Справа № 639/3471/21
Провадження № 2-о/639/89/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді Гаврилюк С. М.,

секретар судового засідання Пивоварова Т. В.,

за участю представника заявника адвоката Лютянської Н. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 639/3471/21 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

установив:

Заявник через свого представника адвоката Лютянську Н. С., яка діє на підставі ордеру, звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова із заявою, в якій просить встановити факт, що ОСОБА_1 з 01.09.1992 по 31.03.1994 навчалася у Харківському професійно-технічному училищі № 41, працювала з 04.04.1994 по 18.11.1994 на посаді продавця на підприємстві Арендное предприятие «Монолит» (так зазначено у трудовій книжці), з 28.12.1994 по 01.05.1995 обіймала посаду продавця 2-ї категорії у магазині № НОМЕР_1 , з 07.05.1995 по 28.05.1999 прийнята продавцем на підприємство «Монолит» у магазин № НОМЕР_1 , який 20.01.1997 перейменовано у ООО «Лергит» (так зазначено у трудовій книжці).

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи, на підставі чого вона звернулася до сервісного центру Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності. Працівниками органу Пенсійного фонду усно повідомлено ОСОБА_1 про те, що вони не можуть зарахувати до загального стажу роботи періоди роботи з 04.04.1994 по 28.05.1999, а також навчання у Харківському професійно-технічному училищі № 41. Підставою не зарахування вказаного стажу працівниками було зазначено те, що вказані періоди роботи записані у вкладиші до трудової книжки без печатки організації та без наявної трудової книжки, де повинна бути відмітка про наявність вкладишу. Спеціалістами ГУ ПФУ в Харківській області повідомлено заявника про те, що ОСОБА_1 має право у судовому порядку встановити факт трудової діяльності, вказаної у вкладиші до трудової книжки.

Заявник повідомляє, що 04.04.1994 за першим місцем роботи їй заведено вкладиш до трудової книжки, де записано iї трудову діяльність. За місцем роботи ОСОБА_1 було надано лише вкладиш до трудової книжки, без самої трудової книжки. Цей вкладиш ОСОБА_1 у подальшому, за іншим місцем роботи використовувався саме як трудова книжка, яку їй було видано за місцем роботи. Заявник зазначає, що вказані підприємства де-факто були однією i тією самою установою, яка протягом певного проміжку часу змінювала організаційну форму та, як наслідок, назву. Наразі ТОВ «Лергит» не перебуває у стані припинення та зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою відсутнє підприємство «Лергит», а функціонує продовольчий магазин, власнику якого взагалі невідомо про «Лергит». Тому організація, яка видала вкладиш, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Так як підприємство не припинено та фактично не функціонує за юридичною адресою, ОСОБА_1 позбавлена можливості звернутися до архівної установи за архівними довідками для підтвердження стажу трудової діяльності. Отже, як зазначає заявник, встановити факт трудової діяльності у період з 04.04.1994 по 28.05.1999, а також навчання у Харківському професійно-технічному училищі № 41, які зазначені у вкладиші до трудової книжки без наявної трудової книжки можливо лише у судовому порядку.

22.06.2021 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова прийнято заяву до розгляду, відкрито окреме провадження у справі та призначено судове засідання (а.с. 33).

19.08.2021 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у судовому засіданні задоволено клопотання представника заявника про виклик свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 42-45).

У судовому засіданні представник заявника підтримала заяву у повному обсязі, просила задовольнити її, посилаючись на обставини, викладені у заяві.

Заінтересованою особою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області подано до суду заяву про розгляд справи без участі представника ГУ ПФУ в Харківській області (а.с. 39-40).

Вислухавши представника заявника, пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, оглянувши у судовому засіданні оригінали доказів, копії яких долучено до матеріалів справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що згідно копії атестата № 3264, виданого 31.03.1994, реєстраційний № 195, ОСОБА_1 01 вересня 1992 р. вступила до Харківського професійно-технічного училища № 41 та 31 березня 1994 р. закінчила повний курс Харківського ПТУ-41 за професією продавець непродовольчих товарів. Рішенням екзаменаційної комісії від 29 березня 1994 р. ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію продавець непродовольчих товарів ІІ категорії (а.с. 13).

З вкладишу до трудової книжки серії НОМЕР_2 , заведеною 04 квітня 1994 р. на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що у розділі «відомості про роботу» маються записи щодо навчання ОСОБА_1 з 1 вересня 1992 року по 31 березня 1994 року в ПТУ-41; у період з 04.04.1994 по 18.11.1994 працювала на посаді продавця 2-ї категорії на Орендному підприємстві «Моноліт»; з 28.12.1994 по 01.05.1995 обіймала посаду продавця 2-ї категорії у магазині № НОМЕР_1 ; з 07.05.1995 по 28.05.1999 прийнята продавцем на Орендне підприємство «Моноліт» у магазин № 69, який 20.01.1997 перейменовано у ТОВ «Лергіт» (а.с. 19-24).

Сторона заявника зазначає, що 04.04.1994 за першим місцем роботи ОСОБА_1 заведено вкладиш до трудової книжки, де записано iї трудову діяльність, саму ж трудову книжку їй видано не було.

З 2018 року ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням, яку після повторного огляду МСЕК встановлено на строк до 01 квітня 2023 року (а.с. 15, 16-18).

Наразі у ОСОБА_1 виникла необхідність у зарахуванні вказаних періодів роботи та навчання до загального стажу роботи задля подальшого оформлення пенсії у Пенсійному фонді України.

Однак періоди роботи з 04.04.1994 по 28.05.1999, а також навчання у Харківському професійно-технічному училищі № 41 записані у вкладиші до трудової книжки без печатки організації на першому аркушу та без наявної трудової книжки, де повинна бути відмітка про наявність вкладишу.

На день розгляду справи ТОВ «Лергіт» не перебуває у стані припинення та зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 56-57).

Співробітниками ВП № 2 ХРУП № 3 ГУ Національної поліції України в Харківській області за письмовою заявою адвоката Лютянської Н. С., яка є представником заявника, проведено перевірку за адресою: АДРЕСА_2 , під час якої встановлено, що за вказаною адресою знаходиться продуктовий магазин та поруч кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », але на сьогодні вони зачинені, тому встановити їх відношення до ТОВ «Лергіт» не виявилося можливим (а.с. 78, 79).

Таким чином ОСОБА_1 позбавлена можливості звернутися до організації, яка видала їй вкладиш, задля внесення до нього відповідних виправлень, що в свою чергу перешкоджає зверненню заявника до архівної установи за архівними довідками для підтвердження стажу трудової діяльності, оскільки підприємство не припинено, однак фактично не функціонує за юридичною адресою.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що працював разом із ОСОБА_1 у магазині АДРЕСА_3 приблизно з 1992 року.Свідок працював у магазині вантажником до 1996 року та коли він звільнявся, то ОСОБА_1 ще працювала продавцем. Також свідок зазначив, що керівництво було розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що працював у Ленінському продторзі з 1982 р., ОСОБА_1 прийшла в 1994 році після училища продавцем до магазину. Потім найменування «Моноліт» було змінено на «Лергіт». Свідок зазначив, що ОСОБА_1 звільнилась у 1999 році, а він у вересні 1999 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення та на підставі ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Отже встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Порядок заповнення та ведення трудових книжок передбачений Інструкцією «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 за № 58.

В даному випадку норми Інструкції використовуються в редакції 1993 року, чинній на момент заведення вкладишу до трудової книжки на ім`я заявника.

Відповідно до п. 1.1. Інструкції 1.1. Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників підприємств, установ i організацій усіх форм власності, які пропрацювали на них понад 5 днів, включаючи осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних i тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 1.4. Інструкції передбачено, що особи, які вперше шукають роботу i не мають трудової книжки, повинні пред`явити паспорт, диплом a6o інший документ про освіту чи професійну підготовку.

Згідно п. 2.2. Інструкції заповнення трудової книжки вперше провадиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

До трудової книжки вносяться: - відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; - відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

У п. 2.17. Інструкції зазначено, що для студентів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які раніше не працювали та у зв`язку з цим не мали трудових книжок, відомості про роботу в студентських таборах, на виробничій практиці, а також про виконання науково-дослідної госпдоговірної тематики на підставі довідок вносяться підприємством, де надалі вони будуть працювати.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції у тому разі, коли у трудовій книжці заповнені усі сторінки відповідних розділів, вона доповнюється вкладишем.

Вкладиш вшивається у трудову книжку, заповнюється i ведеться власником a6o уповноваженим ним органом за місцем роботи працівника у такому ж порядку, що i трудова книжка.

Вкладиш без трудової книжки недійсний.

Пунктом 3.2. Інструкції передбачено, що про кожний виданий вкладиш на першій сторінці (титульний аркуш) трудової книжки зверху ставиться штамп розміром 10х25 мм з написом "Виданий вкладиш" i тут же зазначаються серія i номер вкладиша. При кожній наступній його видачі має ставиться другий штамп i зазначатися серія i номер вкладиша.

Згідно п. 7.1. Інструкції на підприємстві ведеться така документація щодо обліку бланків трудова жижок i заповнених трудових жижок: а) книга обліку бланків трудових книжок i вкладишів до них, затверджена наказом Мінстату України від 11 серпня 1993 року N 180; б) книга обліку руху трудових книжок i вкладишів до них, затверджена наказом Мінстату України від 11 серпня 1993 року N 180.

До книги обліку бланків трудових книжок і вкладишів до них вносяться усі операції, пов`язані з одержанням i витрачанням бланків трудових книжок i вкладишів до них із зазначенням серії та номера кожного бланку. Книга ведеться бухгалтерією підприємства.

Книга обліку руху трудових книжок i вкладишів до них ведеться відділом кадрів a6o іншим підрозділом підприємства, який здійснює оформлення прийняття i звільнення працівників. У цій книзі реєструються всі трудові книжки, що прийняті від працівників при влаштуванні на роботу, а також трудові книжки i вкладиші до них із записом серії i номера, що видачі працівникам знову.

У разі одержання трудової книжки у зв`язку із звільненням працівник розписується у особистій картці i у книзі обліку.

Книга обліку бланків трудових книжок i вкладишів до них i книга обліку руху трудових книжок мають бути пронумеровані, прошнуровані та скріплені підписом керівника підприємства i печаткою.

7.2. Бланк трудових книжок i вкладишів до них зберігаються в бухгалтерії підприємства як документи суворої звітності i видаються за заявкою у підзвіт особі, відповідальній за ведення трудова книжок.

По закінченні кожного місяця особа, яка відповідає за ведення трудових книжок, подає бухгалтерії звіт про наявність бланків трудових книжок i вкладишів до них i про суми, що одержані за заповнені трудові книжки i вкладиші до них, з додатком прибуткового ордеру каси підприємства. На зіпсовані під час заповнення бланки трудових книжок і вкладишів до них складається акт за формою, затвердженою наказом Мінстату України від 11 серпня 1993 року N 180.

Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, ix зберігання, виготовлення, постачання i обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. N 301 "Про трудові книжки працівників" (в редакції 1993 року).

Відповідно до п. 4. Вказаної постанови відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання i видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання i видачі трудових жижок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачено законом випадках іншу відповідальність.

Отже відповідальність за заповнення та видачу трудової книжки покладено саме на посадових осіб підприємства, а не на працівника.

Вказана Інструкція не містить положень щодо здійснення таких дій іншими особами, відмінними від підприємства, яке оформлює вкладиш до трудової книжки.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, інші документи, видані за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Проте, як встановлено вже судом, отримати з архівної установи уточнюючі довідки неможливо, оскільки ТОВ «Лергіт» не припинено, а відомості з реєстру зареєстрованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні, так як даний реєстр почав функціонувати з середини 2000 року.

Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні по справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п. 45): «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких i узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення ix у разі повної, часткової a6o тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

При цьому, допущені при оформленні вкладишу до трудової книжки порушення щодо не видачі трудової книжки ОСОБА_1 жодним чином не нівелюють достовірність таких записів та інформацію про стаж роботи особи.

Норми чинного законодавства покладають саме на роботодавця обов`язок щодо повноти ведення обліку та видачі трудових книжок, за недотримання якого встановлена відповідальність.

Більш того працівник не може бути позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на підприємстві внаслідок недотримання роботодавцем порядку ведення та обліку трудових книжок, оскільки це суперечитиме конституційним засадам у сфері соціального захисту.

Така правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а.

Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення заяви ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 5, 13, 76-81, 265, 293, 294, 315-319 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 13.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 з 01.09.1992 по 31.03.1994 навчалася у Харківському професійно-технічному училищі № 41, працювала з 04.04.1994 по 18.11.1994 на посаді продавця на підприємстві Орендне підприємство «Моноліт», з 28.12.1994 по 01.05.1995 обіймала посаду продавця 2-ї категорії у магазині № НОМЕР_1 , з 07.05.1995 по 28.05.1999 прийнята продавцем на підприємство «Моноліт» у магазин № 69, яке 20.01.1997 перейменовано у ТОВ «Лергіт».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, , адреса місцезнаходження: м. Харків, м-н Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх.

Повне рішення складено 10.12.2021.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Світлана ГАВРИЛЮК