П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року

м. Рівне

Справа № 568/484/21

Провадження № 22-ц/4815/1392/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської районної державної адміністрації Рівненської області,

заінтересована особа Дубенська районна державна адміністрація Рівненської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 17 серпня 2021 року (постановлену у складі судді Сільман А.О.) за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дубенська районна державна адміністрація Рівненської області, Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської районної державної адміністрації Рівненської області про заміну боржника (сторони виконавчого провадження) на його правонаступника у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської районної державної адміністрації Рівненської області про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки проведення повного розрахунку при звільненні працівника,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про заміну боржника (сторони виконавчого провадження) на його правонаступника у справі за її позовом до Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської районної державної адміністрації Рівненської області про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки проведення повного розрахунку при звільненні працівника.

В обґрунтування заяви зазначає, що рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 22.06.2021 року (справа №568/484/21) її позовну заяву до Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської районної державної адміністрації Рівненської області задоволено частково. Стягнуто з Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської державної адмінстрації Рівненської області на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 60301,50 грн. за період з 15.05.2020 року по 22.06.2021 року. Додатковим рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 01.07.2021 року стягнуто з Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської державної адміністрації Рівненської області на її користь 11870 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу. Станом на 16.08.2021 року рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 22.06.2021 року та додаткове рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 01.07.2021 року не виконано, так як Радивилівську районну державну адміністрацію Рівненської області, у тому числі її структурний підрозділ Відділ освіти, культури, туризму, молоді і спорту Радивилівської РДА, приєднано до Дубенської районної державної адміністрації Рівненської області. Крім того, зауважує, що Відділ освіти, культури, молоді та спорту Дубенської райдержадміністрації також із 13.01 2021 року перебуває у стані припинення. Наголошує, що формальне існування юридичної особи боржника Відділу освіти, культури, туризму, молоді і спорту Радивилівської РДА, визначення його правонаступником Відділу освіти, культури молоді та спорту Дубенської РДА, який також перебуває у процесі припинення - зумовлюється об`єктивна неможливість виконання судового рішення на заключному етапі судового провадження, що порушує її права стягувана на ефективну реалізацію судового рішення та безпосередньо підриває авторитет судової влади в очах суспільства через невиконання органами державної влади імперативних положень останнього. Разом із цим, кінцевим правонаступником у випадку закінчення реорганізації двох юридичних осіб ( які на даний час перебувають в стані припинення) буде Дубенська районна державна адміністрація.

Тому, зважаючи на характер правовідносин у цій справі, просить замінити у цивільній справі №568/484/21 (провадження по основному рішенню №2/568/797/21 та провадження по додатковому рішенню №2-др/568/1/21) боржника - Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської районної державної адміністрації Рівненської області на двох боржників: Дубенську районну державну адміністрацію Рівненської області, як основного боржника та Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської районної державної адміністрації Рівненської області, як субсидіарного боржника.

Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 17 серпня 2021 року заяву ОСОБА_1 про заміну боржника (сторони виконавчого провадження) на його правонаступника повернуто заявнику без розгляду.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що подана заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ч. 1 ст. 183 ЦПК України.

Не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення без розгляду її заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві Дубенська РДА просить відмовити у задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 ..

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Повертаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 про заміну боржника (сторони виконавчого провадження) на його правонаступника, суд першої інстанції дійшов висновку, що подана заява не відповідає вимогам ч. 1 ст. 183 ЦПК України.

З таким висновком місцевого суду колегія суддів погодитися не може.

Питання заміни сторони виконавчого провадження врегульовано нормами статті 442 ЦПК України.

Згідно з частинами 1-2 статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Також, аналізуючи зміст положень статті 442 ЦПК України належить дійти висновку, що указана норма не містить вимог щодо змісту і форми заяви про заміну сторони виконавчого провадження. Це означає, що така заява може бути подана у довільній формі.

Разом з цим, на переконання колегії суддів, у заяві ОСОБА_1 наведені у достатній мірі доводи та мотиви, норми процесуального та матеріального закону, якими остання обґрунтовує свою позицію щодо необхідності заміни боржника у виконавчому провадженні, а прохальна частина даної заяви чітка та зрозуміла.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі ст.64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1,2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року №9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Крім цього, у низці рішень Європейського Суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті справи.

У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, вказані обставини свідчать про необхідність надати ОСОБА_1 можливість захистити своє право у суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи у доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тому, повернення заяви ОСОБА_1 без розгляду у даному випадку суперечить завданню цивільного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 17 серпня 2021 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 10 грудня 2021 року.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Хилевич С.В.