Справа № 331/3239/20
Провадження № 2/331/254/2021
15 лютого 2021 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:
головуючого судді: Антоненко М.В.,
при секретарі: Федоровій К.Д.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми, -
02.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.11.2020 року ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.
В судове засідання позивача не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причину неявки до суду не повідомив.
Відповідач належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим на підставі ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи.
У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процес за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що 09.02.2010 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 1 000 доларів США завдатку за купівлю квартири, строком на 2 місяці.
Рішення суду набрало законної сили, але на сьогоднішній день рішення суду ОСОБА_2 не виконано.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної, зокрема, у постановах у справі № 6-2311цс16 від 22 березня 2017р. та від 30 березня 2016 р. у справі № 6-2168цо15, наявність судового рішення про стягнення боргу за договором позики не припиняє нарахування санкцій за ст. 625 ЦК України.

Так, Верховним Судом України зроблено висновок згідно із яким правовий аналіз норм статей 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Якщо зобов`язання не виконано або виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а навпаки на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі передбачені ст. 625 ЦК України, оскільки остання передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Внаслідок наведеного, суд вважає, що у зв`язку із невиконанням відповідачем рішення суду, з ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача ОСОБА_1 інфляційні збитки з 13.08.2019 року по 31.08.2021 року в сумі 682, 45 грн., 3% річних за користування грошовими коштами за період з 13.08.2019 року по 31.08.2020 року в сумі 792, 57 грн., а також проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 31946, 21 грн., у відповідності до розрахунку наданого позивачем, який складений у відповідностиі до вимог закону.

Крім того, суд вважає, що судовий збір у справі підлягає стягненню з відповідача у повному розмірі відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 611, 629, 1048, 1049, 1050 ЦК України, 3, 4, 11-13, 19, 259, 263, 265, 279, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) 33 421 (тридцять три тисячі чотириста двадцять одну) гривню 23 копійки з яких: 682,45 грн. - сума інфляційних втрат, 792,57 гривень - сума трьох відсотків річних та 31946,21 грн. - проценти за користування чужими грошовими коштами

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) суму судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя: М.В. Антоненко