Справа № 297/2329/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого ГАЛ Л. Л., за участю секретаря Адамчо К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_1 , мешканка АДРЕСА_1 , звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 , про поділ спільного майна подружжя, а саме визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

Позов мотивований тим, що сторони з 05.06.1987 року по 19.07.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований у Пелеській селищній раді Верхньокаменського району Кіровоградської області Російської Федерації. За час шлюбу у сторін народився спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У період перебування у шлюбі сторонами був придбаний за договором купівлі-продажу від 23.11.1988 року будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 . Внаслідок березневого паводку 2001 року їхній будинок, як і багато іншого нерухомого майна, було знищено та на даний час взагалі не існує об`єкта нерухомого майна адресою, на якій знаходився їхній будинок. У рамках затвердженої КМУ програми допомоги сім`ям, постраждалим від березневого паводку 2001 року, Берегівською районною державною адміністрацією було здійснено оплату купівлі згідно договору купівлі-продажу квартири від 18.07.2001 року на ім`я відповідача квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Шлюб між сторонами було розірвано заочним рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 19.07.2006 року та після розірвання шлюбу з відповідачем спільне сімейне проживання та ведення спільного господарства позивачки було припинено, оскільки відповідач ще у 2005 році, до винесення судом рішення про розірвання шлюбу, забрав з квартири всі свої речі та залишив дане житло. На даний час у квартирі й надалі залишились проживати вона, позивачка, та їхній з відповідачем син ОСОБА_3 . Всі витрати стосовно утримання квартири, проведення в ній поточного та капітального ремонтів, сплату комунальних послуг несуть виключно позивачка з сином. Відповідач жодної участі в утриманні квартири не приймає.

Однак, на даний час позивачка не може з відповідачем дійти згоди щодо розподілу квартири як їхнього спільного подружнього майна. Зважаючи на те, що квартира була придбана в період перебування сторін у шлюбі взамін зруйнованого паводком будинку в с. Квасово, що був їхньою спільною власністю подружжя, тому позивачка вважає, що квартира належить їм, як подружжю, на праві спільної сумісної власності з моменту укладення договору купівлі-продажу даної квартири, і тому вона, ОСОБА_1 , має право поділити вищезазначене майно, шляхом визначення за нею права власності на 1/2 частки квартири.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач відзив щодо позову не подав.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.06.1987 року по 19.07.2006 року, коли шлюб було розірвано заочним рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 19.07.2006 року по справі №2-573/06 (а.с. 10).

Під час шлюбу сторін, ними був придбаний за договором купівлі-продажу від 23.11.1988 року будинок, за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 12). Внаслідок березневого паводку 2001 року на Закарпатті будинок сторін було знищено.

У рамках затвердженої КМУ програми допомоги сім`ям, постраждалим від березневого паводку 2001 року, Берегівською районною державною адміністрацією було здійснено оплату купівлі згідно договору купівлі-продажу квартири від 18.07.2001 року для сім`ї ОСОБА_2 , та квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , була зареєстрована на ім`я відповідача ОСОБА_2 (а.с. 19,24).

Згідно зі статті 22 КпШС України, у редакції, чинній на момент придбання будинку за адресою АДРЕСА_3 майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Згідно з ч. 2 ст. 22 цього Кодексу подружжя має рівні права на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Так, відповідно до п. 1 ст. 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу)".Частина 2 статті 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільного права є визнання права, в тому числі і визнання права власності.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як зазначила позивачка вони з відповідачем не можуть дійти згоди щодо розподілу квартири як їхнього спільного подружнього майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічне зазначено і в ст. 368 ЦК України.

Згідно правової позиції п. 22 Постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Відповідно до п. 23 Постанови визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно- будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Встановивши наведені обставини, враховуючи те, що спільна власність подружжя презумується, тягар доведення належності спірного майна на праві особистої власності лежить на відповідачеві, а відповідач ОСОБА_2 з відповідними вимогами до суду не звертався, відповідних обставин належними і допустимими доказами не довів, зокрема придбання майна за особисті кошти, суд дійшов висновків про те, що спірна квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та кожному із подружжя належить по 1/2 його частині. Отже, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 265, 267, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. 22 КпШС, ст.ст. 60,61,68,69,70,71 СК України, п. 22 Постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11,

рішив:

Позов ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 адреса реєстрації АДРЕСА_1 , про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 квартири, загальною площею 69,02 кв.м., житловою площею 41,50 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана до суду апеляційної інстанції через Берегівський районний суд.

Суддя Лайош ГАЛ