Справа № 331/3983/20
Провадження № 2/331/357/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Світлицької В.М.,

за участю секретаря - Рухлової М.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до УПСЗН Запорізької міської ради по Олександрівському району про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних. В обґрунтування позову зазначено, що постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2011 у справі № 2-а/331/2403/2011 зобов`язано УПСЗН Жовтневої районної адміністрації ЗМР здійснити перерахунок ОСОБА_1 у встановленому розмірі щорічної разової допомоги на оздоровлення, як особі яка є ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС та віднесена до 2-ої категорії відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи». Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2012 р. постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2011 р. скасовано, зобов`язано УПСЗН Жовтневої районної адміністрації ЗМР здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії в розмірі п`яти мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням раніше здійснених виплат. Постанова набрала законної сили 13.02.2012 р. На виконання рішення суду ОСОБА_1 була нарахована щорічна допомога на оздоровлення за 2010 рік як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії в розмірі 4435,00 грн. Однак, станом на теперішній час, сума заборгованості, визначена рішенням суду ОСОБА_1 не виплачена. Оскільки відповідач своєчасно не виплатив позивачу вказані суми, позивач, посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, просив стягнути з відповідача інфляційні втрати та три проценти річних за період з 13.02.2012 р. по 23.10.2020 р. у загальному розмірі 8508,93 грн., з яких: інфляційні втрати - 7351,93 грн. та 3 % річних - 1157,00 грн.

Ухвалою суду від 30.10.2020 року у вказаній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

07.12.2020 року представником відповідача подано відзив на позов, в якому зазначено, що передача судових рішень до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів здійснюється відповідальною особою органу державної виконавчої служби після отримання від боржника, його правонаступника або органу державної влади, який прийняв рішення про припинення боржника - юридичної особи, документів про здійснення нарахування виплат за таким рішенням. Повідомлення управління державної виконавчої служби відповідно до постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2012 у справі № 2а-2403/11 до управління не надходило. Рішенням ЗМР від 18.02.2011 № 6 «Про структуру виконавчих органів Запорізької міської ради, загальну чисельність апарату Запорізької міської ради та її виконавчих органів» вирішено ліквідувати Жовтневу районну адміністрацію Запорізької міської ради з 10.05.2011, структурним підрозділом якої було управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради та утворити з 01.03.2011 управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району (наразі - управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району). УПСЗН ЗМР по Жовтневому району є новоствореною юридичною і не передбачає правонаступництва. Новоутвореному управлінню не передавались права та обов`язки ліквідованого УПСЗН Жовтневої районної адміністрації ЗМР з виконання судового рішення та управління не є його правонаступником, набувати та виконувати обов`язки УПСЗН ЗМР по Жовтневому району не має законного права. УПСЗН ЗМР по Жовтневому району, як новостворена юридична особа, не має права відповідати за зобов`язаннями іншої юридичної особи - УПСЗН Жовтневої районої адміністрації ЗМР. В матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про будь-яку заміну сторони відповідача у справі № 2а-2403/11, тому вимоги позивача є необґрунтованими та незаконними. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою просив про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заперечує проти позовних вимог в повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2011 зобов`язано управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради здійснити перерахунок ОСОБА_1 у встановленому розмірі щорічної разової допомоги на оздоровлення, як особі яка є ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС та віднесена до 2-ої категорії ОСОБА_1 за 2010 рік відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2012 р. постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2011 р. скасовано, зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії в розмірі п`яти мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням раніше здійснених виплат. Постанова набрала законної сили 13.02.2012 р.

На виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2012 р. у справі № 2а-2403/2011, відповідачем нарахована щорічна допомога на оздоровлення за 2010 рік як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії в розмірі 4435,00 грн.

Згідно з рішенням Запорізької міської ради від 18.02.2011 року № 6 «Про структуру виконавчих органів Запорізької міської ради, загальну чисельність апарату Запорізької міської ради та її виконавчих органів» було ліквідовано Жовтневу районну адміністрацію Запорізької міської ради (структурним підрозділом якої було управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради) з 10.05.2011 року та утворено з 01.03.2011 року управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району.

Відповідно до ч.2 ст.33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи. 28.12.2011 року до Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис № 6020322 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради.

Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району не є правонаступником управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради, оскільки було ліквідовано без права правонаступництвана підставі рішення Запорізької міської ради від 18.02.2011 року № 6.

Таким чином, у відповідача були відсутні підстави для виконання тих обов`язків, які були покладені судом на ліквідовану структуру.

Підстави для визнання відповідача правонаступником ліквідованої структури також відсутні, оскільки це питання не входить до компетенції суду. Рішення про ліквідацію та створення своїх структурних підрозділів Запорізька міська рада, як орган місцевого самоврядування, приймає самостійно, без втручання органів судової влади.

Відповідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона повинна відповідати за пред`явленим позовом.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 51, 175 ЦПК України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України та, з урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України, роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача.

Таким чином, суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Згідно з ч. 4 ст.91 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Згідно з ч.1,ч.2 ст.96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.

Згідно з ч.4 ст.87 ЦК України юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.104 ЦК України - юридична особа припиняється в результаті реорганізації або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Згідно з ч.5 ст.104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Позивач не подав до суду клопотання про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідача, у тому числі ліквідатора юридичної особи. Окрім того, суд зауважує, що питання щодо виконання постанови суду необхідно вирішувати шляхом заміни сторони виконавчого провадження, яка була ліквідована.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 51, 76-82, 89, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.М. Світлицька