Справа № 308/5067/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання Бомбушкар В.П.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

перекладача - Майороші Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 19.12.2014 року вона уклала шлюб з відповідачем. У даному шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, спільне життя з відповідачем не склалося, в останні роки між ними постійно виникали сварки, непорозуміння, конфліктні ситуації через що між ними виникли неприязні стосунки. Спільне господарство ними не ведеться, шлюбні відносини припинили з лютого 2020 року. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач взагалі не надає. Позивач переконана, що примирення між нею та відповідачем, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Між нею та відповідачем досягнуто згоди щодо того, що неповнолітні діти будуть проживати з нею, водночас не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дітей. А тому на підставі вищенаведеного просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 (дві тисячі) грн. на кожну дитину, а також сплачений судовий збір.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов, з підстав, наведених у ньому. Додала, що не можуть жити разом з відповідачем, оскільки між ними постійно відбуваються сварки, свідками яких є діти. Відповідач взагалі не допомагає матеріально в утриманні дітей, лише його батьки та її батьки допомагають їй. Більше року з відповідачем проживають окремо. Відповідач зловживає алкоголем, дітьми не займається, коли перебуває в стані алкогольного сп`яніння застосовує до неї фізичне насильство. Під час сварок ображає її, виганяє з дому. При народженні доньки вона вже проживала у батьків. Відповідач не допомагає матеріально в утриманні дітей ні на даний, ні під час спільного проживання матеріально не утримував сім`ю, зароблені гроші витрачав на алкогольні напої. Лише його батьки та її батьки допомагають їй. Примирення між нею та відповідачем бути не може, оскільки всі шість років шлюбу відповідач про сім`ю не дбав, з його вини між ними постійно виникали сварки, матеріально сім`ю не утримував, зловживав алкогольними напоями.

Відповідач у судовому засіданні позов в частині стягнення з нього аліментів по 2000,00 (дві тисячі) грн. на кожну дитину визнав, проти розірвання шлюбу заперечив, зазначивши, що він вважає, що можна примиритися і зберегти сім`ю, оскільки він уже алкоголем не зловживає.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено по справі, 19 грудня 2014 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Чопської міської ради.

У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської області та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської області відповідно.

Як встановлено згідно пояснень позивача між сторонами втрачено почуття любові та поваги один до одного, натомість виникли неприязні стосунки.

З лютого 2020 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть.

Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу є неможливим.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Як встановлено в ході розгляду справи неповнолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають з матір`ю ОСОБА_1 , що не заперечується відповідачем.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Згідно ч. ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

При визначенні розміру аліментів суд, враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

Відповідач перебуває в працездатному віці, інших утриманців не має, являючись батьком неповнолітніх дітей зобов`язаний утримувати їх до повноліття.

Відповідач в судовому засіданні позов в частині стягнення з нього аліментів по 2000,00 (дві тисячі) грн. на кожну дитину визнав.

А тому враховуючи наведене, а також визнання відповідачем позову в частині стягнення з нього аліментів, суд вважає, що з ОСОБА_2 слід стягнути в користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ст. 184 СК України, у твердій грошовій сумі, в розмірі по 2000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду, і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 24, 112, 180-182, 184, 191 СК України, ст. ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 247, 263, 265, 273, 274, 279, 352-353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 19 грудня 2014 року у виконавчому комітеті Чопської міської ради Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис № 48, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканця АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , мешканки АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 2000,00 ( дві тисячі грн. 00 коп.) грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду 21.04.2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.) грн.

Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А. Придачук