Справа №461/8602/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року м.Львів

суддя Галицького районного суду м. Львова Фролова Л.Д., розглянувши матеріали позовної заяви акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги.

Акціонерне товариство "Універсал Банк" звернулось до суду з вказаною позовною заявою. Свої вимоги мотивував тим, що 08 червня 2021 року на рахунок відповідача був зарахований помилковий переказ в сумі 1 770.00 євро. Згідно з отриманими банком листам, відправник переказу повідомив, що він є жертвою шахрайства. Відтак, банком було відкликано суму 1 770.00 євро та відправлено таку банку-відправнику. Однак, до здійснення перерахунку зазначеної грошової суми, відповідачем було переведено кошти на інший рахунок. Банком було надіслано до відповідача письмову претензію з проханням повернути перераховані кошти, однак така була залишена ОСОБА_1 без уваги. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 1 770.01 євро (що становить 53986,81 в гривневому еквіваленті). Крім того, за користування безпідставно одержаними грошима просив стягнути з відповідача 4489,56 грн. заборгованість за відсотками.

Рух справи в суді.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 21 жовтня 2021 року відкрито провадження по справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в судове засідання.

Позиція сторін по справі.

Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі №461/8602/20, та копія позовної заяви з додатками надсилалася судом на адресу відповідача, та згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, була отримана ОСОБА_1 . Однак відзиву чи заперечень по справі остання не надала.

Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі виходячи з наступного.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Судом було встановлено, що 15 січня 2018 року між сторонами було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг.

Як вбачається з довідки про наявність рахунку від 28 липня 2021 року, - 15 січня 2018 року ОСОБА_1 відкрила гривневу картку. 10 жовтня 2020 року, відповідно до заяви клієнта про відкриття поточного рахунку в іноземній валюті, остання відкрила «єврову картку» строком дії до травня 2024 року.

Відповідно до руху коштів по картці: 08 червня 2021 року о 12:15:00 на рахунок відповідача був зарахований помилковий переказ в сумі 1 770.00 євро. Вказаний переказ було перераховано відповідачем 08 червня 2021 року о 21:54:42 на власну «гривневу картку». 22 липня 2021 року банком було знято з рахунку відповідача 1769,99 євро, після чого на рахунку у ОСОБА_1 залишився від`ємний залишок.

Відповідно до виписки по гривневій картці № НОМЕР_1 , 08 червня 2021 року о 21:54 відповідачем була проведена операція поповнення з єврової картки на суму 58 215.00 грн.

Згідно з отриманими банком листам, відправник переказу повідомив, що він є жертвою шахрайства. Відтак, банком було відкликано суму 1 770.00 євро та відправлено таку банку-відправнику.

Як вбачається з розрахунку заборгованості та процентів від 12 жовтня 2021 року по заборгованості за від`ємним залишком коштів за договором №б/н від 15 січня 2018 року, укладеного між АТ «Універсал Банк» та клієнткою ОСОБА_1 за період з 22 липня 2021 року по 22 серпня 2021 року, - загальний залишок заборгованості за від`ємним залишком складає 53986,81 грн., загальний залишок заборгованості за процентами складає 4489,56 грн., всього - 58476,37 грн.

28 липня 2021 року банком було направлено на адресу відповідача письмову претензію про повернення від`ємного залишку коштів, однак така претензія була залишена відповідачем без уваги.

Мотиви прийняття рішення судом.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Перелік ситуацій, що міститься в частині 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України, при виникненні яких допускається застосування норм статті 1212 Цивільного кодексу України не є вичерпним, отже, ці положення можуть поширюватися і на інші відносини, якщо має місце безпідставне збагачення.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов:

а) набуття або збереження майна,

б) набуття або збереження за рахунок іншої особи,

в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї -якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі N 6-3090цс15).

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювана шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої, та його безпідставного збереження.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 січня 2020 року у справі №161/17945/18 (провадження № 14-599цс19) дійшла висновку, що у відповідності до частини першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України.

Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача це майно

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем доведено обставини, з якими закон пов`язує можливість стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів, у зв`язку з чим позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» є обґрунтованими, оскільки з наданих до суду матеріалів вбачається доведений факт, що за рахунок позивача, без будь-якої правової підстави, відповідачем було набуте майно у вигляді грошових коштів в розмірі17069 євро, що еквівалентно становить 53986,81 грн. про що суду були надані належні та допустимі докази, тому відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України безпідставно набуті кошти підлягають поверненню.

Крім того, за користування безпідставно одержаними чи збереженими грошима нараховуються відсотки. Згідно із частиною другою статті 1214 ЦК у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 нього Кодексу). Водночас в такому випадку розмір процентів за користування грошовими коштами законом не передбачено. Відтак, нарахування відповідачу процентів за користування чужими грошовими коштам-може бути здійснене на рівні облікової ставки Національного банку України за аналогією закону на підставі приписів статті 1048 ЦК.

Вказана правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17.

Відповідно до пункту 5.20 Умов і правил термін повернення овердрафту в повне-г обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту.

Тобто з 22 серпня 2021 року минуло 30 днів, а відтак заборгованість є простроченою. Нарахування відповідачу процентів за користування безпідставно набутими грошовими коштами може бути здійснене на рівні облікової ставки Національного банку України за аналогією закону на підставі приписів статті 1048 ЦК України. Зазначене підтверджується постановою Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 року у справі 910/10156/17. Враховуючи вищевикладене з відповідача слід стягнути заборгованість за процентами в сумі 4489,56 грн.

Судові витрати по справі.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що судом позовні вимоги було задоволено в повному обсязі, суд приходить до переконання, що такі підлягають стягненню з відповідача

Керуючись ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273-274, 279, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовільнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість в розмірі 58476,37 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір в розмірі 2270 грн.

Позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк» 04114, м. Київ, вул. Атозаводська, 54/19, .

Відповідач: ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.Д. Фролова