Справа № 191/349/20
Провадження № 2/191/13/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прижигалінської Т.В.,

за участю секретаря Силкіної О.Г.

розглянувши, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу по договору завдатку, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу по договору завдатку, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12.07.2019 року відповідач по справі - ОСОБА_2 отримав від нього 20000,00 Євро, як завдаток для придбання автомашини «Фольксваген Шаран» про що власноручно написав розписку. Між ними була укладена угода, відповідно до якої відповідач зобов`язувався протягом місяця придбати за межами України /Німеччині/ легковий автомобіль "Фольксваген Шаран" на його ім`я, перевезти його на територію України, розмитнити його та зареєструвати, а він, у свою чергу, повинен буде оплати вартість автомобіля та оплатити вартість послуг відповідача. У виконання угоди відповідач запропонував сплатити йому завдаток у розмірі 20 тис. Євро, а решту після виконання усіх домовленостей. Протягом липня-серпня 2019 року відповідач постійно телефонував йому, говорив, що автомобіль вже придбав і найближчим часом розмитнить його та зареєструє. Однак минали дні, а конкретного результату не було, почалися різні «виправдовування» з боку відповідача, покликання на певні "труднощі", прохання почекати. Коли відповідач почав заговорюватися, повторюватися у своїх поясненнях, "вишукувати" нові причини затримок, тоді він 18.09.2019 року направив йому через почтове відділення письмову вимогу щодо повернення грошей та пригрозив, що буде звертатися до правоохоронних органів. Оскільки відповідач продовжував ухилятися від виконання взятих на себе зобов`язань, позивач вимушений був звертатися до правоохоронних органів на що отримав відповіді про те, що у даному випадку мають місце цивільно-правові відносини, тому йому слід звертатися до суду. Відповідно до офіційного курсу валют НБУ станом на 11.01.2020 року Євро 26,5874 грн.. Таким чином, відповідач у добровільному порядку відмовляється повернути отриманий 12.07.2019 року завдаток у розмірі 20 тис. Євро, отриманих від нього на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Відповідно до вимог ст..571 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. У даному зобов`язанні він є боржником, а відповідач - кредитором. У грудні 2019 року відповідач визнав, що порушення зобов`язання сталося з його вини та пообіцяв повернути отриманий завдаток, однак все це залишилося пустою обіцянкою.

У зв`язку з цим, позивач, уточнивши свої позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на його користь 20000 Євро, оскільки 20000 Євро відповідачем йому повернуто.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав частково та просив стягнути з відповідача по справі 20000 Євро суму розміру завдатку, у зв`язку з порушенням зобов`язання кредитором.

Представник відповідача надала заяву про розгляд справи без її участі та участі відповідача. В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В матеріалах цивільної справи міститься розписка від 12.07.2019 року, згідно якої ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 завдаток на купівлю машини «Фольксваген Шаран» в розмірі 6500 Євро та 13500 Євро, про що свідчить його підпис.

18.09.2019 року позивачем на адресу ОСОБА_2 була надіслана вимога про повернення грошей, згідно якої останній ставив ОСОБА_2 до відома, що у випадку не повернення протягом трьох днів отриманих ним коштів в розмірі 20000 Євро, він буде вимушений звернутися у правоохоронні органи з письмовою заявою про пред`явлення йому підозри у вчиненні шахрайства. Крім того, в даній вимозі ОСОБА_1 зазначив, що «При укладенні «угоди» Ви пообіцяли до 20.07.2019 року передати мені автомобіль. Після закінчення зазначеного терміну, не виконавши зобов`язання, Ви запропонували протягом місяця, тобто до 12 серпня 2019 року придбати на моє ім`я автомобіль на більш вигідних умовах з нульовим пробігом..».

Згідно інформаційної довідки Національного Банку України станом на 11.01.2020 року ( на день звернення позивача до суду) офіційний курс 1 Євро складає 26,5874 грн.

Постановою слідчого СВ Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області від 07.10.2020 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000807 від 18.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України ( за заявою ОСОБА_1 ) закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Постановою слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області від 22.06.2021 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000807 від 18.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України ( за заявою ОСОБА_1 ) закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Крім того, в даній постанові містяться пояснення ОСОБА_2 , згідно яких останній пояснив, що при зустрічі в липні 2018 року в м. Жидачеві в адвокатській конторі ОСОБА_3 , останній передав гроші в сумі 4000 Євро, як завдаток за автомобіль, про що він написав відповідну розписку. Вказані грошові кошти зберігались в нього. В подальшому в кінці липня 2018 року до нього знову зателефонував ОСОБА_1 , пояснив, що не хоче зберігати грошові кошти у себе вдома і передав мені 16 000 Євро, про що він знову написав відповідну розписку. В подальшому в жовтні 2018 року виникла необхідність оплачувати за зберігання автомобіля в Німеччині і вони знову зустрілись з ОСОБА_4 і знову не вирішили щодо поїздки за кордон по автомобіль. В кінці 2018 року ОСОБА_1 продав свій автомобіль і пояснив, що потрібно пригнати йому автомобіль, і поставив вимогу негайно перегнати автомобіль, або повернули грошові кошти. Через відсутність можливості виїхати за кордон, а в подальшому через пандемію коронавірусу, він не мав можливості особисто виїхати за кордон за автомобілем для ОСОБА_3 і запропонував йому в тимчасове користування власний автомобіль марки Ауді А6, він відмовився. Грошові кошти повернути він не міг, оскільки вони були вже вкладені в автомобіль. В результаті ОСОБА_1 відмовився від автомобіля і вони домовились, що грошові кошти він зможе повернути лише після продажу автомобіля. В подальшому 20.10.2019 року він повернув ОСОБА_5 4800 доларів США, а 26.04.2021 року він повернув Лешезі Володимиру 16100 Євро. про що отримав від останнього відповідні розписки. Жодного умислу на вчинення шахрайських дій відносно ОСОБА_3 він не мав, надав відповідні власні документи, написав розписки в отриманні грошових коштів, неодноразово пропонував способи виїзду за кордон та доставки автомобіля, не переховувався, на телефонні дзвінки відповідав, а в подальшому коли ОСОБА_1 відмовився від автомобіля, повернув грошові кошти ОСОБА_5 в повному обсязі. До матеріалів додано копію розписки з наступним змістом : «Розписка 26.04.2021 м. Жидачів Сьогодні отримав від ОСОБА_2 16100,00 ( шістнадцять тисяч сто Євро) у погашення боргу по договору завдатку від 12.07.2020. Попередньо отримав 4800 (чотири тисячі вісімсот доларів США) ( підпис) В.Лешега.

У своїй Постанові від 17.06.2021 року у справі № 711/5065/15-ц ( провадження № 61-18537св19) Верховний Суд виклав свою правову позицію, а саме : « Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання. Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами. Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі».

Враховуючи наведене та положення статті 570 ЦК України, сума, яка зазначена в розписці від 12.07.2019 року завдатком, фактично є авансом, оскільки сторонами не дотримано умов, визначених статтею 570 ЦК України, а саме не укладено основного договору на купівлю автомобіля, на виконання якого передано кошти, та який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства. Крім того, матеріалами справи не було встановлено, що порушення зобов`язання сталося з вини кредитора або з вини боржника. Оскільки позивач надав суду письмові пояснення про те, що відповідачем на даний час повернуто 20 000 Євро згідно розписки, що є авансом, а не завдатком, то й відсутні підстави для застосування положень ст. 571 ЦК України в частині стягнення додаткової суми у розмірі завдатку 20 000 Євро.

Таким чином, уточнені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та ст. ст. 15,16,570,571 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 141, 223, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні уточнених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу по договору завдатку в розмірі 20000 Євро відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. В. Прижигалінська