печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2021 р. суддя Печерського районного суду м. Києва Ільєва Т.Г., при секретарі Ємець Д.О., розглянувши в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подачі позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

07.12.2021 до Печерського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 , яка передана судді Ільєвій Т.Г. 08.12.2021, в якій останній просить суд витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс», , 01133 м. Київ вул. Є.Коновальця (колишня Щорса), 31, , оригінал та засвідчену копію договору іпотеки № 711 від 29.06.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Тарасенко А.В., між ПАТ «Діамантбанк» та ОСОБА_1 про передачу в іпотеку жилих квартир АДРЕСА_5 .

Мотивуючи подану заяву ОСОБА_1 вказує, що між ПАТ «Діамантбанк» (кредитор) та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено кредитний договір № 16-06-29-006984 від 29.06.2016 р. про надання кредиту 10 млн. грн.

Згідно п. 2.1. кредитного договору позичальник прийняла зобов`язання в день укладення цього договору в забезпечення виконання зобов`язань за ним забезпечити надання в іпотеку ОСОБА_1 нерухомого майна: жилі квартири № № 4 , 5 , 6 , 7 . АДРЕСА_5 .

Як стало відомо заявнику, в забезпечення виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору на підставі договору іпотеки № 711 від 29.06.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Тарасенко А.В., було передано в іпотеку наступне нерухоме майно: жилі квартири АДРЕСА_5 .

Згідно укладеного між ПАТ «Діамантбанк» та ТОВ «ФК «Фактор Плюс» договору про відступлення прав № F42GL23222 від 30.07.2018 р. права вимоги до позичальника по кредитному договору відступлено ТОВ «ФК «Фактор Плюс».

Про звернення стягнення на нерухоме майно в позасудовому порядку заявнику стало відомо від свого представника адвоката Москаля Г.Г., який отримав Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 137582126 від 13.09.18 р., № 137570371 від 13.09.18 р„ № 137574135 від 13.09.18 р., № 137565985 від 13.09.2018 р„ № 137578666 від 13.09.2018 р. у додатках до касаційної скарги ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» у справі № 755/17900/18, у якій адвокат Москаль Г.Г. представляв інтереси позичальника.

Власником нерухомого майна, право власності на яке в позасудовому порядку, на підставі договору іпотеки № 711 від 29.06.2016, було перереєстровано на ТОВ «ФК «Фактор Плюс», являвся ОСОБА_1 .

Зазначений договір іпотеки, на переконання заявника, не відповідає вимогам для чинності правочину, передбаченим ст. 203 ЦК, оскільки заявником не укладався і не відповідає його волі, що порушує його права.

З метою захисту порушених прав ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовною заявою до ТОВ «ФК «Фактор Плюс» про визнання недійсним укладеного (начебто) ним з ПАТ «Діамантбанк» договору іпотеки № 711 від 29.06.2016 р., на підставі якого передано в іпотеку належне заявнику нерухоме майно, на яке було звернене стягнення в позасудовому порядку і яке вибуло з власності заявника, що і послугувало підставою для звернення до суду з даною заявою.

Дослідивши заяву про забезпечення позову до позовної заяви та долучені до неї матеріали, суд зазначає таке.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, як встановлено частиною 1 статті 81 ЦПК України.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також, відповідно до вимог ст. 79-80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з приписами частини 5 статті 81 та частини 1 ст. 83 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу, як передбачено частиною 4 статті 83 ЦПК України.

Положеннями ст. 116 ЦПК України, встановлені підстави та порядок забезпечення доказів.

Так, згідно ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів.

У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Статтею 117 ЦПК України визначені вимоги до заяви про забезпечення доказів.

Згідно п. 4,5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Проте, у заяві ОСОБА_1 про забезпечення доказів не наведено обставин, які б свідчили про те, що подання зазначених ним доказів може стати неможливим або ускладненим.

Крім цього, підставою забезпечення доказів шляхом їх витребування є неможливість їх подачі самостійно, проте, заявником не підтверджено того, що він звертався до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс», і, як наслідок, не зміг отримати запитувані документи.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення доказів.

Керуючись ст.ст. 4,91,116,117,118, 259-261 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подачі позовної заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.Г. Ільєва