Справа № 202/8068/19
Провадж. № 2/202/139/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 лютого 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: - Бєльченко Л.А.

при секретарі: - Нетесі Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», Комунальне підприємство «Криничанське бюро технічної інвентаризації», про усунення перешкод у користуванні майном, що знаходиться в спільній частковій власності, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису,

В С Т А Н О В И В :

Звернувшись у листопаді 2019 року до відповідача з позовом, ОСОБА_1 просив скасувати рішення державного реєстратора 2019 року про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису №1744228 та скасувати запис про проведену державну реєстрацію прав, усунути перешкоди в праві користування майном, що знаходиться в спільній частковій власності, шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна: будівля літерою А3-1 - частина прибудови, мансардний поверх н/д літерою А-2 і самовільно здійснене переобладнання по літері А1-1 в приміщенні 2-2. Уточнивши позовні вимоги заявою від 21.09.2020 року, позивач просив скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 48893264 від 27.09.2019 року та скасувати запис:1744228 від 01.07.2013 12:18:06. Решту позовних вимог, заявлених раніше, позивач залишив без змін.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача, адвокат Дрозд Р.Ю., зазначив, що позивачеві і відповідачеві на праві спільної часткової власності належить домоволодіння АДРЕСА_1 у розмірі 33/50 і 17/50 часток відповідно. Домоволодіння в цілому складається з: житлового будинку А-2 загальною площею 94.2 кв.м., житловою площею 50,8 кв.м., сараю Б, літньої кухні -В, убиральні -Д, душу -Е, убиральні - Ж, гаражу (тимчас.)-З, душу-И, навісу -Л, №1-3,1- споруди.

Відповідачем ОСОБА_2 здійснено реконструкцію частини житлового будинку та реконструкцію сараю та літньої кухні під гараж. Під час проведення 09.11.2015 року технічної інвентаризації житлового будинку, будівель і споруд встановлено, що самовільно збудованими є будівлі під літерами А3-1 частина прибудови, мансардний поверх над літерою А-2, а також здійснено самовільно переобладнання по літері А1-1 в приміщенні 2-2, внаслідок чого загальна площа приміщень склала 119 кв.м., а житлова 56,5 кв.м.

У відповідності до листа Управління державного архітектурно - будівельного контролю Дніпропетровської міської ради від 09.09.2019 року вих.№К-100/1 «згідно реєстру дозвільних документів Державної архітектурно - будівельної інспекції України наявне повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) / про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) від 22.05.2019 року №ДП 26 на об`єкт «Реконструкція частини житлового будинку (квартира АДРЕСА_1 ». Під час проведення перевірки достовірності даних, зазначених в повідомлені №ДП 26, з`ясовано, що замовником ОСОБА_2 наведено недостовірні дані, які є підставою для скасування повідомлення на об`єкт «Реконструкція частини житлового будинку (квартира АДРЕСА_3 ) та реконструкція сараю та літньої кухні під гараж за адресою : АДРЕСА_1 . Враховуючи зазначене, об`єкт «Реконструкція частини житлового будинку (квартира АДРЕСА_1 вважається самочинним будівництвом».

Інформація щодо опису реконструйованого та самочинно збудованого об`єкту нерухомості була внесена в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державний реєстр іпотек, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 184703577 від 15.10.2019 року на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ДП 77.

Листом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради від 31.10.2019 року №8/1-299 повідомлено, що реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт ДП 26 від 22.05.2019 року та декларацію про готовність об`єкту до експлуатації від 11.09.2019 року ДП 77 по об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 скасовано наказом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради від 25.10.2019 року №60/СК.

Державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна (номер запису про право власності 1744228) в результаті реконструкції проведена на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Профатілової М.С, індексний номер: 48893264 від 27.09.2019 року.

Крім того, представником позивача зазначено, що відповідно до листа ПАТ «Дніпрогаз» самовільна забудова за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться в охоронній зоні газопроводу. А позивач, як співвласник спільної часткової власності, не надавав відповідачеві дозволу на реконструкцію чи добудову домоволодіння. Тому його реєстрація права власності за останнім є порушенням права власності позивача.

Посилаючись на положення статей 355,356,358, 317,319,321,391,391,396 ЦК України, Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», представник позивача просив задовольнити позов.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Дрозд Р.Ю., підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити.

Представник відповідача, адвокат Зеленова О.Р., позовні вимоги не визнала. Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначила, що, звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилається на те, що в зв`язку із скасуванням реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт ДП 26 від 22.05.2019 року та декларації про готовність об`єкту до експлуатації від 11.09.2019 року №ДП 77, об`єкт «реконструкція частини житлового будинку (квартира АДРЕСА_1 » є самочинним будівництвом, порушує його права як співвласника цього будинку. Разом з тим, позивачем не доведено, що реконструкція вплинула будь-яким чином або порушує права позивача на користування його часткою житлового будинку чи земельною ділянкою та що це може бути законною підставою для знесення. У тексті позову позивач лише посилається на те, що реконструкція була здійснена без його згоди як співвласника та за відсутності договору про визначення порядку володіння та користування спільним майном.

Представник відповідача також зазначила, що згідно технічного паспорту, складеного станом на 09.12.2015 року, під час проведення технічної інвентаризації житлового будинку, будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що самовільно збудованими є будівля під літерою А3-1 - частина прибудови, мансардний поверх над літерою А-2, має місце самовільне переобладнання в приміщення А1-1 площею 5.7 кв.м. Відповідно до акту від 09.11.2015 року, складеного інженером з інвентаризації нерухомого майна за замовленням ОСОБА_1 , прибудова під літерою А3-1- частина прибудови, мансардний поверх над літерою А-2 та переобладнання в приміщення 2-2 літера А1-1 належать співвласнику ОСОБА_3 . Після узаконення реконструкції вважати по літ А-2 загальна площа 119,0 кв.м. (до цього 94,2 кв.м.), житлова площа 56,5 кв.м. (до цього 50,8 кв.м). Аналогічна інформація про самочинне будівництво містилась у технічному паспорті, складеному станом на 21.11.2008 року на ім`я попереднього власника 17/50 частин домоволодіння ОСОБА_4 та станом на 30.09.2011 року на ім`я його доньки ОСОБА_3 . Разом з тим, такі об`єкти реконструкції не є самочинними, оскільки їх будівництво здійснювалось ОСОБА_5 за наявності відповідного дозволу виконкому згідно з рішенням № 381-8 від 14.07.1989 року Індустріальної районної ради народних депутатів. Земельна ділянка за спірною адресою згідно рішення Дніпропетровської міської ради №499/36 від 13.07.1976 року була зареєстрована за ОСОБА_5 (дід відповідача). З цього часу ОСОБА_5 згідно з рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної ради народних депутатів від 04.12.1987 року № 603.17 узаконив переобладнання кухні літ 2-3 площею 6,4 кв.м. під житлову кімнату в належній йому частині будинку; веранду а2, споруджену до належної частини житлового будинку; сарай літ Б, літ.Г, літню кухню літ.В. Таким чином ОСОБА_2 в 2019 році не здійснювала реконструкцію житлового будинку А-2, нею була здійснена реконструкція сараю та літньої кухні під гараж без зміни геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані. В будинку нею були проведені лише ремонтні роботи. При цьому жодним чином вона не порушувала права іншого співвласника, оскільки будинок фактично поділений між двома співвласниками на дві квартири. Сарай (літ.Б) та літня кухня (літ.В) були побудовані в 1960 роках ще ОСОБА_5 та були узаконені ним згідно діючого на той час законодавства і використовувались виключно ним та в подальшому його спадкоємцями. Відповідно до рішення народного суду Індустріального району м. Дніпропетровська від 12.05.1982 року задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 та виділено у користування земельну ділянку згідно висновку інвентарбюро в рівних частках, земельну ділянку навколо будинку залишено в загальному користуванні. Земельна ділянка в цілому загальною площею 567 кв.м. у 1956 році згідно рішення АНД районної ради трудящих міста Дніпропетровська №630 від 10.04.1956 року була виділена ОСОБА_5 для індивідуального будівництва. У 1984 році ОСОБА_6 продала належну їй частку будинку ОСОБА_7 , яка будь- яких прав на користування іншою частиною будинку, сараєм та літньою кухнею не пред`являла, не було претензій і у спадкоємця останньої ОСОБА_1 , позивача у справі. Тільки після того, як позивач дізнався про узаконення відповідачем об`єкту самовільної реконструкції, він звернувся з відповідним позовом до суду. Позивачем не доведено порушення його прав об`єктом реконструкції.

Також представник відповідача зазначила, що, успадкувавши частину будинку в 2015 році, позивач фактично пропустив строк позовної давності.

Крім того, заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначила, що позивач не є тією особою, яка у встановленому ч.4 ст. 376 ЦК України порядку має заявляти позов про знесення, оскільки він не є ані власником, ані користувачем земельної ділянки за спірною адресою.

Позовні вимоги щодо скасування рішення державного реєстратора та запису про реєстрацію права власності представник відповідача також не визнала, зазначаючи, що відповідачем за таким позовом має бути державний реєстратор. Оскільки позов пред`явлений до неналежного відповідача, то позивачеві слід відмовити у позові.

Крім того, рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. В свою чергу відсутні підстави для скасування запису про державну реєстрацію права № 1744228 за ОСОБА_2 , оскільки він був внесений 20.07.2013 року в зв`язку з оформленням права на спадщину на підставі дубліката про право на спадщину від 09.06.2011 року.

З огляду на зазначене представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду пояснення, в котрих просив розглянути справу за відсутності представника АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», зазначивши, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» надає послуги з розподілу природного газу до домоволодіння АДРЕСА_1 , за вказаною адресою відкрито два окремі рахунки - № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 та № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 06.10.2016 року ПАТ «Дніпрогаз» (АТ «Дніпрогаз») та ОСОБА_2 складено акт № розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між Оператором ГРМ та споживачем за адресою: АДРЕСА_1 , яким визначено місце врізання (приєднання) газопроводу споживача до газорозподільного газопроводу Оператора ГРМ. Визначено, що споживач забезпечує експлуатацію газових мереж від мережі експлуатаційної відповідальності разом з газовим обладнанням і сторони зобов`язуються утримувати кожний свою частину системи газопостачання у технічно справному стані та експлуатувати її відповідно до вимог «Правил безпеки систем газопостачання».

Представник третьої особи Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся.

З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.12.2015 року є власником 33/50 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку А-2 загальною площею 94,2 кв.м., житловою площею 50,8 кв.м., сараю-Б, літньої кухні-В, убиральні -Д, душу - Е, убиральні -Ж, гаражу -З (тимчас), душу-И, навісу-Л, №1-7,1 споруди (а.с.15-17 т.1).

ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ) на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.2009 року, виданого 07.07.2011 року, належить 17/50 часток домоволодіння за цією ж адресою, які складаються відповідно до цього правовстановлюючого документу з житлового будинку А-2 загальною площею 94,2 кв.м., житловою площею 50,8 кв.м., сараю-Б, літньої кухні-В, убиральні -Д, душу - Е, убиральні -Ж, гаражу -З (тимчас), душу - И, навісу -Л, №1-3,1 споруди (а.с.121,122 т.1).

Зазначене домоволодіння перебуває у спільній частковій власності сторін, виділ в натурі або порядок користування домоволодінням не визначався, але порядок користування домоволодінням фактично склався ще між попередніми його власниками. Згідно технічних документів на домоволодіння останнє фактично розподілено на квартиру АДРЕСА_4 і АДРЕСА_3 , що не заперечували представники сторін в судовому засіданні.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна частка ОСОБА_2 у домоволодінні включає самовільно побудовані: частину прибудови А3-1 площею 7.7 кв.м, мансардний поверх над літ А-2 площею 17.1 кв.м., (а.с.18-20 т.1). Також має місце переобладнання в приміщення 2-2 літера А1-1 .

Відповідно до повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) від 22.05.2019 року ОСОБА_2 дозволено реконструкцію частини житлового будинку (квартира АДРЕСА_3 ) та реконструкцію сараю та літньої кухні під гараж за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.123,124 т.1).

Згідно з актом від 22.10.2019 року № 4, складеним за результатами проведення позапланового заходу на об`єкті: «реконструкція частини житлового будинку (квартира АДРЕСА_3 ) та реконструкція сараю та літньої кухні під гараж за адресою: АДРЕСА_1 » інспекцією виявлено недостовірні дані в повідомленні про початок виконання будівельних робіт та у декларації про готовність об`єкта до експлуатації в частині зазначення замовником будівництва її одноосібно, в той час як вона є власником частки -17/50 (а.с.207-217 т.1).

Відповідно до ст. 317 ч.1 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Зазначені положення кореспондуються зі статтею 41 Конституції України.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконання обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Положення частин першої і другої статті 321 цього Кодексу встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частин першої і другої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч.1 ст. 356 ЦК).

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч.1 ст. 358 ЦК).

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно частиною першою статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право проводити будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1).

Згідно з частиною четвертою цієї статті Закону реконструкція об`єктів будівництва без зміни геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані може здійснюватись за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Відповідно до частин першої і другої статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі, якщо замовник самостійно виявив технічну помилку у надісланому повідомленні про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт, зареєстрованій декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а також у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які не є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом відповідно до закону, до такого повідомлення або декларації вносяться зміни у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівельних умов та обмежень, реєстрація такої декларації, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягають скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст. 39-1 Закону).

Частиною четвертою статті 376 ЦК України встановлено, що, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Матеріалами справи встановлено, що об`єкт реконструкції з літерою А3-1- частина прибудови, щодо якого позивач ставить питання про знесення, побудований ще за час життя ОСОБА_5 і дозвіл на будівництво цієї прибудови надано рішенням виконкому Індустріальної районної ради народних депутатів від 14.07.1989 року (а.с.138 т.1).

Згідно з рішенням виконкому Індустріальної районної ради народних депутатів від 04.12.1987 року № 603.17 ОСОБА_5 за час свого життя узаконив сарай літ Б, літ Г, літню кухню літ В, побудовані на земельній ділянці, що була відведена йому рішенням Амур - Нижньодніпровської районної ради депутатів трудящих м. Дніпропетровська від 10.04.1956 року № 630 площею 567 кв.м. (а.с. 125,140 т.1).

Відповідно до технічного висновку від 02.03.2011 року по інструментальному обстеженню будівельних конструкцій по АДРЕСА_1 , рік побудови прибудови літ. А3-1 -2005 р.; мансарди над літ. А-2 - 2008 р.(а.с.149 т.1).

Відповідно до рішення народного суду Індустріального району м. Дніпропетровська від 12.05.1982 року між співвласниками на той час домоволодіння ОСОБА_10 і ОСОБА_5 був визначений порядок користування земельною ділянкою за вище вказаною адресою (а.с. 141 т.1).

Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що хоча між співвласниками спільної часткової власності за спірною адресою об`єкти нерухомості не були поділені в натурі, не був визначений порядок користування домоволодінням, проте фактично ще між попередніми власниками склався такий порядок користування і жоден з них не пред`являв претензій з цього приводу. Прибудову мансарди над літ. А-2, частину прибудови літ А3-1 здійснив ще ОСОБА_5 (дід відповідача) на підставі дозволу і узаконив на підставі діючого на той час законодавства. ОСОБА_2 здійснила лише реконструкцію сараю і літньої кухні під гараж без зміни геометричних розмірів фундаменту цих об`єктів та провела ремонтні роботи.

Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦК України співвласники житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує інших прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що, застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391,396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням права володіння, порушуються його право власності чи законного володіння.

Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушує право позивача.

Суд вважає, що за встановлених під час розгляду справи обставин позивачем не доведено, не надано переконливих належних і допустимих доказів того, що в результаті реконструкції об`єктів нерухомості: прибудови А3-1, мансардного поверху над літ А-2, переобладнання в приміщення 2-2 літера А1-1 без зміни геометричних розмірів порушені його права як співвласника часткової власності у домоволодінні, адже вказаними об`єктами ані позивач, ані попередні співвласники 33/50 частин домоволодіння ніколи не користувалися.

Технічним висновком з інструментального обстеження будівельних конструкцій житлових добудов літ. А3-1,А1-1 частини житлового будинку літ А-2 за спірною адресою від 02.03.2011 року встановлено, що всі несучі конструкції знаходяться у задовільному стані та придатні для експлуатації (а.с. 144-153 т.1).

Крім того, у постанові від 31.10.2018 року по справі № 725/5630/15-ц Велика Палата Верховного Суду відзначила, що юридичними фактами, які складають правову підставу знесення самочинного будівництва, є: істотне відхилення від проекту та/або істотне порушення будівельних норм і правил, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; неможливість проведення перебудови або відмова особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, від її проведення. При вирішенні питання, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, необхідно з`ясовувати, зокрема, як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. Крім того, вирішуючи питання про знесення нерухомого майна, суди в кожному випадку з`ясовують яку частину земельної ділянки займає споруджена будівля, її розмір і конфігурацію, яка частина будівлі підлягає знесенню.

Наведене свідчить, що знесення самочинно збудованого об`єкта є крайнім заходом і можливе лише, коли використано усі передбачені законодавством заходи з метою усунення порушень.

Водночас суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки під час розгляду справи не встановлено порушення як прав позивача, так і прав інших осіб, суспільних інтересів проведеною відповідачем реконструкцією домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування рішення державного реєстратора та запису про реєстрацію права власності також не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про державну реєстрацію права власності. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 року у справі №915/127/18.

Крім того, відповідачем за такими вимогами має бути державний реєстратор.

Що стосується вимог про скасування запису про державну реєстрацію права № 1744228, то суд, відмовляючи у позові в цій частині, виходить з такого.

Запис про державну реєстрацію №1744228 був внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер:ДП77, видраний 11.09.2019 року. Після реєстрації права власності на об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпала свою дію фактом виконання. У зв`язку з цим оскаржуваною декларацією будь - які права або охоронювані законом інтереси позивача не порушуються. Крім того, дані вимоги є похідними від позовних вимог щодо усунення перешкод у користуванні майном шляхом знесення. Дійшовши висновку про відмову у задоволенні позову в частині усунення перешкод у користуванні майном через недоведеність порушення прав з боку відповідача, суд з цих же підстав не вбачає підстав для задоволення позову і в частині скасування запису про державну реєстрацію права № 1744228.

Слід зазначити, що суд не приймає до уваги заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, оскільки до позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, доки існує відповідне правопорушення. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі № 653/1096/16-ц.

Суд відмовляє позивачеві у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю порушення його прав з боку відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позову повністю, суд не вбачає підстав для відшкодування судових витрат відповідно до ст..141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4,5,10, 13,81,89,141,259,263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у позовних вимогах до ОСОБА_2 , треті особи - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», Комунальне підприємство «Криничанське бюро технічної інвентаризації», про усунення перешкод у користуванні майном, що знаходиться в спільній частковій власності, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису,

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу подано не було.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бєльченко Л.А.