БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/189/21
Справа № 356/130/21
Р І Ш Е Н Н Я(заочне)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2021 Березанський міський суд Київської області

в складі головуючого судді Голік Г.К.

з участю секретаря Бейгул Л.М.

представника позивача ОСОБА_1

пр5едставника третьої особи Верес Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березань цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ,третя особа орган опіки та піклування Березанської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав.

В С Т А Н О В И В:

13.04.2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вище вказаним позовом посилаючись при цьому на те,що рішенням Березанського міського суду Київської області від 14.12.2020 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_4 самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей. На протязі п`яти останніх років відповідачка -з дітьми не бачиться і не спілкується, їх життям, здоров`ям та навчанням не цікавиться, ніякої участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, має значну заборгованість зі сплати аліментів. Відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітніх дітей, що в свою чергу, у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 СК України являється підставою для позбавлення її батьківських прав. Просить позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 27.04.2021 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 11.05.2021 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання .

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 20.09.2021 року призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з посиланням на обґрунтування викладені в позовній заяві.

Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16-20).

Повістку про виклик до суду на 01.06.2021, 24.06.2021, 20.08.2021, 20.09.2021 ОСОБА_4 не отримала, про шо свідчать зворотні поштові повідомлення з відміткою «повернення, інші причини» (а.с. 34,43,46,48,52,76,104).

Повістки про виклик до суду на 25.08.2021, 12.10.2021 ОСОБА_4 отримала, про що свідчать зворотні поштові повідомлення з відміткою про отримання (а.с. 54,90).

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження".

Крім того, відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду цивільної справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до вимог ст. 128, 131 ЦПК України.

Відповідач, належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, від нього не надходила заява про розгляд справи за його відсутності, ним не подано відзиву, зважаючи на те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути заочно справу без відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник третьої особи заперечив проти позову, по скільки позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері, так і для дітей.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов не обґрунтованим і таким ,що не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено.

За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторонами перебували у зареєстрованому шлюбі , який рішенням Березанського міського суду Київської області розірвано 14.12.2020 (а.с.7-8)

Від шлюбу мають трьох дітей : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4-6)

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 19.01.2021 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей аліменти в розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку(доходу)щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття(а.с.9-12)

Згідно з висновком органу опіки та піклування Березанської міської ради Київської області від 18.06.21 року № 119, орган опіки та піклування вважає за не доцільним та таким ,що не відповідає інтересам дітей позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.81-83)

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_4 знає близько 14 років з того часу, як вона почала жити з ОСОБА_3 . Вони розлучені. Діти живуть з батьком, біля свекрухи. ОСОБА_4 дітей не провідує. Діти з матір`ю не спілкуються. У них агресивне ставлення до неї. Відповідач приходила до школи де навчаються діти сини спілкувалися з нею , дочка не захотіла, про це розповідала вчителька на батьківських зборах. Матеріально не допомагає. Один раз передала через родича 200 гривень. У неї є друга сім`я, дитина ,якій в грудні буде два роки.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, у них народилася трійня, Березанською міською радою їм була виділена квартира. Діти завжди були грязні, неохайні, коли пішли до школи ,вчителі їх мили, діти не вміли читати ,писати. Залишивши дітей бабусі - ОСОБА_10 , де вони проживають з батьком, ОСОБА_4 самоусунулася від догляду та виховання дітей. Проживає з іншим чоловіком , має від нього дитину , та дитину від першого шлюбу. Діти з матір`ю не спілкуються ,навіть по телефону, уже близько 4-х років, і відповідач також не виявляє бажання ні з ким спілкуватися і турбуватися про дітей.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною України.

Пунктами 1,2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено ,що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб,які відповідають за неї за законом.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку,що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу,повинні бути визначені та враховані інтереси дитини,виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-ІУ рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

У рішенні у справі «Хант проти України » від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено,що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і,дотримуючись такої рівноваги , особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків(пункт 58).

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готування її до самостійного життя.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 СК України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Вказане свідчить ,що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків , свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктами 15,16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3»Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено,що позбавлення батьківських прав(тобто прав на виховання дитини,захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб,які незаконно її утримують, та інше),що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею,є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного,об`єктивного з`ясування обставин справи,зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце,коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя,зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини,що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі,необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей;не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено,що,держави-учасниці поважають право дитини ,яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків,коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Позивач не надав в силу ст.ст. 77,81 ЦПК України належних та допустимих доказів того,що задоволення його позову і позбавлення відповідача її батьківських прав щодо малолітніх дітей буде відповідати якнайкращим інтересам дітей, у зв`язку з чим не виконала свій процесуальний обов`язок щодо доведення тих обставин, на які вона посилалася при звернені до суду.

Не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків по утриманню дітей факт стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей,оскільки таке є одним із способів захисту прав дітей на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дітям належного утримання.

Під час розгляду справи ,з врахуванням всіх фактичних обставин справи судом не встановлено, що відповідач свідомо та умисно ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків. Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав на підставі статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, статті 164 СК України, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав, не надано. В даній справі суд вбачає потребу в менш радикальних засобах, таких як соціальний супровід сім`ї.

Одночасно, суд вважає за необхідне, попередити відповідача про необхідність змінити своє ставлення до виховання та утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.2, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263,265 ЦПК України, ст.150,164,165,180 СК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, відмовити.

Попередити ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , про необхідність змінити ставлення до виховання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_4 батьківських прав та обов`язків.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в Київський апеляційний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Г. К. Голік