Справа № 323/647/21
Провадження № 2/323/398/21
РІШЕННЯ

Іменем УКРАЇНИ

02.12.2021 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі судді Плечищевої О.В., при секретарі Лавданській Н.О., за участю представника позивача - адвоката Жовніренко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про визначення місця проживання дитини, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про визначення місця проживання дитини, в якому зазначає, що 20 жовтня 2017 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3 . У червні 2020 року за рішенням суду шлюб між ними було розірвано та, за усною домовленістю з відповідачем, їх спільний син постійно проживав і проживає разом з нею. Згідно судового наказу Ленінського районного суду м. Запоріжжя на її користь призначено стягнення аліментів на дитину у розмірі ј частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 13.04.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначає, що повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про нього, займається вихованням, слідкує за його розвитком і здоров`ям, віддає дитині свою любов і турботу, велику увагу приділяє розвитку дитини. Вона ніколи не перешкоджала і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дитиною. Оскільки дитина ще не в змозі відвідувати дошкільний навчальний заклад, вона з сином грають у розвиваючі ігри, читає книги, розглядають розвиваючі картинки, розповідає казки тощо.

Батько дитини з січня 2020 року не виконує свої батьківські обов`язки, а саме не приходить до сина, не бере його гуляти та в гості до себе, взагалі не бачиться з дитиною більше року, що не сприяє позитивному розвитку дитини.

Такі дії відповідача завдають шкоди психологічному здоров`ю дитини та прямо порушують вимоги ч. 2 ст. 150 СК України, які закріплюють обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Позивач зазначає, що піклуючись про здоров`я сина, вона намагається говорити з відповідачем про його обов`язок піклуватися про розвиток, виховання та здоров`я дитини, але відповідач не реагує та продовжує ухилятися від участі у розвитку та його вихованні.

Виходячи з того, що син увесь час проживав з нею, вона займалася його вихованням та піклуванням, він прив`язаний до неї, відповідач надовго не залишався з сином, не виявляв проявів його самостійного виховання, навіть в період, коли вони проживали разом, а тому вважає, що суд повинен врахувати ці обставини та визначити місце проживання дитини з нею.

Позивач прохає визначити місце проживання сина ОСОБА_3 з нею за місцем реєстрації або проживання.

Від представника відповідача до суд надійшов відзив на позовну заяву, в якому прохає закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору. В обгрунтування відзиву зазначає, що з народження дитина зареєстрована та проживає разом з позивачкою. Після розірвання шлюбу відповідач жодним чином не претендував на те, щоб син проживав з ним. Дитина маленька, якій не виповнилося ще навіть 3 років. У такому віці дитина потребує щоденного саме материнського піклування та батько дитини це добре розуміє і будь-яких перешкод для реалізації цього права хлопчика не чинить.

Відповідь на відзив від позивача до суду не надходила.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, які зазначені у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи від останньої міститься заява про розгляд справи без її участі, з заявленими позовними вимогами не погоджується та просить закрити провадження у справі з підстав, які зазначені у відзиві на позовну заяву.

Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи від останньої мається заява про розгляд справи без її участі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суд пояснив, що відповідач по справі є його зятем, який на даний час проживає в Америці. Він неодноразово телефонував йому з погрозами, що коли він приїде із-за кордону забере у його доньки дитину і вони більше ніколи його не побачать. Коли з кожним дзвінком ці погрози не прекращалися, він змушений був звернутися до правоохоронних органів, а також почав записувати ці телефонні розмови. Він переживає за свого онука, адже його тато веде себе неадекватно, його поведінка свідчить про те, що він може викрасти дитину.

Суд, заслухавши доводи представника позивача, пояснення свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20.10.2017 року між позивачем ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_5 ) та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 20.10.2017 року (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 17.07.2018 року (а.с. 6).

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2020 року між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с. 8).

Після розірвання шлюбу, за домовленістю з відповідачем, ОСОБА_3 зареєстрований і проживає разом з позивачем за адресою її місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання № 04-28/4-956 та № 04-28/4-917 від 16.02.2021 року, актом обстеження умов проживання від 22.04.2021 року (а.с. 10-11, 54-55), а також даний факт не заперечується стороною відповідача.

Судовим наказомЛенінського районного суду м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 призначено стягнення аліментів на дитину - сина ОСОБА_3 у розмірі ј частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 13.04.2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9).

Відповідно до довідки Медичного фахового коледжу Запорізького державного медичного університету від 01.03.2021 року позивач ОСОБА_1 працює в коледжі на посаді викладача 2 категорії та її заробіток у період з серпня 2017 року по вересень 2018 року склав 105290,02 грн., тоді як середньомісячна заробітна плата складає 7520,72 грн. (а.с. 14).

ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років та отримує дохід у вигляді щомісячної одноразової допомоги при народженні однієї дитини у розмірі 860,00 грн., що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, довідкою Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району № 529 від 22.01.2021 року.

Відповідно до акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 від 22.04.2021 року, яке проводилося головними спеціалістами відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради Поліщук Г.М., Бабкою А.О. за адресою: АДРЕСА_1 , умови проживання задовільні, опалення, газо- водо- та електропостачання централізоване. Для підігріву води встановлено газову колонку. Квартира облаштована меблями та необхідною побутовою технікою: холодильник, пральна машина, газова плита, інше. Дитина мешкає разом з матір`ю в одній кімнаті, в якій наявне: двоспальний диван, шафа для одягу, поличка, письмовий стіл, стілець, на підлогах килими. Чисто, затишно. Дитина забезпечена одягом, взуттям, приладами для навчання, іграшками, книжками та іншим. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_1 - мати, ОСОБА_3 - син, ОСОБА_4 - дідусь, ОСОБА_7 - бабуся. Стосунки, традиції сім`ї добрі, присутнє взаєморозуміння, турбота, повага. Для дитини створені всі необхідні умови для утримання, навчання, виховання та розвитку в родині матері.

Згідно акту обстеження умов проживання відповідача ОСОБА_2 від 07.05.2021 року, яке проводилося начальником служби у справах дітей виконавчого комітету Оріхівської міської ради Стеблянко Н.М., головним спеціалістом-юристконсультом служби у справах дітей виконавчого комітету Оріхівської міської ради Коваленко М.І. за адресою: АДРЕСА_2, будинок в стадії ремонту (на час обстеження не жилий), який складається з двох жилих кімнат, кухні, коридору, санвузла та котельні. На території двору господарські будівлі. Будинок оснащений електроенергією, водопостачанням, водовідведенням, опалення твердопаливне. Стосунки, традиції сім`ї доброзичливі. Батько, бабуся з дідусем бажають спілкуватися з дитиною, проте невістка не дозволяє цього робити. Дідусь ОСОБА_8 та Бабуся ОСОБА_9 не розуміють суті позову ОСОБА_1 , так як ні вони, ні їх син ніколи не були проти, щоб ОСОБА_10 проживав з матір`ю. Думку ОСОБА_2 заслухати особисто не надалось за можливим, так як останній перебуває на реабілітації за кордоном. ОСОБА_2 має інвалідність ІІІ групи. При обстеженні дідусь ОСОБА_8 висловив, що вони не заперечують щодо проживання дитини з невісткою, проте хочуть визначити способи участі у вихованні дитини.

Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № 17.02/01-27/702 від 11.06.2021 служби встановлено, що з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, беручи до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, її режим дня, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, зважаючи, що місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров`ю та розвитку дитини, на підставі ч.ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України, п. 72 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», рішення комісії від 03.06.2021 року протокол № 11/11, орган опіки та піклування вважає за можливе визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 1 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно з частиною 4 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Стаття 19 Сімейного кодексу України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язком батьків утримувати дитину.

Відповідно до частини 1 статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

З матеріалів справи вбачається про існування між колишнім подружжям особистого конфлікту, проте не вбачається конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дитини.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У пункті 1 статті 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Таким чином, враховуючи перш за все інтереси дитини, її прихильність до матері, з якою він проживає, суд приходить до висновку, що вимоги про визначення місця проживання дитини з матір`ю є обґрунтованими та доведеними.

Також суд зазначає, що доводи представника відповідача про відсутність предмету спору та необхідності закриття провадження у даній справі, які висловлені нею у відзиві на позовну заяву, є безпідставними, так як повністю спростовуються наданими стороною позивача аудіозаписами, на яких містяться погрози відповідача з приводу відібрання у позивача дитини.

Отже суд, оцінивши всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання дитини, подані докази в їх сукупності, висновок органу опіки та піклування, повністю погоджується з таким висновком щодо доцільності визначення місця проживання дитини з матір`ю. Суд враховуючи всі можливості батьків забезпечити належні умови для виховання та розвитку дитини, його духовний та фізичний розвиток, вважає необхідним визначити місце проживання дитини з матір`ю, оскільки це буде відповідати насамперед інтересам дитини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 150, 161 СК України, ст.ст. 76-83, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про визначення місця проживання дитини- задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем її реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 або фактичним місцем проживання матері.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за подачу позову до суду в розмірі 908 грн. на користь держави.

Рішення може бути оскаржено суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення до Запорізького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Плечищева О.В.

Повний текст рішення виготовлено 09.12.2021 року.