Справа № 495/7974/21
№ провадження 2/495/2745/2021
З А О Ч Н Е р і ш е н н я
10 грудня 2021 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд у складі:
головуючого одноособово судді Прийомової О.Ю.
за участю секретаря Іванченко А.С.,
справа №495/7974/21,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Білгород-Дністровському Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
24 вересня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, просить суд: визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 ..
Стислий виклад позиції позивача
Так, вимоги позивача мотивовані тим, що він, на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі № 2-5361/2008 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .
В належному йому будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має.
За cтвердженням позивача, ОСОБА_2 добровільно зніматися з реєстрації відмовляється .
З урахуванням того, що позивач позбавлена можливості безперешкодно користуватися своїм будинком, у зв`язку з відмовою у виплаті субсидії з підстав необхідності надання даних про доходи відповідача, яких вона не знає, та виходячи з того, що відповідач не проживає у належному позивачу будинку з 2017 року, тобто фактично втратив своє право користування ним, він і звернулась до суду з даним позовом.
Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду.
29 вересня 2021 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до її підготовчого розгляду.
29 жовтня 2021 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті.
Позивач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату ,час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома.
Суд розглядає справу за відсутність сторін, за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ухвали Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 грудня 2021 року, суд перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України.
Фактичні обставини, встановлені судом
Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що дійсно на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.12.2008 року у справі № 2-5361/2008, позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22084244 від 05.03.2009 року.
Згідно наявної в матеріалах справи копії домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1 , у ньому зареєстрований ОСОБА_2 , з 05.09.2017 року.
Позивач вказує, що ОСОБА_2 не проживає у належному йому житлового будинку з моменту реєстрації.
В якості надання доказу не проживання відповідача у будинку, приєднав до матеріалів справи акт від 22.09.2021 року, складений депутатом Мологівської сільської ради Мережко О.П. в присутності сусідів-свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у якому повідомлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , з 2017 року був прописаний ОСОБА_2 .
Зі слів сусідів та заявника, дана особа не проживала і не проживає.
Позивач просить застосувати норми права щодо захисту права власності, та вважає що існують усі правові підстави для визнання відповідача таким, що втратиі право користування житловим приміщенням, належного позивачу.
Нормативне обґрунтування
Частиною першої статті 316 ЦК України встановлено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).
При цьому згідно статті 346 ЦК України право власності припиняється, зокрема, в разі відчуження власником свого майна.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
За змістом ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Ст. 72 цього Кодексу передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.
Початок перебігу строку відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні.
Виходячи з аналізу даної норми для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннями необхідними є дві умови: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.
У ч.2 ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зазначено, що зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.
Положеннями ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації.
Висновки суду та мотиви прийнятого рішення
Відсутність відповідача за місцем реєстрації достовірно підтверджено актом про фактичне місце проживання /не проживання/ від 22.09.2021 року.
Таким чином, не зняття з реєстрації відповідача порушує право власності позивача.
Враховуючи вищевикладене, а саме набуте у встановленому порядку право власності позивача на житловий будинок АДРЕСА_1 , ту обставину, що відповідач дійсно не проживає в ньому понад встановлені чинним законодавством строки, тобто з дня реєстрації, а саме з 05.09.2017 року, суд приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Розподіл судових витрат
Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За умовами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Виходячи із доведеності та обґрунтованості позовних вимог, та того факту, що позивач звільнений від сплати судового збору згідно ЗУ «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за подання до суду відповідного позову у розмірі 908 грн..
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 319, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 280, 281, 354 ЦПК України, суд,
УХВАЛ И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю в ньому понад встановлені строки без поважних причин.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 908 грн на користь держави.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Повни текст рішення складений 10 грудня 2021 року.

С У Д Д Я :