ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті апеляційного провадження
09 грудня 2021 року
м. Харків
справа № 617/330/21
провадження № 22ц/818/6589/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Пилипчук Н.П., Хорошевського О.М.

перевіривши відповідність вимогам закону апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Вовчанського районного суду Харківської області від 26 серпня 2021 року в складі судді Сербіненко І.В. по справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої Державі внаслідок втрати військового майна під час проходження військової служби за контрактом
в с т а н о в и в:
Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 26 серпня 2021 року провадження у справі закрито.
На вказану ухвалу суду поштою 19 жовтня 2021 року Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій міститься клопотання про відстрочення сплати судового збору, та заяву про поновлення строку. Вказала, що копію оскаржуваної ухвали отримано лише 23 вересня 2021 року.
Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 01 листопада 2021 року клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору залишено без задоволення; апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишено без руху та встановлено Військовій частині НОМЕР_1 строк 10 днів для надання до суду заяви про поновлення строку з зазначенням поважних причин пропуску строку з 08 жовтня 2021 року по 19 жовтня 2021 року та відповідних доказів щодо цього, а також сплати судового збору в сумі 2270,00 грн з дня отримання копії цієї ухвали.
Зокрема, в ухвалі зазначено, що строк на апеляційне оскарження ухвали суду у Військової частини НОМЕР_1 закінчився 10 вересня 2021 року, та з урахуванням того, що копію оскаржуваної ухвали суду вручено їй 22 вересня 2021 року, міг бути поновлений у разі подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня отримання копії оскаржуваної ухвали суду, а саме до 07 жовтня 2021 року включно. Однак, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу лише 19 жовтня 2021 року. У заяві про поновлення строку Військова частина НОМЕР_1 лише вказала, що справа перебувала у провадженні суду першої інстанції протягом шести місяців, проте поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду з 08 жовтня 2021 року по 19 жовтня 2021 року апелянтом не вказано.
На виконання ухвали судді 22 листопада 2021 року засобами електронної пошти Військова частина НОМЕР_1 подала до суду апеляційної інстанції заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та копію платіжного доручення про сплату судового збору у вказаному розмірі. Заява про поновлення строку мотивована тим, що командуванням військової частини вживались всі можливі заходи щодо отримання грошових коштів для сплати судового збору у Військової частини НОМЕР_2 . У зв`язку з тим, що Військова частина НОМЕР_2 не мала відповідних асигнувань, представником Військової частини НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу з пропуском строку. Крім того, посилалась на запровадження карантинних обмежень.
Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку судова колегія вважає, що зазначене клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).
При цьому, забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами положень законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.
Відповідно до частини 1 статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно частини 2 статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.
Пунктом 4 частини 1 статті 358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду є порушенням законних права та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13).
Право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.
Перелік поважності причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.
Отже, у випадку пропуску строку апеляційного оскарження підставами для розгляду апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.
Як вбачається з матеріалів справи оскаржувану ухвалу суду постановлено 26 серпня 2021 року. Строк на апеляційне оскарження ухвали суду у Військової частини НОМЕР_1 закінчився 10 вересня 2021 року, та з урахуванням того, що копію оскаржуваної ухвали суду вручено їй 22 вересня 2021 року, міг бути поновлений у разі подання апеляційної скарги до 07 жовтня 2021 року включно. Однак, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу лише 19 жовтня 2021 року та не вказала поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду з 08 жовтня 2021 року по 19 жовтня 2021 року.
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
Нормами ЦПК України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження. Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні скарги, повинен вчиняти всі можливі та залежні від нього дії, використовувати в повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.
Органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених, в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.
Обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не можуть бути підставою для реалізації державною установою права на оскарження у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та, відповідно, підставою для поновлення зазначеного строку.
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск такого строку з поважних причин.
У ситуації з пропуском строків державними органами (установами, закладами) поважною причиною пропуску строку не може бути необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватися принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.
Відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право в будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.
Зазначене відповідає висновкам, яких дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19, провадження № 11-24апп21, Верховний Суд в ухвалі від 23 листопада 2020 року у справі № 154/892/19, провадження № 61-15186ск20.
Посилання Військової частини НОМЕР_1 на запровадження карантину також не можуть бути взяті до уваги, оскільки пунктом 3 розділу ХІІ ЦПК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Проте, апелянтом не надано будь-яких доказів того, що неможливість подати апеляційну скаргу у строк, передбачений законом, для нього викликана саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Отже, наведені у клопотанні Військової частини НОМЕР_1 підстави пропуску строку на оскарження ухвали суду не свідчать про неможливість чи утруднення своєчасного звернення з апеляційною скаргою.
Військовою частиною НОМЕР_1 не надано суду належних доказів поважності причин пропуску строку, які не дозволяли їй подати апеляційну скаргу в розумний строк без невиправданих зволікань, і суд апеляційної інстанції надав їй достатній строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для сплати судового збору та надання заяви про поновлення строку з наведенням поважних причин пропуску такого строку з доданням доказів на їх підтвердження.
Оскільки наведені у клопотанні Військової частини НОМЕР_1 підстави пропуску строку на оскарження ухвали суду є неповажними, а безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, то у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.
У разі відмови у відкритті провадження у справі, відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду.

Керуючись ст.ст. 357, 358 ЦПК України
у х в а л и в:
Клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку залишити без задоволення.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Вовчанського районного суду Харківської області від 26 серпня 2021 року в складі судді Сербіненко І.В. по справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої Державі внаслідок втрати військового майна під час проходження військової служби за контрактом.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби в Основ`янському районі міста Харкова повернути Військовій частині НОМЕР_1 2270,00 грн, сплачених 12 листопада 2021 року за платіжним дорученням № 2844 Державної казначейської служби України на рахунок UA0020661, отримувач коштів ГУК Харків обл/мХар Основ"ян/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.).

Вилучити з матеріалів справи і повернути Військовій частині НОМЕР_1 оригінал апеляційної скарги з додатками (а.с. 98-144) долучити до матеріалів справи її копію.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, після її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Н.П. Пилипчук

О.М. Хорошевський