а.с.17-24).

З метою забезпечення кредитного договору 26 травня 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 820/3-27/21/02-5/250, за яким в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 4.5. договору іпотеки іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» або шляхом продажу предмету іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» або шляхом організації іпотекодержателем продажу предмету іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».

Згідно пункту 6.2 цього договору усі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача (а.с.25-28, 98-99).

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 197230728 від 22 січня 2020 року, 16 вересня 2019 року за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності : підтвердження про відправлення повідомлення, серія та номер 55, виданий 03 серпня 2019 року, видавник «Укрпошта»; повідомлення про звернення стягнення, серія та номер ВРУСБ-0707, виданий 31 липня 2019 року, видавник -Акціонерне товариство «Укрсоцбанк»; договір кредиту, серія та номер 820/2-27/21/04-5/0219, виданий 26 травня 2005 року, видавник - сторони договору; іпотечний договір, серія та номер 820/3-27/21/02-5/250, виданий 26 травня 2005 року, видавник - сторони договору. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 48738211 від вересня 2019 року, ОСОБА_2 , Комунальне підприємство «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області.

Також, на квартиру АДРЕСА_1 та є власністю ОСОБА_1 , зареєстровано обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, накладеного постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного управління юстиції у Харківській області ВП № 33794916 від 09 серпня 2012 року(а.с.29-31).

Як вбачається з матеріалів справи Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» направив на дві адреси ОСОБА_1 повідомлення від 31 липня 2019 року про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання запису залишку заборгованості за основним зобов`язанням, в якому вимагав сплатити борг за кредитним договором, розмір якого станом на 18 червня 2019 року складає 38 499,62 доларів США. Попереджено, що в разі невиконання цієї вимоги протягом 30-денного строку банк має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Також повідомлено, що у випадку задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», позичальнику буде прощено (анульовано) залишок несплаченої заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим позичальник буде зобов`язаний сплатити 18% податку на доходи фізичних осіб та 1,5% військового збору з доходу, отриманого у вигляді несплаченої заборгованості по основній сумі кредиту, анульованого кредитором (а.с.100,101).

Згідно списку № 235 згрупованих поштових відправлень та фіскального чеку вказані повідомлення відправлено адресату 03 серпня 2019 року (а.с.102,103).

Із змісту Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вбачається, що 03 грудня 2019 року Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» припинив свою діяльність як юридична особа і приєднався за спрощеною процедурою до Акціонерного товариства «Альфа Банк» (а.с.9-16).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (стаття 16 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 33 Закону «Про іпотеку»).

За змістом статті 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на час укладення іпотечного договору) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону, зокрема, передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на час укладення іпотечного договору) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з частиною другою статті 18 якого порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України.

Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено порядок проведення державної реєстрації прав.

У частині першій статті 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

За приписами частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення.

У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Визначена у частині першій статті 35 Закону України «Про іпотеку» процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 червня 2019 року у справі № 205/578/14-ц, провадження № 14-48цс19).

Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Так, згідно з пунктом 61 Порядку (у редакції, чинній на час проведення реєстрації права власності) для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Тобто, цим Порядком визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і державний реєстратор у ході її проведення приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Іпотекодержатель на підтвердження факту направлення й отримання іпотекодавцем вимоги про порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки у силу зазначених норм матеріального права зобов`язаний надати державному реєстратору докази отримання іпотекодавцем такої вимоги разом із заявою про державну реєстрацію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 638/20000/16-ц, провадження № 14-2цс19).

Підтвердженням надіслання банком іпотекодавцю письмової вимоги щодо усунення виконання договору позики, а отже, й завершення 30-денного строку з моменту її отримання, є повідомлення про вручення поштового відправлення, вручене та оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12 травня 2006 року № 211.

У пункті 3 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам Закону.

Наведені норми, спрямовані на фактичне повідомлення боржника аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на майно боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Такі правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 23 січня 2019 року у справі № 306/1224/16-ц, провадження № 14-501цс18; від 24 квітня 2019 року у справі № 521/18393/16-ц, провадження № 14-661цс18; від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17 (провадження № 14-711цс19).

Як вбачається з матеріалів справи, 16 вересня 2019 року за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Для здійснення даної державної реєстрації права власності, на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, банком, зокрема, надано підтвердження про відправлення повідомлення, серія та номер 55, виданий 03 серпня 2019 року, видавник Укрпошта; повідомлення про звернення стягнення, серія та номер ВРУСБ-0707, виданий 31 липня 2019 року, видавник АТ «Укрсоцбанк», однак ОСОБА_1 не отримував цього повідомлення.

Згідно з копіями повідомлень від 31 липня 2019 року Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» мав намір повідомити ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням.

Відповідне повідомлення від 31 липня 2019 року, яке одночасно містило вимогу про сплату боргу та попередження про намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» направлялося за двома адресами, а саме за адресою мешкання ОСОБА_1 на момент укладення іпотечного договору та за адресою розташування квартири, переданої в іпотеку. Банк надав як доказ лише список згрупованих поштових відправлень та фіскальний чек.

Однак, матеріали справи не містять відповідного повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Таким чином, надавши належну оцінку поданим сторонами доказам, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність доказів отримання іпотекодавцем вимоги банку про усунення порушень та попередження про намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», і, відповідно, про недотримання банком процедури, передбаченої законодавством, для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань.

У матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання ОСОБА_1 письмової вимоги іпотекодержателя.

Підсумовуючи наведене потрібно зробити висновок про те, що метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання.

Як встановлено судами, позивач вимогу про усунення порушення зобов`язання не отримав, тому іпотекодержатель не набув права на звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом реєстрації права власності.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 11 жовтня 2021 року у справі № 761/43002/19-ц (провадження № 61-6485св21).

За таких обставин, встановивши, що іпотекодержателем не надано належного підтвердження виконання вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку» так і Порядку № 1127 щодо надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, що унеможливило встановлення державним реєстратором завершення 30-денного строку, сплив якого пов`язується з проведенням ним подальших дій зі звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі, й шляхом набуття права власності, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що державна реєстрація права власності на предмет іпотеки проведена всупереч норм чинного законодавства.

Твердження апеляційної скарги щодо наявності у матеріалах справи доказів надсилання позивачу письмового повідомлення зводяться до переоцінки доказів, за результатами оцінки яких суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність факту отримання позивачем вимоги про усунення порушень.

Доводи апеляційної скарги у цій частині спростовуються матеріалами справи, зводяться до власного тлумачення заявником норм матеріального права та до його незгоди із ухваленим судовим рішенням по суті вирішення спору.

Пунктом 6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна.

При наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження спірного майна державний реєстратор не має права здійснювати реєстраційних дій, поки таке обтяження не буде зняте.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 14-100цс19.

09 серпня 2012 року державним виконавцем Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції у виконавчому провадженні № 33794916 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

На підставі вказаної постанови державного виконавця накладено арешт на спірну квартиру та заборонено здійснювати її відчуження.

Станом на 16 вересня 2019 року, тобто на дату прийняття державним реєстратором рішення про реєстрацію за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» права власності на спірну квартиру, арешт на спірну квартиру був чинним, у встановленому законом порядку не скасований, інформація про державну реєстрацію обтяжень є актуальною з моменту проведення державної реєстрації обтяження, а саме з 09 серпня 2012 року.

Отже, з урахуванням встановлених порушень процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, наявні правові підстави для скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), на підставі якого за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», зареєстровано право власності на предмет іпотеки, та припинення права власності Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», на спірну квартиру.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 10 грудня 2021 року.