РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі - Ковальчука О.Б.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Рибченко А.О.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в мiстi Рiвне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В СТ А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що він з 2005 року постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 . В одному тамбурі у квартирі АДРЕСА_2 постійно проживала ОСОБА_3 . Остання була самотньою жінкою без дітей та чоловіка. Зазначає, що з ОСОБА_3 у нього склались відносини, притаманні сімейним.

Починаючи з січня 2008 року по день її смерті він з ОСОБА_3 проживали однією сім`єю, це виражалось в тому, що остання майже весь час проводила в квартирі позивача, разом займалися приготуванням їжі, вбирали, піклувались один про одного, мали спільний бюджет, ходили на базар та до магазинів за покупками. Фактично дві квартири були однією замість тамбура була загальна прихожа. Всі цінності матеріального характеру та документи на квартири зберігались у нього. До нього та його дітей ОСОБА_3 відносилась як до своїх сина та онуків, яких остання по лінії кровних родинних зв`язків не мала. Всі оточуючи люди - сусіди, вихователі дітей у дитячому садочку та додаткових занять відносились до нього та ОСОБА_3 , як однієї родини та були переконані, що ОСОБА_3 була бабуся його дітей. ОСОБА_3 водила дітей у садочок, виховувала та піклувалась на рівні їхньої рідної бабусі. Також зазначає, що ОСОБА_3 мала намір скласти заповіт на його ім`я та постійно на цьому наголошувала.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 65 років ОСОБА_3 померла. Він займався всіма формальностями по збору документів та проведенню обряду поховання померлої.

Після смерті ОСОБА_3 він звернувся до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Сохацької О.В. із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 . В свою чергу нотаріус надала відомості про те, що йому необхідно підтвердити факт проживання однією сім`єю не менше п`яти років до дня смерті спадкодавця для отримання свідоцтва про право на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

08.12.2021 року позивачем заявлено усне клопотання про залишення позовних вимог про визнання права власності на успадковане майно після смерті ОСОБА_3 без розгляду.

Позивач та його представник - адвокат Рибченко А.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити.

Відповідач - ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить відмовити у їх задоволенні. Вказав, що з померлою ОСОБА_3 перебував у родинних стосунках та має право на спадкування після останньої як рідня. Пояснив, що спілкувався зі своєю тіткою ОСОБА_3 постійно останні декілька років, допомагав по домашніх справах. Після смерті останньої звернувся до позивача з проханням передати всі документи на спірну квартиру, про що отримав відмову. Також пояснив, що після смерті до нотаріуса за оформленням документів не звертався через те, що не знав про необхідність такого звернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Відповідно до ч.ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

При вирішенні питання про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Вказана позиція висвітлена у Постанові Верховного Суду Касаційного цивільного суду від 17 червня 2020 року по справі № 755/18012/16-ц.

Конституційний суд України у Рішенні від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин.

ОСОБА_1 допитаний в судовому засіданні у порядку ст. 234 ЦПК України як свідок згідно із ст. 230-232 ЦПК України підтвердив обставини викладені в позовній заяві. Пояснив, що з 2005 року постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . В одному тамбурі у квартирі АДРЕСА_2 постійно проживала ОСОБА_3 . Остання була самотньою жінкою без дітей та чоловіка, з якою у нього склались відносини, притаманні сімейним. Починаючи з січня 2008 року по день її смерті він з ОСОБА_3 проживали однією сім`єю, що проявлялось в тому, що вони майже весь час проводили в його квартирі, разом займалися приготуванням їжі, вбирали, піклувались один про одного, мали спільний бюджет, здійснювали за спільні кошти покупки. Всі цінності матеріального характеру зберігались у його квартирі. До нього та його дітей ОСОБА_3 відносилась як до своїх сина та онуків відповідно. Всі оточуючі люди - сусіди, вихователі дітей у дитячому садочку та додаткових занять дітей були переконані, що він та ОСОБА_3 були ріднею. ОСОБА_3 водила його дітей у садочок, виховувала та піклувалась на рівні їхньої рідної бабусі. Пояснив, що ОСОБА_3 мала намір скласти заповіт на його ім`я та постійно на цьому наголошувала, натомість зі свого боку він до неї відносився як до рідні та мав намір доглядати до смерті. 07.03.2021 року ОСОБА_3 раптово пішла з життя. Він займався всіма формальностями по збору документів та проведенню обряду поховання останньої. Через певний час після смерті ОСОБА_3 до нього звернувся незнайомий до цього чоловік - ОСОБА_2 , зазначаючи про те, що він дальній родич ОСОБА_3 та попросив віддати йому всі документи, що залишились після ОСОБА_3 з метою оформлення спадщини. Вказану вимогу він не виконав, зазначаючи, що має намір також оформляти спадщину.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що з позивачем ОСОБА_1 товаришує не менше п`ятнадцяти років. В гості до ОСОБА_1 свідок приходить протягом зазначеного періоду систематично не менше двох разів на місяць. Пояснив, що ОСОБА_1 з ОСОБА_3 проживали однією сім`єю з початку 2008 року, вели спільно господарство, мали спільні кошти, спільний бюджет, спільно утримували та доглядали за житлом. ОСОБА_3 була для ОСОБА_1 як рідна матір, до його дітей відносилась як до своїх рідних онуків, піклувалась про них, доглядала, водила до дитячого садочку тощо. Про відповідача ОСОБА_2 нічого не знає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що проживає на одному поверсі з позивачем ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_3 . Зазначила про те, що позивач та ОСОБА_3 проживали як одна родина, остання до судового розгляду була певна, що ОСОБА_3 з позивачем перебували у кровному родинному зв`язку. Такий висновок вона зробила через те, що останні проживали однією сім`єю, мали спільний бюджет, спільні витрати, разом доглядали та виховували дітей позивача, ОСОБА_3 доглядала за добробутом, забезпечувала приготуванням їжі, водила дітей позивача до садочку та на гуртки. Зі свого боку ОСОБА_1 піклувався про забезпечення спільних потреб, зокрема придбання продуктів харчування, дрібного побутового ремонту, спільне утримання майна тощо. Про відповідача ОСОБА_2 нічого не знає.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 постійно проживав з ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю протягом періоду з січня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто протягом тринадцяти років до моменту смерті останньої. У зв`язку з чим позовна вимога в цій частині підлягає до задоволенню.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, відповідач ОСОБА_2 не спростував належними та допустимими доказами факт проживання позивача з померлою ОСОБА_3 з січня 2008 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того відповідач, з урахуванням пояснень останнього, за правовими наслідками ст. 1272 ЦК України вважається таким, що не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 1216, 1217, 1258, 1264, 1268 ЦК України ст.ст. 4, 10, 12, 19, 81, 223, 247, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю - задовольнити повністю.

Встановити факт проживання однієї сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в період часу з січня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме тринадцять років.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Рівненського апеляцiйного суду через Рівненський міський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.