Справа № 749/633/21
Номер провадження 2/749/210/21
"09" грудня 2021 р. м. Сновськ
Щорський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді - Шаповал З.О.
з участю секретаря Мирошниченко А.М.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Сновськ цивільну справу №749/633/21 за позовом ОСОБА_1 до Сновської територіальної громади в особі Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,-
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 , який був зареєстрований та проживав разом з матір`ю та бабусею позивача ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті батька позивача відкрилася спадщина на земельну ділянку, яка знаходиться на території с. Нові Боровичі. Так як бабуся позивача проживала разом з ОСОБА_3 , то фактично прийняла спадщину після його смерті, але не оформила своїх спадкових прав. За життя померла ОСОБА_2 заповіла позивачу все своє майно.
Позивач право власності на земельну ділянку розміром 2,7337 га., яка розташована на території с. Нові Боровичі, Корюківського (раніше Сновського та Щорського) району Чернігівської області отримати не може, оскільки оригінал Державного акту втрачений.
Позивач у підготовчому судовому засіданні відсутня, в позовній заяві просить справу розглянути без її участі.
Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні відсутній, до суду надійшла заява відповідно до якої Сновська міська рада просить справу розглянути у відсутності їх представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечують.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 (а.с.14),який був батьком позивача (а.с.11,12).
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 ( а.с. 16), яка була матір`ю ОСОБА_3 ( а.с. 13).
ОСОБА_2 склала заповіт та все своє майно заповіла позивачу ОСОБА_1 . Заповіт складено 11.04.2013 року, зареєстровано в реєстрі за № 10 (а.с.47).
Згідно довідки № 349/15-17 від 06.08.2021 року згідно записів в погосподарській книзі № 5 за 2006-2010 роки,погосподарський № 400 станом на 20.01.2006 року в будинку за адресою АДРЕСА_1 постійно зареєстровані та проживали:
1.ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована з 01.03.1977 року
2.ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований з 02.10.1978 року та знятий з реєстрації в звязку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 . ( а.с. 17).
На момент смерті ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 350/15-17 від 06.08.2021 року ( а.с. 17).
Після смертіОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно в тому числі і земельні ділянки, які знаходяться на території Новоборовицької сільської ради, Корюківського (раніше Сновського та Щорського) району Чернігівської області.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки після смерті баби ОСОБА_2 , площею 2,7564 га та площею 2,7984 га, які знаходяться на території колишньої Новоборовицької сільської ради, Корюківського (раніше Сновського та Щорського) району Чернігівської області ( а.с. 19,20).
Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру № 35438143 від 18.10.2013 року встановлено, що в Спадковому реєстрі відсутня спадкова справа на ім"я ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.54).
Згідно спадкової справи №52/2013, яка заведена до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 встановлено, що 18.10.2013 року позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. 02.11.2020 року Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 02.11.2020 року приватним нотаріусом Сновського районного нотаріального округу Чернігівської області Татьяненко Т.В. винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку в зв`язку з неподанням документів необхідних для вчинення нотаріальної дії. З мотивів постанови вбачається, постанова прийнята в зв`язку з відсутністю у спадковій справі правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку (а.с.43-104).
Як встановлено у справі у Позивача відсутній оригінал належного правовстановлюючого документа на спірну земельну ділянку є тільки копія Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.( а.с.23-25).
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.10 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (далі - постанова Пленуму № 7) згідно до ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
У справі встановлено, що внаслідок відсутності у позивачки правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку, обґрунтованої відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, позивач позбавлений можливості у позасудовому порядку визнати право на спадщину за заповітом.
Відповідно до Пленуму Вищого спеціалізованого суду від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зокрема п.3.1 передбачено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку щляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також втрати им документа, який засвідчує його право власності (ст..392 ЦК).
Статею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об"єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Оскільки за життя спадкодавець набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємемець також набуває право власності у порядку спадкування.
Як вбачається з позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.
При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, а визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб тому є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в наслідок чого визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов.
Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету.
На підставі наведеного та керуючись ст.. ст..1225, 1297, 1218, 392, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», та ст.ст. 12, 13, 81, 200, 206, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги - задовольнити.
Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (паспорт НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканці АДРЕСА_2 ,) з державного бюджету України 50% сплаченого при подачі позовної заяви судового збору у розмірі 454, 00 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду у зазначений вище строк.

Суддя З.О.Шаповал