справа №635/4174/21
провадження №2/619/1362/21
Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Носачової І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Дергачі цивільну справу № 635/4174/21,
ім`я (найменування) сторін:
відповідач: ОСОБА_2 ,
третя особа: Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації,
вимоги позивача: про позбавлення батьківських прав,
представник позивача: ОСОБА_3 .
Виклад позиції позивача.
Представник позивача - адвокат Коссе Є.К. звернувся до суду з позовом, у якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що позивач та відповідач перебували у стосунках в період з 2008 по 2016 роки. Від спільного проживання у останніх ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька - ОСОБА_4 . З плином часу, відносини позивача та відповідача розладилися та відповідач покинув Україну у 2016 році. Дитина весь час проживала і проживає з матір`ю, та перебуває на повному утриманні останньої. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12.10.2020 стягнуто аліменти з відповідача на користь позивача у розмірі 2000,00 грн, проте, жодних платежів та допомоги позивачу на утримання спільної дитини не надходило. Також, відповідач не заінтересований в подальшій долі своєї дитини, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує її необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на фізичний розвиток останньої, як складову виховання, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її самоусвідомлення, не надає доступ до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не проявляє інтересу до її внутрішнього світу, таким чином створив умови, які шкодять інтересам дитини. Позивач вважає, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_4 , убачається за можливе, у зв`язку з тим, що дитина фактично не пам`ятає свого батька та не вважає його таким, оскільки більшу частину свого свідомого життя провела лише з матір`ю.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Представник позивача 01.06.2021 звернувся до Харківського районного суду Харківської області з даним позовом.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22.06.2021 справу за даним позовом передано за підсудністю на розгляд Дергачівського районного суду Харківської області.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 06.08.2021, справу № 635/4174/21 розподілено судді ОСОБА_5
Ухвалою судді від 10.08.2021 позовну заяву залишено без руху.
Згідно даних довідки від 28.08.2021 на підставі рішення Вищої ради правосуддя «Про звільнення ОСОБА_5 з посади…», суддя ОСОБА_5 відрахована зі штату суду, у зв`язку із звільненням у відставку.
Відповідно до Розпорядження №01-07/238/2021 від 04.10.2021 призначено повторний автоматизований розподіл зазначеної справи.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 04.10.2021, справу №635/4174/21 розподілено судді Нечипоренко І.М.
Ухвалою судді від 18.10.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 15.11.2021.
Ухвалою суду від 15.11.2021 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 09.12.2021.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши заяву, якою просить здійснити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату час проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправленя, висновок щодо розв`язання спору до суду не надано.
Ухвалою суду від 09.12.2021 постановлено ухвалити заочне рішення.
Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Судом установлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її матір`ю записана ОСОБА_1 , батьком - ОСОБА_2 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03.12.2013 (а.с. 7).
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
За змістом ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилалася на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання доньки ОСОБА_4 , не забезпечує її матеріально, не сплачує аліменти, не приймає участі у вихованні дитини та на підтвердження зазначених вище обставин надала рішення Харківського районного суду Харківської області від 12.10.2020, яким на користь позивача стягнуто аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2000,00 грн щомісячно, починаючи з 01.12.2019 до досягнення дитиною повноліття та лист за вих. № 547 від 19.11.2021 Лук`янівської сільської ради Харківського району Харківської області, з якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин Гвинеї на території ради не зареєстрований та не проживає. Участі у вихованні своєї доньки ОСОБА_4 не приймає (а.с. 11).
Частиною 5 ст. 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Проте, Службою у справах дітей Харківської районної державної адміністрації письмового висновку щодо розв`язання спору не надано.
Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини і допускається лише у разі, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, за наявності вини в діях батьків.
Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Як передбачено ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Статтею 11 Закону України Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-III передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Керуючись ст.ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд
У позові ОСОБА_1 відмовити повністю.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня оголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування (ім`я) сторін:
позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Суддя І. М. Нечипоренко