УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

за участю секретаря Романенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Літвінова Тетяна Володимирівна, про зобов`язання вчинити певні дії, заінтересовані особи в.о.начальника Управління відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Білий Олександр Петрович, АТ «УкрСиббанк»,

встановив:

Заявник звернувся до суду із вказаною скаргою. Свої вимоги обґрунтував, тим, що з витягу державного реєстру прав на нерухоме майно заявнику стало відомо, що 30.03.2015 року головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ в Херсонській області Третьяковим С.Ю. було накладено арешт нерухомого майна ОСОБА_1 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 44725257, в межах сум стягнення 1192057,00 грн. Заявник 27.07.2021 року звернувся із відповідною заявою до Управління відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) щодо надання інформації та зняття арешту з майна. Згідно отриманої відповіді №16400 від 02.08.2021 року повідомлено, що у відділі виконавче провадження №44725257 з примусового виконання виконавчого листа №2-4170/10 від 27.12.2010 року, виданого Суворовським районним судом м.Херсона, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» боргу у розмірі 1083648,47 грн., 30.06.2016 року закінчено та те, що стягувачу було перераховано 715044,89 грн від реалізації майна боржника, а вказане виконавче провадження у зв`язку з закінченням строків зберігання знищено, існують обґрунтовані підстави для зняття арешту з майна боржника, яким він не в змозі розпорядитися. Заявником були повністю виконані грошові зобов`язання перед кредитором. У зв`язку з цим, заявник просить зобов`язати в.о. начальника Управління відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Білого О.П., а у випадку не здійснення ним своїх повноважень уповноважену особу Управління відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) провести виконавчі дії по зняттю арешту, накладеного 30.03.205 року головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Херсонській області Третьяковим С.Ю. у ВП №44725257 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (номер запису про обтяження 9228928); зобов`язатив.о. начальника Управління відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Білого О.П., а у випадку не здійснення ним своїх повноважень уповноважену особу Управління відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) вчинити дії по вилученню обтяження, накладеного у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, номер запису про обтяження 9228928, дата та час реєстрації 30.03.2015 року, 18:25:11.

Ухвалою суду від 14.09.2021 року прийнято скаргу до розгляду.

06.12.2021 року представник заявника надав до суду заяву про уточнення вимог. Зазначив, що згідно витягу державного реєстру прав на нерухоме майно, 30.03.2015 року головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Херсонській області Третьяковим С.Ю. було накладено арешт нерухомого майна ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на підставі постанови про арешт манна боржника та оголошення заборони па його відчуження, серія та номер 44725257 в межах суми стягнення 1192057,00грн. (в/п 32303684). Додатково скаржником було отримано з архіву Суворовського районного суду м.Херсона копію заочного рішення від 12.07.201 року за позовом АТ «УкрСибБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу, мотивуючи, тим, що за договором від 29.05.2008 року позивач надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 122860 дол.США, в якості забезпечення зобов`язанні позивач уклав договори поруки з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та просив стягнути заборгованість у розмірі 1083648,47 грн. Таким чином, у відділі примусового виконання рішень перебувало виконавче провадження №44725257 з примусового виконання виконавчого листа №2-4170/10 від 27.12.2010 року, виданого Суворовським районним судом м.Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» боргу в розмірі 1083648,47 грн., яке 30.06.2016 року закінчено на підставі п.2 ч.1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент прийняття рішення) «відсутнє майно боржника», яке було реалізоване та стягувачу було перераховано 715044,89 грн. від реалізації майна боржника, а вказане виконавче провадження у зв`язку з закінченням строків зберігання знищено. Заявник зазначає, що обтяження накладено державним виконавцем в межах виконавчого провадження, де він був боржником. У даній справі не виключається можливість застосування до спірних правовідносин положень ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» та захисту порушеного права заявника у спосіб зняття арешту на підставі ухвали суду. У зв`язку з викладеним, представник заявника просить зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) та скасувати заборону його відчуження, накладеного 30.03.2015 року головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ) у Херсонській області Третьяковим С.Ю. у ВП №44725257 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (номер запису про обтяження 9228928, дата та час реєстрації - 30.03.2015 року, 18:25:11, а також вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження за №9228928.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити. В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, скаргу з урахуванням уточнень просив задовольнити.

Заявник в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Заінтересована особа - ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу не визнав. В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, щодо вимог в частині зняття арешту покладався на розсуд суду.

Представник заінтересованої особи АТ «УкрСиббанк» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У частині першій статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що заочним рішення Суворовського районного суду від 12.07.2010 року позов АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання кредиту №0 від 29.05.2008 року в сумі 1083648,17 грн.

Згідно з повідомленням про анулювання боргу №31-4-3-02/57, наданого 10.08.2016 року АТ «УкрСиббанк», повідомлено ОСОБА_1 про анулювання кредитної заборгованості, яка станом на 10.08.2016 року становить 261 997,16 дол.США.

Відповідно до довідки №5-3/10-15-92 від 15.09.2016 року АТ «УкрСиббанк», наданої боржником ОСОБА_1 , кредитний договір №0 від 29.05.2008 року втратив чинність у зв`язку з виконанням боржником всіх зобов`язань в повному обсязі, а саме: повернено позику, що було надано з Договір про надання споживчого кредиту в сумі 122860,00 доларів США; кредитний договір №0 від 29.05.2008 року втратив чинність у зв`язку з виконанням боржником усіх зобов`язань в повному обсязі, а саме повернено позику, що було надано з Договір про надання споживчого кредиту в сумі 2832,39 грн. Іпотечний договір (нерухомого майна, посвідчений 29.05.2008 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною І.М. за реєстровим №2614, вважати таким, що втратив чинність.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №223798899 від 14.09.2020 року вбачається, що 30.03.2015 року головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Херсонській області Третьяковим С.Ю. було накладено арешт нерухомого майна ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на підставі постанови про арешт манна боржника та оголошення заборони па його відчуження, серія та номер 44725257 в межах суми стягнення 1192057,00грн. (в/п 32303684).

Відповідно до листа №16400, наданого 02.08.2021 року Управлінням відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса), на заяву від 27.07.2021 року ОСОБА_1 щодо зняття арешту з майна, відділом повідомлено, що згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження (спецрозділ) у відділі перебувало виконавче провадження №44725257 з примусового виконання виконавчого листа №2-4170/10 від 27.12.2010 року, виданого Суворовським районним судом м.Херсона, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» боргу у розмірі 1083648,47 грн., яке 30.06.2016 року закінчено на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, чинній на момент прийняття рішення) (відсутність у боржника майна). Наслідки завершення виконавчого провадження з зазначеної норми не містили підстав для зняття арешту з майна боржника, згідно інформації з автоматизованої системи виконавчого провадження від реалізації майна стягувачу перераховано 715044,89 грн. Вказане виконавче провадження у зв`язку із закінченням трирічного терміну зберігання знищено. Повторно на виконанні у відділі зазначений виконавчий документ не перебував. Враховуючи викладене, підстав для винесення постанови про зняття арешту з майна боржника та прийняття будь-яких процесуальних рішень при виконанні виконавчого листа №2-4170/10 від 27.12.2010 року, виданого Суворовського районного суду м.Херсона немає. Крім того, повідомлено, що підстави для зняття арешту майна з боржника визначені ст.ст.40,59 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження, що відділом примусового виконання рішень не виконано.

Згідно зі ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно із ст.ст.317, 319, 321, 391 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості; власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що між стягувачем та державною виконавчою службою виникли правовідносини щодо обтяження майна у виконавчому провадженні, які виникли при виконанні судового рішення, отже ці відносини регулюється нормами виконавчого законодавства та підлягають розгляду за правилами розділу VІІ Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

З аналізу наведених правових норм слідує, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Судом встановлено, що виконавче провадження №44725257 з примусового виконання виконавчого листа №2-4170/10 від 27.12.2010 року, виданого Суворовським районним судом м.Херсона, закінчене на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутнє майно боржника).

Згідно ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Таким чином, надаючи оцінку наявним в матеріалах справи доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності, а в сукупності достатності суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Літвінова Тетяна Володимирівна, оскільки кредитна заборгованість заявника відсутня та необхідності в арешті на майно боржника відпала.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення скарги шляхом зняття арешт з нерухомого майна боржника.

Керуючись ст.ст.260, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Літвінова Тетяна Володимирівна, про зобов`язання вчинити певні дії, заінтересовані особи в.о.начальника Управління відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Білий Олександр Петрович, АТ «УкрСиббанк» задовольнити.

Зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) та скасувати заборону його відчуження, накладеного 30.03.2015 року головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ) у Херсонській області Третьяковим С.Ю. у ВП №44725257 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (номер запису про обтяження 9228928, дата та час реєстрації - 30.03.2015 року, 18:25:11, а також вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження за №9228928.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду в порядку ст. 355 ЦПК України.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: С.І.Майдан