Провадження №2/523/2085/21
"03" лютого 2021 р. м.Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Аліна С.С.
при секретарі - Вовкович І.В.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа: Житлово-будівельний кооператив «Суворовський-6» про визнання право власності на нерухоме майно,-
До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа: Житлово-будівельний кооператив «Суворовський-6» в якій просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .
Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивачка перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 04.03.1983 року по 12.02.1993 року.
За час шлюбу у них народилося троє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Під час перебування у шлюбі позивачка разом з чоловіком за рахунок спільних сімейних коштів сплачували пайовий внесок до ЖСК «Суворовський-6» на інвестування та фінансування будівництва житлового будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою ЖСК «Суворовський-6» від 19.01.2016 року №1.
17.03.1992 року виконавчий комітет Суворовської районної ради видав ордер на вселення ОСОБА_2 та його сім`ї.
01.04.1992 року позивачка разом з чоловіком прописалися (зареєструвалася) у вищезазначеній квартирі.
Після розірвання шлюбу позивачка безперешкодно та постійно проживала разом з колишнім чоловіком за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка про склад сім`ї від 27.05.2020 р.
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 - помер.
Після його смерті позивачка дізналася, що в документах відстуні будь-які посилання на її частку права власності у квартирі АДРЕСА_4 , хоча увесь час вона вважала, що є співвласницею квартири та вважала, що чоловік зареєстрував за ними право власності на квартиру у розмірі 1/2 за кожним (1/2 за Позивачем та А за її чоловіком).
Як виявилося, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за життя чоловік позивачки ОСОБА_2 не зареєстрував права власності на вказану квартиру.
Таким чином, з моменту повного внесення пайового внеску за кооперативну квартира перейшла у власність померлого чоловіку Позивача, тому на думку позивачки та враховуючи, що пай виплачувався в шлюбі, квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Дані обставини стали підставою звернення до суду.
У судове засідання з`явився представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.
Представник третьої особи Житлово-будівельний кооператив «Суворовський-6» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.
У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає про те, що позов є необґрунтованим, є недоказаним, тому не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено про те, що з 04.03.1983 року по 12.02.1993 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується листом № 3761/55-19р. від 14.07.2020р. Суворовським районним у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.10) та свідоцтвом про розірвання шлюбу, яке видане відділом ЗАГС Суворовського РІК м. Одеси, серії НОМЕР_1 (а.с.9).
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 - помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 490 (а.с.12).
Судом встановлено про те, що 17.03.1992 року виконавчим комітетом Суворовської районної ради видано ордер на житлове приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу №417 серії СР члену ЖКС «Суворовський -6» - ОСОБА_2 (а.с.16).
Вищевказаний ордер видано на право зайняти житлове приміщення житловою площею 51.14 кв.м., а саме квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 та його сімї, а саме: дружині - ОСОБА_1 та донькам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 .
З довідки ЖКС «Суворовський -6» №1 від 19.01.2016р. вбачається про те, що ОСОБА_2 , є членом ЖБК »Суворовський-6» з з 19 січня 1989р., проживає і прописаний в будинку по АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 є учасником інвестування та фінансування будівництва житлового будинку під будівельним номером
АДРЕСА_1 розташована на 4-му поверсі 12-и поверхового будинку, складається з 4-х (чотирьох) кімнат, загальною площею-97,00 кв.м., житловою площею-64,80 кв.м., має такі зручності : холодне і гаряче водопостачання, центральне опалення, каналізація, сміттєпровід, ліфт, електроплиту, санвузол, ванну, кухню, коридор, лоджії.
Паєнагромадження в сумі - 28 062,98 руб. виплачено ОСОБА_2 в повному обсязі в 1993году.
На підставі сплаченого паю ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.14).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 214840533 від 03.07.2020р. право власності на квартиру АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с.15).
Відповідно до довідки про склад сімї №18 від 27.05.2020р., яка видана ЖБК »Суворовський-6» за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_2 (власник), дружина - ОСОБА_1 , доньки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та онука ОСОБА_9 (а.с.11).
Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 1,3 ст. 13 ЦПК України).
Судом встановлено про те, що позивачкою ОСОБА_1 клопотання щодо залучення до розгляду справи інших членів родини ОСОБА_2 не заявлялося.
За змістом статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.
Загальний перелік способів захисту суб`єктивних цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.
Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.
Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності за положеннямист.321 ЦК України є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності.
Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом та законом.
Статтею 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.
Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.
Пленум Верховного Суду України в пункті 61 постанови від 18 вересня 1987 року № 9 "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи", розясним про те, що за змістом частини першої статті 17 Закону України "Про власність" кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім`ї. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено про те, що позивачка ОСОБА_1 не надала суду письмових доказів про визнання за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .
Також, суд вважає, що скаржник не довів суду ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа: Житлово-будівельний кооператив «Суворовський-6» про визнання право власності на нерухоме майно не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 265, 280-282, 315-319 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 328 ЦК України, ст.ст. 57, 60 СК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа: Житлово-будівельний кооператив «Суворовський-6» про визнання право власності на нерухоме майно - залишити без задоволення.
Копію заочного рішення направити сторонам по справі.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення складено та підписано суддею 11.02.2021р.

Суддя: Аліна С.С.