ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2187/20
Провадження №2/477/250/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 (не з`явився),

відповідача ОСОБА_2 (не з`явилась),

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просив змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення.

Посилався на те, що за час шлюбу із відповідачкою у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати з нею. При цьому, рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 січня 2016 року з нього стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання сина в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що складає 3100 грн щомісяця.

В той же час у нього змінили сімейні та матеріальні обставини. Так, на теперішній час він не працює, а відповідно до судового наказу Золотоніського районного суду Черкаської області від 06 листопада 2020 року з нього стягуються аліменти на утримання його дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, сума яких складає 1159 грн.

Посилаючись на положення ст. 192 СК України, та вказуючи, що за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального становища або сімейного стану платника чи одержувача аліментів розмір їх може бути зменшено за рішенням суду, просив змінити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , які стягуються в частці від його доходу, на тверду грошову суму в розмірі 1200 грн. щомісяця.

16 грудня відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову через його необґрунтованість. Зазначила, що посилання позивача на його скрутне матеріальне становище є надуманим, оскільки він працездатний, постійно виїжджає за кордон на заробітки, де отримує прибутки. Також вказала, що обов`язок по утриманню дити мають обоє батьків, а тому позивач не має права ухилятися від належного забезпечення умов проживання та виховання своєї дитини.

Правом подання відповіді на відзив позивач не скористався.

Ухвалою суду від 20 січня 2021 року підготовче провадження в справі було завершено і справа призначена для розгляду по суті вимог.

В судове засідання сторони не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, а позов задовольнити. Від відповідачки заяв не надійшло.

Суд, вважаючи можливим розглянути справу без участі сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Сторони перебували у шлюбі з 29 квітня 2011 року, який був розірваний рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 жовтня 2018 року.

За час їх шлюбу у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір`ю.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 січня 2016 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 01 грудня 2015 року.

На виконання цього рішення судом 11 лютого 2016 року видано виконавчий лист.

За Конституцією України, статтею 4 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.

Відповідно до статей 1, 3 ЦК України, статей 2, 4, 12-13, 367 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, слід зауважити, що, виходячи із загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, в порядку цивільного судочинства регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

При цьому, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, для чого роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і допомагає здійсненню їхніх прав.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а якщо домовленості немає, то за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів ч.1-3 ст. 181 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 2 цієї статті визначає, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В ст. 183 СК України визначено частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Крім того, ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як визначає закон в ч. 3 ст. 181 СК України право на зміну способу стягнення аліментів належить лише їх одержувачу.

В своєму позові ОСОБА_1 , хоча й вказує про необхідність зменшення розміру аліментів відповідно до положень ст. 192 СК України, проте по своїй суті він вимагає змінити спосіб їх стягнення із частки від заробітку на тверду грошову суму 1200 грн щомісяця.

Оскільки позивач є платником аліментів, які присуджені у частці від його доходу, а не у твердій грошовій сумі, тому право на зміну способу стягнення аліментів він не наділений. Таке положення ч.3 ст.181 СК України повністю відповідає, перш за все, інтересам дитини, а також особи, з якою дитина проживає. Посилання позивача на положення ст.192 СК України, як на підставу задоволення заявлених ним вимог, є безпідставним, адже він, як платник аліментів, має право звертатися з позовом про зміну розміру стягнутих рішенням суду аліментів, але в межах визначеного таким рішенням способу їх стягнення.

Також позивач, бажаючи зменшити розмір сплачуваних аліментів, не надав доказів про сплату аліментів, їх розмір, розмір заборгованості, отримані доходи тощо, що могло слугувати підставою для їх зменшення.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Виходячи із виписаних положень закону суд не має підстав для задоволення позову.

За викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, - відмовити.

Дані про сторони:

-позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

-відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає в АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення, його повний текст складено на 16 лютого 2021 року.

Суддя Р.В.Козаченко