КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Батрин О.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1171/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Верланова С.М., Савченка С.І.

секретар - Тютюнник О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів,

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача (визнання кредитного договору виконаним та його припинення )

Свої вимоги обґрунтовував тим , що 15 лютого 2013 року між ним т банком укладено Генеральну угоду № SAMDN5808 про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої сторони домовились про зменшення заборгованості за кредитним договором № SAMDN6349 від 17 жовтня 2011 року та визначили нові строки її погашення.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15 квітня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь відповідача заборгованість у розмірі 56 555,93 грн за кредитним договором б/н від 15 лютого 2013 року та 565,56 грн. судового збору.

У подальшому борг позивача за генеральною угодою від 15 лютого 2013 року збільшився до 107 992,66 грн.

У серпні 2016 року банк направив ОСОБА_1 лист , де зазначено ,що в разі погашення основного боргу в сумі 43 692,96 грн в строк до 22 серпня 2017 року, банк зобов`язується провести сторнування (списання) нарахованих відсотків пені , комісій в повному обсязі, і здійснити закриття договорів № SAMDN5808 та WWBWJF@12124167, про що надати довідку про відсутність боргових зобов`язань між банком і клієнтом .

Позивач виконав вказані зобов`язання та сплатив необхідну суму до спливу зазначеного строку. Однак, відповідач не визнає виконання позивачем вказаного договору і продовжує нарахування відсотків, пені та інших штрафних санкцій за кредитним договором № SAMDN5808, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Позивач просив визнати виконаною та припиненою генеральну угоду № SAMDN5808 про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт від 15 лютого 2013 року, укладену між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є відповідач, та позивачем.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року позов задоволено.

Визнано генеральну угоду № SAMDN5808 про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт від 15 лютого 2013 року, укладену між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 припиненою.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 11 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір в розмірі 840, 80 грн.

Не погодившись з рішення суду, відповідач АТ «Комерційний банк «Приват Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. У скарзі зазначали, що пропозиція банку, яка була направлена ОСОБА_1 щодо погашення боргу і списання нарахованих відсотків пені, комісій в повному обсязі, і здійснити закриття договорів не є договором , та не породжує зобов`язань. Станом на липень 2019 року у позивача наявна заборгованість в сумі 150 521,51 грн.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 28 січня 2021 року, за адресами, які зазначені в матеріалах справи. Представники сторін приймали участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того що ОСОБА_1 в повному обсязі та належним чином виконав умови погашення заборгованості по кредитному договору № SAMDN5808 від 15 лютого 2013 року , у зв`язку з чим його зобов`язання перед банком є припиненими .

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду не ґрунтуються на вимогах закону.

Як видно з матеріалів справи, 15 лютого 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої позивач отримав кредит у розмірі 43 521,94 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку за кредитом та погашення заборгованості здійснювати починаючи з 1 по 25 число кожного місяця (а.с. 5-6, 50-73).

Відповідно до умов генеральної угоди , сторони дійшли згоди щодо зменшення розміру заборгованості, що виникли за кредитними договорами №SAMDN6349 від 17 жовтня 2011 року № Б/н від 29 вересня 2011 року. Відповідно до п.1.6 угоди, підписання даної генеральної угоди не є рішенням Банку про анулювання заборгованості позичальника.

Внаслідок неналежного виконання позивачем ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15 квітня 2014 року у справі № 2/679/261/2014 з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором б/н від 15 лютого 2013 року у розмірі 56 555,93 грн. та 565,56 грн. суму судового збору (а.с. 8-10, 42-43).

Листом заступника керівника Департаменту безпеки Південно-Західного РУ ПАТ КБ «Приватбанк» Демчука Ю.О. від 22 серпня 2016 року позивача ОСОБА_1 повідомлено про прийняття позитивного рішення про можливість не стандартного погашення заборгованості по кредитному договору № SAMDN5808 від 15 лютого 2013 року з відкриттям гривневого рахунку № НОМЕР_1 на ім`я позивача. Також зазначено, що станом на 22 серпня 2016 року загальна заборгованість по кредитному договору № SAMDN5808 від 15 лютого 2013 року становить 107 992,66 грн.

Позивачу необхідно внести загальну суму 43 692,96 грн до погашення по договору № SAMDN5808 від 15 лютого 2013 року в строк до 22 серпня 2017 року. При умові повного погашення основного боргу у розмірі 43 692,96 грн. ПАТ КБ «Приватбанк» зобов`язується провести сторнування (списання) нарахованих відсотків, пені, комісій в повному обсязі і здійснити закриття договорів № SAMDN5808 та «WWBWJF@12124167», про що надати довідку про відсутність боргових зобов`язань між Банком та ОСОБА_1 (а.с. 11).

В матеріалах справи містяться копії квитанцій , з яких видно , що починаючи із 01 вересня 2016 року по 05 липня 2017 року, позивач ОСОБА_1 здійснював платежі на погашення заборгованості на рахунок № НОМЕР_1 . Загальна сума сплачених коштів складає 43 700 грн (а.с.12-15).

Як видно із розрахунку заборгованості, станом на серпень 2019 року заборгованість становить 150 521 ,51 грн .( а.с. 16-19) .

Постановляючи рішення, суд першої інстанції вважав ,що кредитні зобов`язання виконані, а відтак жодних неврегульованих питань між сторонами договору не існує, а тому зобов`язання за спірним договором є припиненими.

Проте поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (§1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Разом з тим судом першої інстанцій не взято до уваги такого.

Відповідно до ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів.

За змістом ст. ст. 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного (господарського) законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 "Припинення зобов`язання" розділу І книги п`ятої "Зобов`язальне право" ЦК України, норми якої передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599), переданням відступного (стаття 600), зарахуванням (стаття 601), за домовленістю сторін (стаття 604), прощенням боргу (стаття 605), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606), неможливістю виконання (стаття 607), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609) ( Постанова Верховного Суду України від 20 грудня 2017 року )

Насамперед зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Матеріали справи не містять доказів належного виконання зобов`язання, прийнятого кредитором, в результаті якого би припинились права та обов`язки сторін, враховуючи той факт, що банк заперечує належне виконання кредитних зобов`язань і наявну заборгованість позивача перед банком. Не містять таких застережень і умови Генеральної угоди. За таких обставин між сторонами існує спір щодо визначення розміру наявної заборгованості.

Виходячи із засад ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин .

Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відсутність порушеного права, чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, способам, визначеним законодавством є підставою для відмови у позові.

З урахуванням викладеного, пред`явлення позову щодо припинення дії кредитного договору,за наявності неврегульованих питань між сторонами, унеможливлює вирішення справи по суті. Спосіб захисту, обраний позивачем є неналежним, а відповідно, і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб є неможливим.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що рішення суду піддягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 365, 367, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1261 (одну тисячу двісті шістдесят одну) гривню 20 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»; адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, .

Повний текст постанови виготовлено 29 січня 2021 року.

Головуючий

Судді