Справа № 698/284/20
Провадження № 2/698/73/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Баранова О.І.,

за участю секретаря Триліс Я.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Катеринопіль цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» до ОСОБА_1 про стягнення сум виплаченого страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (надалі позивач) звернулася до суду з вказаним вище позовом в обґрунтування якого зазначила наступне. 07.06.2007 року між позивачем та ТОВ «Перша лізингова компанія» було укладено договір добровільного страхування транспортних засобів № 47-07. Згідно вказаного договору належний ТОВ «Перша лізингова компанія» легковий автомобіль Skoda, № НОМЕР_1 є забезпеченим транспортним засобом.

11.09.2018 року у м. Умань на перехресті вулиць Інтернаціональна та Бетховена, мала місце дорожня пригода за участю забезпеченого автомобілю Skoda, НОМЕР_1 та легкового автомобілю Volksvagen № НОМЕР_2 відбулася ДТП, внаслідок якого було пошкоджено забезпечений автомобіль.

З посиланням на додані до позовної заяви докази позивач стверджує, що винуватцем вказаної вище ДТП є водій легкового автомобілю Volksvagen № НОМЕР_2 ОСОБА_1 (надалі - відповідач).

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача 14144,67 грн. - понесених витрат на страхове відшкодування та 2102 грн. витрат по сплаті судового збору.

У поясненнях, наданих на відзив відповідача, позивач зазначив, що відповідачем не надано жодного доказу, який би спростовував винуватість останнього у вчиненні вказаної вище ДТП.

Відповідач у відзиві, з посиланням на судову практику ЄСПЛ, зокрема у справах «Аллепе де Рібемон проти Франції», «Маліга проти Франції» та «Коробов проти України» заперечив свою винуватість у вчиненні ДТП у повному обсязі, посилаючись на те, що всупереч твердженням позивача його вина не встановлена постановою суду, оскільки справу про адміністративне правопорушення закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.. 38 КУпАП. При цьому резолютивна частина вказаної постанови не містить висновку про його винуватість. Крім того, відповідачем заперечується наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення та наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

У позовній заяві позивачем зазначено про перебування оригіналів письмових доказів у його розпорядженні. З матеріалів доданих до позовної заяви вбачається, що усі письмові докази, які надані позивачем в обґрунтування позову, надано без дотримання вимог ч. 5 ст. 95 ЦПК України, а саме: суду надані ксерокопії письмових доказів, які не містять підтвердження відповідності копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у позивача, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Також вбачається, що, передбачений ч. 2 ст. 83 ЦПК України строк для подання доказів позивачем сплив. При цьому суд враховує, що 18.01.2021 року відповідачем було направлено позивачу відзив в якому містилися заперечення відповідача. 29.01.2021 року, з урахуванням вказаного відзиву, позивач склав пояснення по цивільній справі в яких зауважив на відсутність доказів невинуватості відповідача. Отже, маючи можливість, подати належним чином засвідчені докази на спростування тверджень невинуватості відповідача, вказаною можливістю не скористався вдруге. Також вбачається, що матеріали справи не містять, передбаченого ч. 8 ст. 83 ЦПК України клопотання про неможливість подання доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 5-7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1-5,8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

З огляду на наведене вище, суд визнає, що допущені позивачем порушення, передбаченого процесуальним законом порядку і строку подання доказів є істотними, що унеможливлює оцінку законності, заявлених позивачем вимог. На підставі викладеного, суд відмовляє у задоволенні позову через необґрунтованість, оскільки визнає, що подані позивачем матеріали не можуть бути прийнятими до розгляду в якості письмових доказів, а отже, в матеріалах справи відсутні письмові докази, які б підтверджували обставини, наведені позивачем в обґрунтування позову. Також суд враховує, що, передбачене ч. 8 ст. 83 ЦПК України клопотання про неможливість подання доказів позивачем не подавалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати у виді судового збору в розмірі 2102 грн. підлягають покладенню на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.263-265,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» до ОСОБА_1 про стягнення сум виплаченого страхового відшкодування - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя Баранов О.І.