ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/931/21
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Іщенко І.М., за участі секретаря судового засідання
Клисак Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Органу опіки та піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, в інтересах неповнолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав,
01.01.2021 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов Органу опіки та піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в якому просять позбавити батьківських прав відповідачів по справі відносно їх неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Петриківської селищної ради від 25.06.2021 №06 було розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно їх неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У ході проведення засідання комісії з питань захисту прав дитини Петриківської селищної ради було встановлено, що мати дітей ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а місце знаходження батька ОСОБА_4 . Органу опіки та піклування Петриківської селищної ради не відомо.
За місцем проживання родини відповідачів за адресою АДРЕСА_1 , умов для проживання і виховання дітей не має, в будинку антисанітарний стан, підлога глиняна, покриття відсутнє, стіни глиняні без шпалер, дроти які ведуть до розеток оголені та знаходяться під напругою. На території подвір`я розташовані господарські споруди, одна з яких знаходиться в аварійному стані. В приміщенні цієї споруди, яка несе ризик обвалу облаштовано ігрову зону.
Батько дітей ОСОБА_4 проживає окремо від сім`ї, матеріально дітям не допомагає, участі у вихованні дітей не приймає, має заборгованість по аліментам, притягався до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків.
Відповідачка ОСОБА_3 також притягалася до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків за фактом їх залишення без нагляду.
Крім того, незважаючи на узгодження Службою у справах дітей питання влаштування дітей відповідачів до комунального закладу дошкільної освіти «Ялинонька» з метою забезпечення догляду за дітьми, відповідач ОСОБА_3 від влаштування дітей до даного закладу відмовилася.
Враховуючи вищезазначене, 25.06.2021 комісія з питань захисту прав дитини Петриківської селищної ради прийшла до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів стосовно їхніх дітей.
02.07.2021 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
10.09.2021 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області підготовче провадження в цивільній справі закрито та призначено до судового розгляду по суті.
В судове засідання представник позивача Органу опіки та піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить справу розглянути за його відсутності.
Відповідачі до суду ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не з`явились, повідомлена належним чином ОСОБА_3 на 21.09.2021 , 3.10.2021 року, 8.10.2021 року про що особистий підпис свідчать в судових розписках та через оголошення сайті судової влади України про виклик відповідачів ( а.с.50, 52. 59).
Відповідно до ст. 223 ч. 4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно зі ст. 280 ч. 1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів коли відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не з`явився до суду без поважних причин, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями паспортів відповідачів та копіями свідоцтв про народження дітей, які містяться в матеріалах справи (а.с. 7-13).
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 14.05.2021 слідує, що 14.05.2021 представники служби у справах дітей Петриківської селищної ради спільно з КЗ «Центр соціальних служб» Петриківської селищної ради в складі комісії по вивченню умов для проживання малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відвідали родину ОСОБА_3 за їх місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 та ними було встановлено, що умов для проживання і виховання дітей не має, в будинку антисанітарний стан, підлога глиняна, покриття відсутнє, стіни глиняні без шпалер, дроти які ведуть до розеток оголені та знаходяться під напругою. На території подвір`я розташовані господарські споруди, одна з яких знаходиться в аварійному стані. В приміщенні цієї споруди, яка несе ризик обвалу, облаштовано ігрову зону. (а.с. 15-19). Вказані обставини підтверджуються фото таблицями до акту обстеження умов проживання відповідачів по АДРЕСА_1 ( в.ч.16-19)
Відповідно до довідки-характеристики на ОСОБА_3 від 01.07.2021, остання проживає разом з дітьми ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та матірю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в будинку за адресою АДРЕСА_1 з нелюдськими, антисанітарними умовами. ОСОБА_3 вихованням дітей не займається, часто залишає їх без нагляду, постійної роботи не має, притягувалася до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків
Відповідно до довідки-характеристики на відмовідача ОСОБА_4 від 01.07.2021, останній зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , однак останні два роки за вказаною адресою не з`являється, участі у вихованні дітей не приймає, має заборгованість по аліментам, притягався до адміністративної та кримінальної відповідальності (а.с. 24).
Як вбачається із довідки Петриківського відділу Дніпровського ВП № 10 від 06.07.2021 року ОСОБА_4 притягувався до кримінальної відповідальності по ст.307 ч.2, 309 ч.2, 309 ч.3 КК України.
Вироком Петриківського райсуду ОСОБА_4 був засуджений 30.11.2021 року по ст. 185 ч.3, ст. 70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75, 76 КК України із іспитовим строком на 3 роки.

Відповідно до постанови Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 24.05.2021 ОСОБА_3 була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП за неналежне виконання батьківських обов`язків відносно її неповнолітніх дітей та на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. (а.с. 20).

З довідки, виданої 21.05.2021 комунальним закладом дошкільної освіти «Ялинонька» слідує, що до вказаного закладу були подані заяви на прийом дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 відвідував дошкільний заклад з 05.07.2018 по 06.03.2019. З того часу мама дитину до закладу не приводила. Молодшого ОСОБА_2 мама до закладу не приводила взагалі (а.с. 14).

Згідно висновку органу опіки та піклування Петриківської селищної ради 25.06.2021 № 6, затвердженого рішенням Петриківської селищної ради від 25.06.2021 № 97, встановлено за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно їх неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 21, 25).

Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327 цс 18).

Згідно ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має зокрема і орган опіки та піклування.

Відповідно до ст.19 СК України, при розгляді судом спорів, зокрема щодо позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Досліджений в судовому засіданні висновок Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх неповнолітніх дітей на переконання суду є достатньо обґрунтованим, оскільки відповідає фактичним даним, що містяться в решті досліджених судом письмових доказах.

На підставі ретельного дослідження вищенаведених доказів суд приходить до висновку, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійсно ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток. Відповідачі фактично самоусунулись від подальшого виховання та утримання дітей, не забезпечили проживання дітей в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди їх фізичному та розумовому розвитку, не забезпечила умов для їх здоров`я, навчання та розвитку в дошкільному закладі освіти, залишали їх без будь-якого нагляду, що є прямою загрозою для їх життя та здоров`я.

Тобто відповідачі не працюють, свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками у відношенні дітей, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав і за наведених обставин таке позбавлення відповідає найкращим інтересам дітей.

Враховуючи вищевикладене, приділяючи увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей та враховуючи висновок органу опіки та піклування, суд вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачів по справі відносно їх неповнолітніх дітей, оскільки під час розгляду справи було достеменно встановлено факт ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по їх догляду та вихованню.

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у випадку, якщо відношення відповідачів зміниться, що буде підтверджуватись належними доказами, можливим є поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому ст. 169 СК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційною до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України..

З урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судові витрати зі сплати судового збору, розмір якого відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 264-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Позовну Органу опіки та піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, в інтересах неповнолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно їх неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 454 (чотириста пятдесят чотири) грн. 00 коп. з кожного на користь держави.

Заочне рішення може бути оскаржена позивачем до Дніпровського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: І. М. Іщенко