Ухвала

15 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 750/13419/18

провадження № 61-1889ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 червня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 13 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (далі - АТ «Чернігівобленерго») про відшкодування майнової та моральної шкоди.

На відшкодування спричиненої моральної шкоди ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на свою користь:

- 60 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю відповідача щодо не розгляду на засіданні інформаційно-консультативного центру Приватного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (далі - ПАТ «Чернігівобленерго») заяви ОСОБА_1 від 27 травня 2015 року про укладення договору про користування електричною енергією, скарги ОСОБА_1 про тривале ухилення енергопостачальника від заключення із споживачем договору про користування електричною енергією; звернення ОСОБА_1 від 05 серпня 2015 року з уточненнями до заяви від 27 травня 2015 року про укладення договору про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 , що встановлено рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 грудня 2015 року у справі № 750/11313/15-ц;

- 52 008,60 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням судового рішення з листопада 2015 року по січень 2017 року, невиконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 червня 2015 року у справі № 750/1688/15-ц, з листопада 2015 року по січень 2017 року, невиконання виконавчого листа № 2/750/1082/15, виданого 03 серпня 2015 року, та ВП № 48423100 з листопада 2015 року по січень 2017 року;

- 70 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, оскільки він як фізична особа-підприємець зазнав збитків у формі упущеної вигоди у період із листопада 2015 року по січень 2017 року.

Таким чином, ОСОБА_1 просив стягнути на свою користь з АТ «Чернігівобленерго» 182 008,60 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

Завдання відповідачем майнової шкоди, ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що у зв`язку з невиконанням відповідачем рішення суду, яким АТ «Чернігівобленерго» зобов`язано відновити електропостачання до його будинку на АДРЕСА_1 , він був вимушений придбати електростанцію «Кіпор», паливо, мастило моторне, електропроводку, папір для друку, ліки, а також оплатити послуги Укрпошти, послуги з відновлення та заправки картриджа. У зв`язку з неправомірними діями відповідача він також був змушений придбавати канцелярські товари для написання скарг та складання позовних заяв, відповідних клопотань, відзивів, а також надсилати письмові звернення до різних інстанцій.

На відшкодування завданої майнової шкоди ОСОБА_1 просив суд стягнути на його користь 142 420,77 грн за понесені ним матеріальні витрати, а саме: придбанням електростанції «Кіпор» - 15 194,00 грн; придбанням палива бензин А-92, А-95 (5 913,46 л) на суму 115 524,75 грн; придбанням мастила моторного (10 л) - 1 630,00 грн; відправкою та листуванням - 1 734,51 грн; придбанням проїзних квитків Чернігів-Київ у два напрямки (40 штук) - 4 000,00 грн; придбанням електропроводки, 30 кв. м х 1,5 - 186,65 грн; відновленням картриджа, заправкою - 780,00 грн; придбанням паперу для друку - 874,10 грн; придбанням ліків - 2 496,76 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто із АТ «Чернігівобленерго» на користь ОСОБА_1 122 489,82 грн на відшкодування майнової шкоди та 20 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, а всього на загальну суму 142 489,82 грн. У задоволенні інших вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Частково задовольняючи вимоги у частині відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що розмір майнових збитків підтверджено належними доказами.

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача у частині відшкодування витрат на оплату відправки та листування Укрпошта, оплати проїзних квитків Чернігів-Київ, придбання електропроводки, відновлення картриджа, заправка, придбання паперу для друку, придбання ліків, суд першої інстанції виходив з того, що вказані витрати позивача не є збитками у розумінні статті 22 ЦК України, а також позивачем не доведено необхідності витрачання зазначених коштів саме внаслідок незаконних дій відповідача.

Частково задовольняючи вимоги у частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неправомірних дій відповідача, позивач зазнав душевних страждань, які призвели до порушення його звичайного способу життя. Із урахуванням засад розумності, добросовісності та справедливості, суд оцінив розмір відшкодування моральної шкоди у 20 000,00 грн.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 13 січня 2021 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 червня 2020 року змінено у частині визначення розміру судового збору, який підлягає стягненню із АТ «Чернігівобленерго» на користь держави, виклавши четвертий абзац його резолютивної частини у такій редакції: стягнути із АТ «Чернігівобленерго» на користь держави судовий збір у розмірі 1 427,49 грн. В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 червня 2020 року залишено без змін. Стягнуто із АТ «Чернігівобленерго» на користь ОСОБА_1 1 500,00 грн на відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Частково змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що місцевий суд неправильно розрахував розмір судового збору, який підлягає стягненню із відповідача. У частині вирішення спору по суті рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційних скарги висновків місцевого суду не спростовують.

03 лютого 2021 року АТ «Чернігівобленерго» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 червня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 13 січня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення у частині задоволення позову та передати справу у цій частині на новий розгляд.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є відшкодування майнової та моральної шкоди у розмірі 324 429,37 грн, що є меншим, ніж двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (567 500,00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 червня 2020 року та постанова Чернігівського апеляційного суду від 13 січня 2021 року не підлягають касаційному оскарженню.

Касаційна скарга не містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

При цьому Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, та судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що є меншим, ніж двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 червня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 13 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик