РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

під головуванням судді Єршової Л.С.,

за участю секретаря судового засідання Тончевої П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, стягнення грошової компенсації,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у якому просила поділити спільне майно подружжя автомобіль Mitsubishi eclipse (№ кузова НОМЕР_1 ) шляхом стягнення з ОСОБА_2 2/3 вартості частки такого автомобіля.

Свої вимоги мотивувала тим, що між нею та ОСОБА_2 01.06.2007 р. було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 391.

За час знаходження у шлюбі сторони придбали автомобіль Mitsubishi eclipse (№ кузова НОМЕР_1 ). 22.06.2018 р. позивачем було подано позов про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя. Одразу після цього, відповідач, усвідомлюючи те, що майно, набуте за час перебування в шлюбних відносинах, доведеться ділити між подружжям, таємно, без згоди дружини, вирішив відчужити вищевказаний автомобіль своєму сину ОСОБА_3 .

Всі ці дії відповідача, а саме відчуження майна без згоди дружини на користь свого сина, а також вчинення цих дій одразу після подачі позову про поділ спільного майна подружжя та розірвання шлюбу, свідчать про наявність у діях відповідача умислу на ухилення від поділу майна подружжя, та привласнення цього майна собі.

Таким чином, станом на сьогоднішній день вказаний автомобіль знаходиться у володінні іншої особи, а позивач, яка має право на частину права власності вказаного автомобіля, фактично позбавлена такого права та не отримала жодної компенсації за відчуження автомобіля.

Також зазначає, що наявні підстави для відступлення від засад рівності часток подружжя та стягнення на її користь не половини вартості майна, а 2/3. Вказане мотивує тим, що відповідач відчужив спільне майно подружжя таємно, без її згоди, чим завдав істотної шкоди всій сім`ї. Окрім того, зазначає, що відповідач не бере участь в утриманні спільної доньки подружжя ОСОБА_4 .

Ухвалою судді Єршової Л.С. від 16.09.2019 р. провадження по справі було відкрито та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 05.03.2020 р. було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, а саме, витребувано від Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області наступні документи:

- документи, на підставі яких було зареєстроване право власності на автомобіль Mitsubishi eclipse за ОСОБА_2 ;

- документи, які підтверджують реєстрацію право власності на автомобіль Mitsubishi eclipse) за ОСОБА_2 ;

- документи, на підставі яких було зареєстроване право власності на автомобіль Mitsubishi eclipse за ОСОБА_3 ;

- документи, які підтверджують реєстрацію права власності на автомобіль Mitsubishi eclipse за ОСОБА_3 .

Ухвалою від 20.08.2020 р. було призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

- Яка ринкова вартість автомобіля Mitsubishi eclipse рік випуску 2006, на дату проведення експертизи?

- Яка ринкова вартість автомобіля Mitsubishi eclipse рік випуску 2006, станом на дату відчуження транспортного засобу ОСОБА_2 ОСОБА_3 14 червня 2018 року?

Проведення експертизи доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою від 20.10.2020 р. провадження по справі було поновлено.

Ухвалою від 19.11.2020 р. клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, зобов`язано ОСОБА_3 надати експерту Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України(м. Одеса, вул. Успенська, 83/85), на момент проведення судової автотоварознавчої експертизи, автомобіль Mitsubishi eclipse, рік випуску 2006, а також належним чином завірену копію технічного паспорту на вказаний автомобіль.

20.05.2021 р. до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_5 , у якому він просить долучити до матеріалів справи дублікати чеків, виписки з банківського рахунку ОСОБА_2 , копію заочного рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 23.07.2020 р.

У вказаному клопотанні представник відповідача зазначає, що вказаним рішенням суду було встановлено, що за період з 01.09.2018 р. 16.12.2019 р. відповідач неодноразово перераховував на банківську карту спільної доньки подружжя ОСОБА_4 грошові кошти на загальну суму 37085 грн. Окрім того, ОСОБА_2 сплачував комунальні платежі в період їх спільного проживання однією сім`єю у квартирі АДРЕСА_1 .

Також зазначає, що з наданих чеків та виписок вбачається, що протягом 2020 р. ОСОБА_2 перерахував на банківську картку ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 52626 грн та сплатив 9048 грн в рахунок комунальних платежів. Протягом 2021 р. відповідач перерахував на картку ОСОБА_4 15675 грн та сплатив 6186 грн за комунальні послуги за квартиру, в якій мешкає донька. Зазначає, що вказані доводи спростовують твердження позивача щодо використання коштів від продажу автомобіля не в інтересах сім`ї.

Відзиву від відповідача не надходило.

Пояснень від третьої особи не надходило.

Ухвалою суду від 01.10.2021 року підготовче провадження закрито, призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, її представник надав до суду заяву про проведення судового засідання за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 07.09.2018 року Приморським районним судом м. Одеси постановлено рішення, відповідно до якого шлюб, зареєстрований 01 червня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, про що був зроблений актовий запис №391, між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ), розірвано.

За час знаходження у шлюбі сторони придбали автомобіль Mitsubishi eclipse (№ кузова НОМЕР_1 ), який 29.08.2017 року був зареєстрований за ОСОБА_2 .

22.05.2018 р. позивачем до Київського районного суду м. Одеси було подано позов до відповідача про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя.

На виконання ухвали про витребування доказів від 05.03.2020 р. від Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області надійшли витребувані матеріали з яких вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу № 5141/2018/983775, укладеного 14.06.2018 р. у територіальному сервісному центрі, автомобіль Mitsubishi eclipse (№ кузова НОМЕР_1 ) був зареєстрований за ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 р. по справі № 372/504/17).

Стаття 63 СК України, передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя передбачені статтею 65 СК України.

Відповідно до частини 2 статті 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, однак дружина або чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Частиною 4 статті 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У відповідності до частини 3 статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частина 1 статті 369 ЦК України визначає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно.

Верховний Суд, у постанові від 05.04.2019 р. по справі № 645/4711/15-ц зазначив наступне: «один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя частину вартості спільного майна подружжя, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби».

У вказаній постанові Верховний Суд також дійшов до висновку, що тягар доказування того, що відчуження було здійснено в інтересах сім`ї, має доводити той, хто це майно відчужив без згоди другого з подружжя.

Матеріали справи не містять доказів згоди ОСОБА_1 на відчуження належного подружжю автомобіля Mitsubishi eclipse (№ кузова НОМЕР_1 ). Відповідачем твердження позивача щодо відсутності згоди ОСОБА_1 також не спростовані.

Окрім того, суд враховує, що відчуження автомобіля було здійснено на користь сина відповідача ОСОБА_3 , який не міг не знати, що вказаний автомобіль був придбаний у шлюбі та є спільним майном подружжя.

Відчуження автомобіля на користь свого сина від іншого шлюбу менше чим через місяць після ініціювання позивачем судового спору про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя свідчить про недобросовісність дій позивача, оскільки такі дії були спрямовані на уникнення поділу спільного майна подружжя.

Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що належний подружжю автомобіль Mitsubishi eclipse (№ кузова НОМЕР_1 ) був відчужений відповідачем на користь третьої особи за відсутності згоди іншого співвласника ОСОБА_1 .

Висновком експерта № 21-1050 від 22.02.2021 р. автотоварознавчої експертизи по визначенню середньої ринкової вартості автомобіля Mitsubishi eclipse (№ кузова НОМЕР_1 ) д/н НОМЕР_2 встановлено, що середня ринкова вартість автомобіля станом на дату проведення експертизи становить 192140 гривень.

П. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2017 р. № 11 роз`яснено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до п. 22 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Крім того, визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля, суд зазначає, що хоча у договорі купівлі-продажу автомобіля визначена вартість його продажу, але слід врахувати, що у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, а тому під час вирішення спору суд зобов`язаний врахувати дійсну його вартість.

Зазначена правова позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 07.04.2021 року по справі №402/849/18 (провадження №61-8383св19).

При цьому відповідач на спростування розміру ринкової вартості автомобіля інших доказів суду не надав, не надав суду заперечень на висновок експерта.

З огляду на вищевказане, суд вважає, що на користь позивача необхідно стягнути половину вартості відчуженого без її згоди автомобіля, а саме 96070 грн.

Доводи позивача щодо необхідності відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна суд вважає недоведеними та відхиляє їх з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 70 Сімейного кодексу України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Стороною позивача не надано достатніх доказів на підтвердженням обставин викладених у ч. 2, 3 ст. 70 Сімейного кодексу України. Окрім того, матеріали справи містять докази того, що відповідач періодично здійснює перерахування на картку ОСОБА_4 , яка є спільною донькою подружжя.

Доводи відповідача викладені у клопотанні про долучення доказів від 20.05.2021 р. суд відхиляє з огляду на наступне.

Відповідач посилається на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 23.07.2020 р. по справі № 515/1060/19, яким було встановлено, що за період з 01.09.2018 р. 16.12.2019 р. відповідач неодноразово перераховував на банківську карту спільної доньки подружжя ОСОБА_4 грошові кошти на загальну суму 37085 грн. Окрім того, ОСОБА_2 сплачував комунальні платежі в період їх спільного проживання однією сім`єю у квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, як вбачається з Єдиного Державного реєстру судових рішень, вищевказане рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 23.07.2020 р. було скасовано постановою Касаційного цивільного суду від 08.09.2021 р., а тому вказані доводи відповідача не підтверджені належними доказами.

Також суд відхиляє доводи відповідача щодо використання коштів від продажу автомобіля в інтересах сім`ї, які ґрунтуються на тому, що відповідач протягом 2020 р. на банківську картку ОСОБА_4 перерахував грошові кошти у розмірі 52626 грн та сплатив 9048 грн в рахунок комунальних платежів, а протягом 2021 р. відповідач перерахував на картку ОСОБА_4 15675 грн та сплатив 6186 грн за комунальні послуги за квартиру, в якій мешкає донька.

З інформаційної довідки від 10.04.2020 р., яка була надана позивачем разом із поясненнями від 09.08.2021 р. вбачається, що позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності у рівних частках належить квартира АДРЕСА_1 , тобто позивачем здійснювалася оплата за квартиру, співвласником якої він є, окрім того, у процесуальних документах адресою відповідача також зазначена вищевказана квартира.

Також позивачем до пояснень було надано копії договорів про надання послуг з утримання будинку та про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, з яких вбачається, що такі договори укладені з позивачем на вищевказану квартиру із зазначенням Ѕ, що відповідає розміру права власності позивача. Окрім того, до пояснень надано копії квитанцій, з яких вбачається, що ОСОБА_1 з 27.12.2019 р. по 09.08.2021 р. сплатила суму у розмірі 21037,21 грн в рахунок сплати комунальних платежів за вищевказану квартиру.

Суд відхиляє доводи відповідача у частині використання коштів від відчуження автомобіля в інтересах сім`ї шляхом перерахування коштів на картку доньки ОСОБА_4 у період 2020-2021 р., оскільки утримання доньки відповідача є його прямим обов`язком в силу ст. 180 Сімейного Кодексу України.

Окрім того, відповідачем надано докази перерахування грошових коштів на картку ОСОБА_4 починаючи з 2020 р., натомість відчуження автомобіля було здійснено у червні 2018 року.

Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Згідно з положеннями статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 79 ЦПК України визначено що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові вирати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 137, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) грошову компенсацію у рахунок вартості Ѕ частки автомобіля Mitsubishi eclipse (№ кузова НОМЕР_1 ) у розмірі 96070 грн. (дев`яносто шість тисяч сімдесят гривень 00 коп.).

У задоволенні іншої частини позовних вимог, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) пропорційно розміру задоволених позовних вимог витрати зі сплати судового збору у розмірі 960,07 грн. (дев`ятсот шістдесят гривень 07 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) пропорційно розміру задоволених позовних вимог витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 1223,83 грн. (одна тисяча двісті двадцять три гривні 83 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) пропорційно розміру задоволених позовних вимог витрати на правничу допомогу у розмірі 9600,00 грн. (дев`ять тисяч шістсот гривень 00 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Суддя Л.С. Єршова