ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м.Суми

Справа №585/1262/21

Номер провадження 22-ц/816/1646/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

сторони:

позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 серпня 2021 року, в складі судді Шульги В.О., ухвалене у м. Ромни, повний текст якого складено 03 вересня 2021 року,

в с т а н о в и в:

07 травня 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25 травня 2011 року між банком та відповідачем шляхом підписання анкети-заяви укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який збільшено до 17000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав, надавши кредит у встановленому договором розмірі.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором, станом на 18 квітня 2021 року виникла заборгованість у розмірі 13483 грн 44 коп, з яких: 10908 грн 09 коп заборгованість за тілом кредиту; 2575 грн 35 коп заборгованість за відсотками за користування кредитом, яку банк просив стягнути на свою користь.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 серпня 2021 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 25 травня 2011 року в сумі 13483 грн 44 коп та судовий збір у розмірі 2270 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Зазначає, що в порушення вимог ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед підписанням договору про надання споживчого кредиту банк не повідомив його у письмовій формі про умови кредитування, оскільки у заяві позичальника б/н від 25 травня 2011 року не зазначена процентна ставка, яку має сплачувати позичальник за користування кредитними коштами; при підписанні вказаної заяви йому не надавався Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, який доданий до позовної заяви і ним не підписаний.

Вказує, що надані позивачем письмові докази не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тариф обслуговування кредитних карт він розумів, ознайомився і погодився з ним, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, а роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки зміст цього доказу повністю залежить від волевиявлення однієї сторони (банку).

Доводить, що на погашення заборгованості станом на 03 липня 2020 року ним сплачено 9279,51 грн.

В апеляційній скарзі заявляє клопотання про витребування у позивача для дослідження в судовому засіданні оригіналу довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить рішення суду залишити без змін, як законне на обґрунтоване. Вказує, що умови кредитування: тип карти, валюта кредитування, базова відсоткова ставка, порядок нарахування комісії та пені, порядок погашення заборгованості, викладені у підписаній відповідачем довідці про умови кредитування, яка наявна у матеріалах справи. Долучена до матеріалів справи виписка містить інформацію про рух коштів по договору і підтверджує використання клієнтом кредитних коштів. Вважає, що підписавши анкету-заяву, користуючись кредитними коштами, погашаючи заборгованість відповідач висловив свою згоду з формою та умовами договору і зобов`язався самостійно знайомитися зі всіма змінами на сайті ПриватБанку.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову 13483 грн 44 коп не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 25 травня 2011 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом (а.с. 15).

Друкованим текстом анкети-заяви передбачено, зокрема, наступне: «Я згоден (-на) з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між мною і банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився (-лась) і згоден (-на) з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді. Умовами та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Я зобов`язуюсь виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.

Тип кредитної картки, її номер, термін дії, сума бажаного кредитного ліміту або інші умови кредитування в анкеті-заяві не зазначено.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджені наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 (а.с. 20, 21-45).

Згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 16 червня 2011 року, з умовами якої відповідач погодився, про що свідчить його особистий підпис на вказаній довідці, зазначено тип картки MasterCard Mass, тип кредитної лінії відновлювальна, пільговий період (нарахування процентів здійснюється за ставкою 0,01 % річних) до 55 днів, базова відсоткова ставка 2,5 % на місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів на рік), розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, строк внесення платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с. 16).

Із довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вбачається, що на підставі кредитного договору б/н ОСОБА_1 отримав кредитні картки: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 із терміном дії останньої до 05/23 року (а.с. 13).

Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , кредитний ліміт було збільшено до 17000 грн (а.с. 14).

Також банком до позовної заяви надано Паспорт споживчого кредиту, підписаний ОСОБА_1 30 червня 2020 року (а.с. 17-19).

Згідно з розрахунком позивача, станом на 18 квітня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором становить 13483 грн 44 коп, з яких: 10908 грн 09 коп заборгованість за тілом кредиту; 2575 грн 35 коп заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с. 5-12).

Із виписки за картковим рахунком ОСОБА_1 вбачається, що він фактично користувався встановленим кредитним лімітом, постійно здійснювалося автоматичне списання коштів на погашення заборгованості по карті (а.с. 55-59).

Задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 25 травня 2011 року, суд першої інстанції виходив з того, що підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківський послуг та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», сторони досягли усіх істотних умов кредитування, у тому числі щодо розміру процентної ставки, а тому права банку підлягають захисту шляхом зобов`язання позичальника повернути суму заборгованості за кредитом.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Підставами позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, укладеного шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку та стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та процентами, визначеними відповідно до вказаних Умов та правил, а також підписаної відповідачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Паспорту споживчого кредиту.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України йдеться про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Як передбачено ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 25 травня 2011 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Паспорт споживчого кредиту.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог, та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Також, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин (25 травня 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (07 травня 2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Однак з матеріалів справи вбачається, що у день проведення операції «Старт карткового рахунку» - 16 червня 2011 року ОСОБА_2 була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій сторонами погоджені основні умови кредитування, у тому числі, базова процентна ставка в місяць по даному типу карти на час укладення кредитного договору складала 2,5 %.

Колегія суддів вважає, що в момент підписання довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» ОСОБА_2 ознайомився і погодився з такими умовами надання кредиту та орієнтованою загальною вартістю кредиту, виходячи із обраних ним умов кредитування, що посвідчив своїм особистим підписом, і саме з цього часу з 16 червня 2011 року відбувся старт карткового рахунку, на його кредитну карту було встановлено обумовлену суму кредитного ліміту та він отримав можливість розпоряджатися кредитними коштами (а.с. 14, 16).

Випискою за картковим рахунком ОСОБА_1 також підтверджується, що кредитний ліміт встановлено саме з 16 червня 2011 року (після підписання довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду (а.с. 55-59).

Отже, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» доведено факт ознайомлення відповідача з умовами кредитування безпосередньо перед отриманням ним у розпорядження кредитних коштів в обумовленому розмірі на умовах сплати процентів за користування кредитом.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору б/н від 25 травня 2011 року, у ній стотонами погоджено істотні умови договору, в тому числі розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, та врахував її як доказ при ухваленні рішення і доводи апеляційної скарги про протилежне не спростовують висновків місцевого суду.

Клопотання відповідача про витребування оригіналу довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» не підлягає задоволенню, так як в матеріалах справи є належним чином завірена копія цієї довідки (а.с. 16).

Колегія суддів зазначає, що доводи відповідача про необізнаність щодо розміру процентної ставки за користування кредитом є необґрунтованими, оскільки постійно користуючись кредитними коштами та здійснюючи часткове погашення заборгованості, він погоджувався з розміром нарахованих процентів, не оскаржував їх розмір та порядок нарахування.

Всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано належних доказів погашення заборгованості за тілом кредиту за договором б/н від 25 травня 2011 року, чи доказів неправильного зарахування банком внесених ним сум на погашення кредитної заборгованості.

Таким чином, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко