ПОСТАНОВА

Іменем України

09 лютого 2021 року м. Кропивницький

справа № 390/39/18

провадження № 22-ц/4809/127/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Деменко О.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницький;

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2020 року, у складі судді Терещенка Д.В.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

В обґрунтування позову зазначав, що рішенням Кіровоградського районного суд Кіровоградської області від 29.01.2016 розірвано шлюб укладений 09.09.2011 між ним та ОСОБА_2 . В період шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . Починаючи з часу розірвання шлюбу у нього з відповідачем постійно виникають конфлікти щодо його участі у вихованні сина. ОСОБА_2 перешкоджає його зустрічам із сином, не дозволяє проводити з ним час та умисно налаштовує сина проти нього.

Зазначає, що змушений був звернутися до Кіровоградська РДА Кіровоградської області із заявою про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. 17.10.2017 Кіровоградська РДА своїм рішенням № 367-р визначила спосіб його участі у вихованні сина: кожної суботи з 10:00 год. до 19:00 год.; щорічно з метою оздоровлення - один тиждень в період відпустки батька за попередньою домовленістю з матір?ю дитини. Не дивлячись на вказане рішення, відповідач в подальшому створює перешкоди у спілкуванні з сином.

Позивач зауважив, що за місцем свого проживання характеризується позитивно, шкідливих звичок не має, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів не притягувався. Створення перешкод ОСОБА_2 у його спілкуванні з сином порушую не тільки його права як батька, а й суперечить інтересам дитини та порушує її права.

Просив зобов`язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні із сином та визначити такий спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини: кожної суботи з 10.00 год. до 19.00 год. та в день народження з 12.00 год. до 16.00 год.; щорічно з метою оздоровлення - один тиждень в період його відпустки за попередньою домовленістю з матір?ю дитини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2020 року позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 із сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено ОСОБА_1 способи участі у спілкуванні та вихованні дитини: - кожної суботи з 10.00 год. до 17.00 год. та в день народження сина ОСОБА_5 з 12.00 год. до 14.00 год.; - щорічно з метою оздоровлення - один тиждень в період відпустки ОСОБА_1 за попередньою домовленістю з матір`ю дитини - ОСОБА_2 .

Додатковим рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05 листопада 2020 року вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи задоволення максимальних інтересів дитини, наявний спір, що виник між батьками з приводу способу участі батька у спілкуванні з дитиною, враховуючи принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 має гарантоване законом, рівне з матір`ю дитини право на спілкування зі своїм сином та право на його виховання.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що рішення суду першої інстанції є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначала, що починаючи з часу розірвання шлюбу і по теперішній час син проживає з нею. Позивач жодного разу не проявляв ні турботи, ні піклування до сина ОСОБА_5 . В спілкуванні дитини з батьком вона не перешкоджала, а навпаки, намагалася допомогти знайти спільну мову батька з дитиною. Вважає, що у позивача взагалі відсутнє право на позов, оскільки спору між сторонами не має.

Відповідно до висновку комісії з питань захисту дитини Міської ради м. Кропивницький від 28.05.2019 було визначено спосіб у вихованні малолітнього ОСОБА_5 та спілкування з ним батька ОСОБА_1 , а саме: кожної суботи з 10.00 год. до 17.00 год.; 10 днів кожного року в період відпустки батька.

Звертає увагу суду, що вона жодного разу не заперечувала та не перешкоджала спілкуватися позивачу із сином відповідно до встановленого графіку. Однак, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що позивач неодноразово не приходив на зустрічі з дитиною, тим самим не виконував рішення комісії з питань захисту дитини Міської ради м. Кропивницький до якої сам і звертався. Позивач свідомо не з`являвся на заплановані побачення із сином, не цікавився його справами і не мав на меті виховувати сина та проводити з ним час, а лише з особистої користі звернувся до комісії з питань захисту дитини Міської ради м. Кропивницький та до суду.

Також, зазначала, що судом першої інстанції не було враховано те, що ОСОБА_3 не бажає бачитись із своїм батьком, оскільки був свідком агресивної поведінки та насилля у сім`ї. На її думку, батько негативно впливає на розвиток сина.

Крім того, згідно повідомлення Національної поліції України Головного управління національної поліції в Кіровоградській області Кіровоградське районне відділення поліції Кіровоградського відділу поліції від 26.05.2016 повідомлено, що Кіровоградським РВП КВП ТУ НП в Кіровоградській області зареєстровано звернення: 25.04.2014 зареєстровано до ЖЄО за № 1399 звернення по факту сварки з чоловіком ОСОБА_1 та 26.04.2014 відомості внесені до «Єдиного реєстру досудового розслідувань» за № 0000370. Також, вказує, що зареєстровано ряд її звернень по факту сварок з чоловіком складено відповідні висновки згідно із Законом України «Про звернення громадян».

22.03.2016 зареєстровано до ЖЄО за № 1092 звернення по факу сварки з чоловіком в ході якої він наніс тілесні ушкодження та 22.03.2016 відомості внесені до «Єдиного реєстру досудового розслідувань» за № 0000350.

Відповідач зауважила, що періодичні спілкування із батьком за межами навчального закладу є стресовими подразниками для дитини і порушують його емоційний стан. Позивач часто вчиняє сварки, в ході яких ображає її як матір нецензурною лайкою в присутності дітей. Зазначене вказує на те, що батько негативно впливає на духовний, моральний та психологічний розвиток сина.

Також, відповідач вказала, що суд першої інстанції визначаючи дні побачень сина з батьком не врахував, що субота є днем, який повністю приділяється дитині в оточені її родини.

ОСОБА_2 просила рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2020 року скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що не погоджується з викладеними в апеляційній скарзі доводами та аргументами, вважає їх необгрунтованими, емоційними та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства.

Вважає, що суд першої інстанції об`єктивно, всебічно оцінив докази у справі та при ухваленні рішення повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, з дотриманням норм процесуального права та правильним застосування норм матеріального права.

Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 , проживаючий в АДРЕСА_1 , є батьком малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7), який проживає разом зі своєю матір`ю, відповідачем по справі ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 (а.с.143). Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області шлюб між сторонами розірвано 29.01.2016 (а.с.11). Позивач характеризується виключно позитивно (а.с.8, 48, 49), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.с.9, 10), регулярно сплачує аліменти на утримання сина (а.с.50-54), раніше не судимий, працює.

Відповідач по справі ОСОБА_2 також характеризується виключно з позитивної сторони (а.с.66, 67), проживає разом зі своїми двома неповнолітніми дітьми (а.с.68), працює, раніше не судима.

Згідно висновку засідання комісії районної державної адміністрації з питань захисту прав дитини від 25.09.2017 наданого до суду, рекомендовано органу опіки та піклування в особі Кіровоградської районної державної адміністрації визначити спосіб у вихованні малолітнього ОСОБА_4 та спілкування з ним батька ОСОБА_6 - перебування дитини у родини батька кожної суботи з 10.00 год. до 19.00 год. та один тиждень кожного року в період відпустки батька за попередньою домовленістю з матір`ю дитини (а.с.105).

Розпорядженням голови Кіровоградської районної державної адміністрації від 17.10.2017 визначений аналогічний спосіб спілкування позивача із сином (а.с.16).

Крім того, згідно висновку комісії з питань захисту дитини Міської ради м. Кропивницький від 28.05.2019 визначений спосіб у вихованні малолітнього ОСОБА_4 та спілкування з ним батька ОСОБА_6 - кожної суботи з 10.00 год. до 17.00 год. та 10 днів кожного року в період відпустки батька (а.с.157).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити. Представник позивача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник Управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницький, будучи належним повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що підтримує висновок органу опіки та піклування.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що сторони в період з 2011 року до 29.01.2016 перебували в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу в них народився син ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу вони проживають окремо, дитина проживає разом з матір?ю.

Між сторонами виник спір щодо встановлення способу участі батька у вихованні і спілкуванні зі своїм сином.

Відповідно до частити третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до статті 15 цього Закону дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів (ч. 1). Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч. 2).

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За змістом статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1). Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч. 2). Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч. 3).

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного із батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного із батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

За правилами статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 4, 5).

Відповідно до частини шостої цієї статті суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З матеріалів справі вбачається, що висновком виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького від 31.05.2019 № 2720/49-05-24 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, визначено порядок участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: щосуботи з 10.00 до 19.00 та 10 днів влітку на оздоровлення дитини під час відпустки батька (а.с.157).

Раніше, Розпорядженням голови Кіровоградської районної державної адміністрації від 17 жовтня 2017 року № 367-р розглянувши заяву ОСОБА_1 , визначено спосіб у вихованні малолітнього ОСОБА_4 та спілкування з ним батька - перебування дитини у родині батька: кожної суботи з 10.00 год. до 19.00 год.; щорічно з метою оздоровлення - один тиждень в період відпустки батька за попередньою домовленістю з матір`ю дитини - ОСОБА_2 (а.с.16).

Дані висновки органу опіки та піклування суд першої інстанції поклав в основу свого рішення та встановлюючи графік спілкування батька з дитиною, обґрунтовано виходив з усталеного розпорядку життя сторін та дитини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції по суті вирішення спору. Саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дитини.

Доводи відповідача щодо не врахування судом першої інстанції її звернень до Кіровоградського РВП КВП ТУ НП в Кіровоградській області по факту сварок з позивачем, не спростовують висновків суду, викладених в мотивувальній частині рішення.

Наявність конфлікту та неприязних відносин між батьками зумовлює проведення побачень батька із сином поза межами місця постійного проживання дитини без присутності матері, що забезпечить позивачу можливість вільно і без створення стресової та напруженої ситуації для дитини спілкуватися з нею.

Інші докази та обставини, на які посилається відповідач в своїй апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 цієї Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

З урахуванням положень Конвенції про права дитини, Закону України «Про охорону дитинства» та статті 7 СК України способи участі батька у спілкуванні з дитиною мають визначатися передусім з урахуванням інтересів дитини, яка має рівне право на спілкування як із матір`ю, так і з батьком, в тому числі на проведення з кожним із них вихідних днів, враховуючи, що у будні дні дитина відвідуватиме дитячий садочок, в подальшому школу, а мати дитини позивач по справі перебуватиме на роботі, у зв`язку з чим дитина буде позбавлена достатнього спілкування з матір`ю, в тому числі у вихідні дні, які на думку батька дитини вона повинна проводити лише з ним.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо встановлення часу спілкування батька з дитиною, тому вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів вважає, що спосіб участі батька у вихованні дитини, встановлений судом першої інстанції, є найкращим для забезпечення інтересів сина сторін, а також таким, що не порушує усталений розпорядок дня дитини. Крім того, судом враховано малолітній вік та прихильність дитини до матері. Вказане не суперечить інтересам дитини, не перешкоджає її нормальному розвитку і відповідає обсягу обов`язків та прав батька щодо дитини.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Оскільки рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, то згідно положень ст. 375 ЦПК України підстав для його скасування немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Щодо розподілу судових витрат

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2021 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко