Постанова

Іменем України

01 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 639/4367/18

провадження № 61-2261св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Яцини В. Б., Кіся П. В., Хорошевського О. М.,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (далі - КП «ХТМ») про захист прав споживача, визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є споживачем комунальних послуг з централізованого опалення (теплопостачання) квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві спільної часткової власності з ОСОБА_2 , на підставі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2009 року № 933 - зі змінами), з відкриттям особистого рахунку 609106919.

20 вересня 2017 року 3-х поверховий будинок, в якому знаходиться квартира позивача, був обладнаний засобом (приладом) обліку теплової енергії, показання якого відображені у квитанціях на оплату зазначених послуг. У квитанції за жовтень 2017 року зазначено, що первісні (попередні) показання приладу обліку теплової енергії становлять 0,000.

Разом з тим, 16 жовтня 2017 року власники квартир зазначеного будинку, як споживачі послуг з централізованого опалення, склали акт про те, що показання встановленого у цьому будинку приладу обліку теплової енергії станом на 16 жовтня 2017 року, тобто до початку опалювального сезону, становлять 437,100 ГДж. Цим же актом засвідчено, що працівник КП «ХТМ» відмовився від підпису та прийняття акту, після огляду повісив навісний замок на металевий ящик з лічильником, закрив на замок вхідні двері підвалу, ключа від замків мешканцям будинку не надав.

Позивач зазначала, що лише 05 серпня 2018 року доступ мешканців будинку до приміщення з приладом обліку теплової енергії відновлено, про що складено відповідний акт. ОСОБА_1 також зазначає, що КП «ХТМ» приховувало фактичні показання приладу обліку теплової енергії та у період опалювального сезону не склало за участю споживачів жодного акту, в якому були б зафіксовані початкові та поточні показання приладу обліку теплової енергії, не допустило присутності представника споживачів під час зняття показань. Різниця між фактичними показниками приладу обліку теплової енергії та показниками, зазначеними у квитанції, становить 437,100 ГДж, тому позивач вважає, що саме за таку кількість непоставленої теплової енергії вона зайво сплатила на користь КП «ХТМ».

Таким чином, позивач просила:

- визнати незаконними дії відповідача зі щомісячного зняття показань приладу обліку теплової енергії, встановленому у будинку АДРЕСА_2 , де вона проживає, за опалювальний період 2017 - 2018 роки без присутності представника споживачів послуг з централізованого опалення - мешканців зазначеного будинку;

- зобов`язати КП «ХТМ» здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення, що надані позивачу, як споживачу у опалювальний період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року включно, зменшивши її на середню вартість ненаданих послуг за вказаний період у розмірі 3,0531 Гкал, та повернути позивачу на її особистий рахунок НОМЕР_1 в КП «ХТМ» надмірно сплачену за послуги централізованого опалення суму у розмірі 3 788,07 грн.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково; визнано незаконними дії КП «ХТМ» щодо зняття показань приладу обліку теплової енергії, встановленому у будинку АДРЕСА_2 , з жовтня 2017 року по квітень 2018 року без присутності представника споживачів послуг з централізованого опалення - мешканців будинку; зобов`язано КП «ХТМ» здійснити перерахунок оплати вартості послуг з централізованого опалення ОСОБА_1 , як споживачу за особовим рахунком НОМЕР_1 , за опалювальний період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року включно, за вирахуванням оплати за 437.1 ГДж неотриманої теплової енергії; в іншій частині позовних вимог - відмовлено; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що опалювальний період закінчився 30 квітня 2018 року, однак перерахунку за фактично спожиту теплову енергію з урахуванням початкових показань приладу обліку теплової енергії - 437,1 ГДж, КП «ХТМ» не здійснило, що є порушенням статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Постановою Харківського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року апеляційну скаргу КП «ХТМ» задоволено частково; рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 липня 2019 року скасовано в частині зобов`язання КП «ХТМ» здійснити перерахунок оплати вартості послуг з централізованого опалення ОСОБА_1 , як споживачу за особовим рахунком НОМЕР_1 , за опалювальний період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року включно, за вирахуванням оплати за 437,1 ГДж неотриманої теплової енергії. Відмовлено у задоволенні позову в цій частині. В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 липня 2019 року - залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що всупереч пункту 14 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), протягом всього опалювального періоду з жовтня 2017 року по квітень 2018 року, КП «ХТМ» зняття показань будинкових засобів обліку проводилось без присутності представника споживачів, що не спростовано наданими відповідачем щомісячними відомостями, і свідчить про порушення прав споживача, яке передбачено підпунктом 4 пункту 29 Правил на перевірку кількісних і якісних показників надання послуг (якість і тиск води, температура гарячої води, температура повітря у приміщеннях тощо) у порядку, встановленому цими Правилами, а також закріплено в пункті 7 частини один статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

За таких обставин, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для визнання незаконними дій КП «ХТМ» щодо зняття показань приладу обліку теплової енергії, встановленому у будинку АДРЕСА_2 , протягом всього опалювального періоду з жовтня 2017 року по квітень 2018 року без присутності представника споживачів послуг з централізованого опалення - мешканців зазначеного будинку.

Що стосується зобов`язання КП «ХТМ» здійснити перерахунок оплати вартості послуг з централізованого опалення ОСОБА_1 , як споживачу за особовим рахунком НОМЕР_1 , за опалювальний період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року включно, за вирахуванням оплати за 437.1 ГДж неотриманої теплової енергії, - то суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що в цій частині позовні вимоги є недоведеними.

Аргументи учасників справи

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У касаційній скарзі, поданій у січні 2020 року до Верховного Суду ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову апеляційного суду в частині скасування рішення суду першої інстанції і ухвалити в цій частині нове рішення, яким рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не вирішив низки питань та не встановив фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи та дійшов помилкового висновку про недоведеність обставин переплати за спожиту теплову енергію. Вказує на те, що в частині перерахунку кількості спожитої теплової енергії апеляційний суд взяв до уваги лише доводи відповідача.

Зазначає, що апеляційний суд не надав правової оцінки аргументам відзиву на апеляційну скаргу.

Заперечення (відзив) на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходили

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Указана справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Установлено, що ОСОБА_1 проживає та зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить їй та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02 квітня 2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу (далі - Харківський МНО) Маслак Н. В., є споживачем послуг з централізованого опалення квартири та на її ім`я відкрито особистий рахунок № НОМЕР_1 .

З квитанцій КП «ХТМ» убачається, що станом на 01 жовтня 2017 року по особистому рахунку НОМЕР_1 , значиться борг з оплати за послуги з централізованого опалення її квартири - 2 201,73 грн, показання приладу обліку попередні - 0,000 ГДж, поточні 32,900 ГДж. Згідно квитанції за листопад 2017 року, показання приладу обліку поточні 159,600.

Відповідно до акту допуску до експлуатації вузла обліку теплової енергії від 20 вересня 2017 року № 12436 прилад обліку теплової енергії - теплолічильник Multical 402, допущений до експлуатації, показання лічильника складають 000000,0 ГДж., представник постачальника теплової енергії (виконавця послуг) - КП «ХТМ» інженер ОСОБА_3 дослідив вузол обліку теплової енергії, що встановлений на вводі житлового будинку на АДРЕСА_2 , допустив його до експлуатації. В акті зазначено показання енергії 000000,0 ГДж, час роботи - 2976 годин. Також, в акті відображені номери пломб та дати чергової повірки, і вказано, що відповідальність за зберігання пломб та дотримання строків повірки несе споживач. Акт складено в присутності представника Абонента (споживача послуг), однак в даній графі замість підпису споживача значиться підпис інженера-метролога Новобаварської філії КП «ХТМ» ОСОБА_4 . Крім того, з вказаного акту не вбачається яким чином використовувався лічильник протягом 2976 годин.

Акти огляду вузла обліку теплової енергії № 49850 від 07 грудня 2017 року та без номеру від 11 грудня 2017 року, за якими показники лічильника складають 233,2 ГДж та 252,1 ГДж, аналогічно не містять підписів споживачів. Натомість від імені споживачів у акті від 07 грудня 2017 року зазначено підпис працівника Новобаварської філії КП «ХТМ» Явтушенко Д. В., а в акті від 11 грудня 2017 року як представник Абонента (споживача) зазначив свій підпис працівник Новобаварської філії КП «ХТМ» - керівник групи Баскакова А. І.

25 вересня 2018 року складено акт огляду вузла обліку теплової енергії, який підписаний споживачем послуг мешканцем квартири АДРЕСА_3 зазначеного будинку - ОСОБА_5 .

Установлено, що 16 жовтня 2017 року споживачами ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 складений та підписаний акт-претензія, яким, зафіксовано, що у напівпідвальному приміщенні другого під`їзду будинку встановлений лічильник теплової енергії. Акта за участю мешканців будинку, в якому власники квартир даного будинку АДРЕСА_2 надали б свою згоду на встановлення в даному місці лічильника, а також із зазначенням початкових показників лічильника при його установці і пломбуванні - не складалося. Ключа від замку вхідних дверей в приміщення, де встановлений лічильник, жоден з власників квартир будинку не має. Доступ до приміщення з лічильником мають тільки працівники КП «ХТМ». Мешканцями будинку був проведений огляд лічильника, на табло якого зазначені дані 437,100. Після огляду працівник КП «ХТМ» повісив навісний замок на металевий ящик з лічильником, потім закрив на замок вхідні двері підвалу. Ключа від замків вхідних дверей підвалу і металевого ящика з лічильником мешканцям будинку не надав. Представник КП «ХТМ» від підпису та прийняття акту відмовився.

05 серпня 2018 мешканці будинку ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 склали повторний акт, з якого вбачається, що працівники КП «ХТМ» жодного разу за період після 16 жовтня 2017 року та до 05 серпня 2018 року не надавали доступ мешканцям будинку до показань лічильника. З 05 серпня 2018 року їх доступ до напівпідвального приміщення, розташованого в другому під`їзді будинку АДРЕСА_2 був відновлений, перешкоди у вигляді замка на вхідних дверях в напівпідвальне приміщення добровільно усунені працівниками КП «ХТМ». Станом на 05 серпня 2018 року доступ споживачів послуг централізованого опалення будинку АДРЕСА_2 до показань лічильника теплової енергії, як і раніше, відсутній.

Відповідачем до суду надані відомості обліку споживання теплової енергії на тепловому пункті на АДРЕСА_2 , тип теплолічильника Multical 402 за період з 25 жовтня 2017 року по 16 квітня 2018 року. Як зазначено в самих відомостях, останні призначені для складення внутрішнього звіту між відділами відповідача щодо дат зняття показань для чергового звіту з наведенням висновків за місяць по стовпчикам 2, 3 та 4. В даних відомостях відображені всі показники теплолічильника, а також додатково зазначені прописним текстом номери квартир (№ № 2, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 21), мешканці яких відмовились бути присутніми при зніманні показників з приладу обліку. Однак форма відомості свідчить про те, що такий документ не призначений для підписання споживачами послуг, його форма є складовою типового робочого проекту встановлення вузла комерційного обліку теплової енергії на опалення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Актом від 29 вересня 2018 року, складеним мешканцями квартир АДРЕСА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_5 встановлено, що зазначені мешканці, ознайомившись з копіями відомостей обліку споживання теплової енергії КП «ХТМ», наданими їм ОСОБА_10 з квартири АДРЕСА_6 , стверджують, що протягом усього опалювального сезону 2017 - 2018 років ніхто з представників КП «ХТМ» до них з метою їх присутності при знятті показань з лічильника теплової енергії, встановленого у 2-му під`їзді будинку, не звертався.

Твердження, вказані у відомостях обліку споживання теплової енергії КП «ХТМ», складених 25 жовтня 2017 року, 22 листопада 2017 року, 20 грудня 2017 року, 19 січня 2018 року, 21 лютого 2018 року, 21 березня 2018 року, 16 квітня 2018 року про відмову мешканців бути присутніми під час зняття показань лічильника теплової енергії не підтверджені іншими доказами і суперечать даним акта від 29 вересня 2018 року.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , який проживає у квартирі АДРЕСА_6 , ОСОБА_5 та мешканець квартири ІНФОРМАЦІЯ_2 підтвердили, що 16 жовтня 2017 року вони побачили біля другого під`їзду будинку АДРЕСА_2 зібрання мешканців та почули крики сусідки з квартири АДРЕСА_2 , яка на підвищених тонах висловлювала невдоволення діями працівників КП «ХТМ», які не допускали її до підвального приміщення, тобто до теплолічильника. Підійшовши ближче, ОСОБА_5 побачив, що один з працівників КП «ХТМ», на спині фірмового одягу якого був напис ХТС, знаходився у відкритому напівпідвальному приміщенні, де був встановлений білий металевий короб, у якому знаходився теплолічильник. Мешканцям будинку вдалося оглянути теплолічильник, який показував витрати енергії у ГДж, на рідкокристалічному табло якого чорними цифрами значилось 000437,1. У верхньому правому куті значились дані EI. Після огляду теплолічильника ОСОБА_5 та троє інших споживачів склали акт-претензію від 16 жовтня 2017 року, у якому зафіксували показання теплолічильника, які вони побачили. Надавши обидва примірники акту працівникам КП «ХТМ» на підпис, споживачі отримали відмову працівників від підпису актів-претензій, про що зазначили в акті.

Представником позивача суду надані фотознімки табло теплолічильника, які були виконані 16 жовтня 2017 року на смартфон мешканця квартири АДРЕСА_7 . Обидва фотознімка передані мешканцями квартири АДРЕСА_8 зазначеного будинку на електронну скриньку представника позивача ОСОБА_11 06 лютого 2019 року о 23:51, що вбачається із роздрукованої сторінки електронної скриньки представника позивача, оглянутої в судовому засіданні безпосередньо. На першому фото - зображення табло теплолічильника з даними 000437,1 та літерами GJ, знизу дата та час зйомки 2017-10-16 12:11.

Зазначене фото відповідає наданому представником відповідача КП «ХТМ» керівництву по експлуатації теплолічильника Multical 402, в якому містяться зображення всіх можливих показників табло, в тому числі із зображенням ЕІ та цифрами, що означають показники енергії. На другому фото - зображення напівпідвального приміщення із закритим металевим коробом, розташованим у тому ж будинку, дата та час зйомки - 2017-10-16 12:16, тобто через п`ять хвилин після першого фото, що відповідає зовнішньому вигляду приміщення з зображенням металевого коробу, яке надане представником відповідача разом із відзивом.

Позивачем не надано належних доказів відправлення акта-претензії від 16 жовтня 2017 року відповідачу, однак судом встановлені обставини відмови працівників відповідача від підпису акту без поважних причин. Крім того, представником відповідача у судовому засіданні зазначено, що про акт-претензію від 16 жовтня 2017 року КП «ХТМ» стало відомо з позову, однак доказів того, що КП «ХТМ» розглянуло такий акт-претензію протягом 30 днів та задовольнило претензію споживачів, матеріали справи не містять.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У силу частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у встановленому законодавством порядку.

Пунктом 14 Правил визначено, що показання будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць у присутності постачальника та представника споживачів, що відповідає праву споживача на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у встановленому законом порядку і закріплено у пункті 8 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Установлено, що акти огляду вузла обліку теплової енергії, складені представниками КП «ХТМ» 07 грудня 2017 року, 11 грудня 2017 року, форма яких передбачає підпис представника споживачів, замість останніх, підписані працівниками КП «ХТМ». При цьому матеріали справи не містять доказів того, що споживачі - мешканці вищезазначеного будинку, уповноважували зазначених працівників Новобаварської філії КП «ХТМ» на підписання таких актів, або були присутні при їх складанні та відмовились від підпису. Будь-яких інших документів, щодо зняття показань приладу обліку в зазначеному будинку, які були б підписані споживачами суду також не надано.

Відповідач, всупереч передбаченого статтями 12, 81 ЦПК України процесуального обов`язку, не надав до суду докази на спростування вказаних висновків суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що всупереч пункту 14 Правил, протягом всього опалювального періоду з жовтня 2017 року по квітень 2018 року, КП «ХТМ» зняття показань будинкових засобів обліку проводилось без присутності представника споживачів, що не спростовано наданими відповідачем щомісячними відомостями, і свідчить про порушення прав споживачів, яке передбачено підпунктом 4 пункту 29 Правил на перевірку кількісних і якісних показників надання послуг (якість і тиск води, температура гарячої води, температура повітря у приміщеннях тощо) у порядку, встановленому цими Правилами, та пунктом 8 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Таким чином суди, попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про наявність підстав для визнання незаконними дій КП «ХТМ» щодо зняття показань приладу обліку теплової енергії, встановленому у будинку АДРЕСА_2 , протягом всього опалювального періоду з жовтня 2017 року по квітень 2018 року без присутності представника споживачів послуг з централізованого опалення - мешканців зазначеного будинку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині вирішення позовних вимог про зобов`язання здійснити перерахунок оплати вартості послуг з централізованого опалення та відмовляючи у задоволенні позову у цій частині, апеляційний суд виходив з того, що вимоги позову у цій частині є необгрунтованими.

Так, апеляційний суд не погодився з тим, що є доведеним факт переплати позивачем вартість послуг за період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року включно у сумі, що дорівнює вартості 437,1 ГДж неотриманої теплової енергії з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із статтею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У статті 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Акт-претензія від 16 жовтня 2017 року був складений у односторонньому порядку споживачами послуг з порушенням правил складання такого документу, які передбачені пунктами 33, 36-38 Правил, які передбачають, що у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв`язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені у договорі. У разі незгоди з результатами перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг споживач і виконавець визначають час і дату повторної перевірки, для проведення якої запрошуються представник уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представник об`єднання споживачів. За результатами повторної перевірки складається акт про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем (його представником), представником виконавця, представниками уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представником об`єднання споживачів. За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі - акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця, у двох примірниках. І лише у разі неприбуття представника виконавця в установлений договором строк для проведення такої перевірки або необґрунтованої відмови від підписання акт-претензії такий акт вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі.

З матеріалів справи не убачається, що позивач дотрималась вищевказаного порядку звернення з претензією, та що таку претензію не було розглянуто, внаслідок чого вона опинилась у ситуації, коли споживач змушений вдатися до складання одностороннього акту-претензії. Наданий позивачем акт від 16 жовтня 2017 року який не підписаний виконавцем послуг та не має відомостей про його направлення відповідачу.

Суд обгрунтовано не прийняв до уваги показання свідків та фотознімки. Такі докази не є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами у розумінні статей 76-80 ЦПК України та не можуть свідчити про те, що показники приладу обліку теплової енергії - теплолічильника до початку опалювального періоду з жовтня 2017 року по квітень 2018 року становили 437,1 ГДж.

Якщо позивач ставить під сумнів знятті показань лічильника відповідачем, то він не був позбавлений можливості на спростування цих відомостей звернутися за висновком до спеціаліста або відповідно до пункту 21 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 № 1198, виконати позапланову повірку приладів комерційного обліку за рахунок ініціатора такої повірки. Оскільки позивач з такими заявами до суду першої інстанції або у досудовому порядку не звертався, експертних висновків за результатами дослідження електронного архіву лічильника з висновками про наявність помилок у знятті показання лічильника - до суду не надала, тому у суду відсутні підстави приймати акт від 16 жовтня 2017 року як належний і допустимий доказ.

Крім того, апеляційний суд встановив, що надані представником КП «ХТМ» відомості обліку теплової енергії, в яких дані показань приладу обліку теплової енергії зафіксовані підприємством, співпадають з наведеними позивачем даними у розрахунках.

Отже, обгрунтованими є висновки апеляційного суду про недоведеність позову в частині зобов`язання КП «ХТМ» здійснити перерахунок оплати вартості послуг з централізованого опалення ОСОБА_1 , як споживачу за особовим рахунком НОМЕР_1 , за опалювальний період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не вирішив низки питань та не встановив фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи та дійшов помилкового висновку про недоведеність обставин переплати за спожиту теплову енергію. Позивач вказує на те, що в частині перерахунку кількості спожитої теплової енергії апеляційний суд взяв до уваги лише доводи відповідача. ОСОБА_1 зазначає, що апеляційний суд не надав правової оцінки аргументам відзиву на апеляційну скаргу.

Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (висновок Великої палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук