Справа № 2-1911/07 Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р.Т.
Провадження № 22-ц/811/1251/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Симця В.І.

з участю: апелянта ОСОБА_1 , представника апелянта ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 адвоката Котовщикова Романа Анатолійовича на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 вересня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ТзОВ Проектно-інвестиційна компанія «Стрийжитлобуд» про виділення майна в натурі та визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2007 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ТзОВ Проектно-інвестиційна компанія «Стрийжитлобуд» про виділення майна в натурі та визнання права власності на майно.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що між ним та ТзОВ Проектно-інвестиційна компанія «Стрийжитлобуд» 14.06.2004 року за №1406/01 було укладено договір інвестування будівництва відповідно до якого (п.1) відповідач по справі повинен був побудувати для позивача вбудовано-прибудований магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 142, 92 кв.м., загальною вартістю 249967, 08 грн, який розміщений в АДРЕСА_1 і відповідно до п. 2.1.1 даного договору магазин повинен був бути збудований, відповідно до розробленої згідно діючих норм і стандартів, проектно-кошторисної документації в термін до 31.05.2005 року та передати у відповідні державні органи всі необхідні документи для визнання за позивачем права власності на спірне приміщення. Позивач повинен був перерахувати внесок від загальної вартості житла в розмірі 105000 грн., відповідно до додатку №2 до договору позивач зобов`язаний був внести з липня 2004 року по червень 2005 року грошові кошти в сумі 144 967, 08 грн. всі взяті на себе зобов`язання відповідно до договорів позивач виконав повністю, однак відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, а тому просив позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 вересня 2007 року позов задоволено.

Виділено в натурі нежитлове приміщення вбудовано-прибудованого магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 142, 92 кв.м., яке розміщене в будинку АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_4 право власності на нежитлове приміщення вбудовано-прибудованого магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 142, 92 кв.м., розміщене в будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду оскаржили особи, які не брали участі у справі - ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 адвокат Котовщиков Роман Анатолійович.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на те, що рішення суду незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що на момент ухвалення рішення усе незавершене будівництво будинку АДРЕСА_1 перебувало у його власності, однак його не було залучено до участі у справі, внаслідок чого було незаконно позбавлено права власності на частину будинку.

Враховуючи наведене просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволення позову.

В своїй апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Котовщиков Роман Анатолійович покликається на те, що 24.07.1999 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено та зареєстровано шлюб. В період шлюбу за спільні кошти подружжя було придбано об`єкт незавершеного будівництва 106-квартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 . Тобто на момент ухвалення оскаржуваного рішення від 14.09.2007 року усе незавершене будівництво будинку АДРЕСА_1 перебувало у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_5 . Однак ОСОБА_2 не було залучено до участі у справі, внаслідок чого її незаконно було позбавлено права власності на частину будинку, що перебував у її спільній сумісній власності.

Враховуючи наведене просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволення позову.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 , на підтримання апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.

Постановляючи рішення про виділення майна в натурі та визнання права власності на майно, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було повністю сплачено вартість спірного майна, відповідачем не виконано умови договору та не передано позивачу вбудовано-прибудований магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а відтак позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Матеріалами справи та судом встановлено, що між ОСОБА_4 та ТзОВ Проектно-інвестиційна компанія «Стрийжитлобуд» 14.06.2004 року за №1406/1 було укладено договір інвестування будівництва житла, а саме побудови для позивача вбудовано-прибудованого магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 142, 92 кв.м., вартість одного м.кв. 1749 грн., загальною вартістю 249967, 08 грн., який розміщений в АДРЕСА_1 .

Згідно п. 2.1.1 даного договору, об`єкт інвестування повинен був бути збудований відповідно до розробленої згідно діючих норм і стандартів, проектно-кошторисної документації в термін до 31.05.2005 року та передати у відповідні державні органи всі необхідні документи для визнання за позивачем права власності на спірне приміщення, а позивач відповідно до п. 2.2.1 вказаного договору та додатку №2 до вказаного договору про інвестувати будівництво у встановлені терміни.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.09.2003 року між ОСОБА_1 (покупцем) та Регіональним відділенням Фонду державного майна України у Львівській області (продавець) було укладено договір купівлі продажу об`єкта незавершеного будівництва, посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Мірчук Л.І. та зареєстрований в реєстрі за №7454. (а.с.60) Предметом договору є 106-ти квартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Згідно акту прийому-передачі від 03.10.2003 року Регіональне відділення Фонду державного майна України у Львівській області передало ОСОБА_1 об`єкт незавершеного будівництва - 106-ти квартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради від 29.03.2004 року за №98 вказаному незавершеному будівництву було надано поштово адресний номер АДРЕСА_1 .

Згідно додаткового договору від 12.11.2013 року про внесення змін та доповнень до даного Договору купівлі продажу незавершеного будівництва, сторони домовились внести зміни та доповнення в цей договір по п. 5.4. Розділу 5, згідно якого покупець ( ОСОБА_1 ) зобов`язаний добудувати об`єкт незавершеного будівництва та здати його в експлуатацію до 03.09.2016 року.

Враховуючи наведене, на момент ухвалення рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 вересня 2007 року, незавершене будівництво будинку АДРЕСА_1 перебувало у власності ОСОБА_1 .

При вирішенні даного спору суду першої інстанції слід було повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, визначити коло суб`єктів, права та інтереси яких порушуються, в тому числі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка на момент купівлі спірного незавершеного будівництва була дружиною ОСОБА_1 .

Крім того, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 15.11.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю проектно інвестиційна компанія «Стрийжитлобуд» припинено.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Частина 3 статті 377 ЦПК України передбачає, що якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи сторони у спорі чи припинення юридичної особи сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією зі сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Враховуючи те, що судом першої інстанції ухвалено незаконне та необґрунтоване рішення, таке підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі у зв`язку з припиненням юридичної особи та з огляду на те, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись п. 7 ч. 1 ст. 255, ст.ст.367, 368, п. 4 ч. 1 ст. 374, ст. ч. 1 ст. 377, ст.. ст..381-384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 адвоката Котовщикова Романа Анатолійовича задоволити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 вересня 2007 року скасувати та закрити провадження по справі за позовом ОСОБА_4 до ТзОВ Проектно-інвестиційна компанія «Стрийжитлобуд» про виділення майна в натурі та визнання права власності на майно.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 08.12.2021 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.