Провадження № 6/638/855/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Цвірюка Д.В.,

за участю секретаря Межирицької В.Ю.,

стягувача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шиндель Володимира Анатолійовича про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, -

встановив:

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Шиндель Володимир Анатолійович звернувся до суду з поданням, в якому просить визначити частку боржника ОСОБА_2 у розмірі Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , якою він володіє на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_3 .

В обґрунтування подання зазначає, що у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шинделя В.А. на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження ВП №66843909 з виконання виконавчого листа Харківського апеляційного суду від 06.08.2021 року по справі №01/01/2020 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики у розмірі 3 780 000,00 грн. В ході примусового виконання зазначеного виконавчого документа встановлено, що боржник на обліку в органах ДФС України, як особа, що має відкриті рахунки, не перебуває. Згідно з відповідями ПФУ інформації про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи та про отримання пенсії не знайдено. Згідно відповіді МВС України транспортні засоби за боржником не зареєстровані. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.09.2021 року та інших документів виконавчого провадження, прийнятих у день відкриття виконавчого провадження, що надсилались боржнику, отримані адресатом 21.09.2021 року. На виклики до приватного виконавця на 05.10.2021 року та 28.10.2021 року, які були отримані адресатом, боржник не з`явився. Рухомого майна боржника, на яке можливо звернути стягнення в ході виконання рішення не виявлено. Виходом приватного виконавця за адресою, вказаною у виконавчому документі, перевірити майновий стан боржника не виявилось можливим у зв`язку з тим, що двері квартири ніхто не відчинив, про що приватним виконавцем складено акт. Також в ході виконання рішення встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 01.09.1993 року боржнику ОСОБА_2 та солідарному боржнику ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 . До теперішнього часу рішення суду не виконано та будь-які заходи, спрямовані на його виконання, боржником не вживаються. Зазначає, що оскільки в ході виконання рішення не виявлено кошти або інше рухоме майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, є необхідність у зверненні стягнення на частку майна боржника ОСОБА_2 у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

В судове засідання приватний виконавець не з`явився, просив справу розглядати без його участі.

Боржник в судове засідання не з`явився, про розгляд повідомлявся, причин неявки суду не повідомив.

Стягувач подання підтримав, зазначивши, що боржник не виконує судове рішення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Суд, розглянувши подання, заслухавши думку стягувача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шинделя В.А. на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження ВП №66843909 з виконання виконавчого листа Харківського апеляційного суду від 06.08.2021 року по справі №01/01/2020 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики у розмірі 3 780 000,00 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області від 15.09.2021 року було відкрито виконавче провадження, копію якої надіслано направлено сторонам виконавчого провадження, яка була отримана боржником 21.09.2021 року.

В ході примусового виконання рішення державним виконавцем встановлено, що згідно відповіді Державної фіскальної служби України боржник доходу не отримує, рахунки у банківських установах відсутні. Згідно відповіді Пенсійного Фонду України боржник пенсію не отримує, на підставі трудових та цивільно-правових договорів не працює. Згідно відповіді МВС за боржником транспортних засобів не зареєстровано.

На виклики до приватного виконавця на 05.10.2021 року та 28.10.2021 року, які були отримані адресатом 21.09.2021 року та 23.10.2021 року відповідно, боржник не з`явився. Виходом приватного виконавця за адресою, вказаною у виконавчому документі, перевірити майновий стан боржника не виявилось можливим у зв`язку з тим, що двері квартири ніхто не відчинив, про що приватним виконавцем складено акт.

Також встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 01.09.1993 року боржнику ОСОБА_2 та солідарному боржнику ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Приватний виконавець зазначає, що до теперішнього часу рішення суду не виконано та будь-які заходи, спрямовані на його виконання, боржником не вживаються, у зв`язку з чим він вимушений був звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Згідно ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України «Про виконавче провадження».

Заходами примусового виконання рішень, відповідно до частини першої статті 48 Закону, є звернення стягнення на майно боржника, його арешт, вилучення (списання коштів з рахунків) та примусова реалізація.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 48 Закону у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця

Частиною першою ст.443 ЦПК України передбачено, що питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до роз`яснень викладених у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.

Відповідно до ч. 2 ст.370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

При вирішенні питання суд враховує, що визначення частки майна боржника у спільної сумісної власності у межах виконавчого провадження регулюється нормами цивільно-процесуального законодавства. При розгляді подання приватного виконавця в порядку статті 443 ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду.

Відповідно дост.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що приватним виконавцем надані належні і достатні докази, які свідчать про належність спірного майна на праві спільної сумісної власності боржнику, та як вбачається з матеріалів справи, у боржника відсутнє інше майно, на яке можна звернути стягнення.

Керуючись ст.ст.12, 76-81, 89, 443 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шиндель Володимира Анатолійовича задовольнити.

Визначити частку боржника ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ) у розмірі Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , якою він володіє на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено 13.12.2021 року.

Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк