КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №362/6167/20 головуючий у суді І інстанції: Лебідь-Гавенко Г.М.
ПОСТАНОВА
Іменем України

07 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Київського квартирно-експлуатаційного управління на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київського квартирно-експлуатаційного управління, третя особа - Міністерство оборони України про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Київського квартирно-експлуатаційного управління, третя особа - Міністерство оборони України про зобов`язання вчинити дії.
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 проживає та зареєстрований в службовій квартирі АДРЕСА_1 . Зазначену квартиру він отримав на підставі службового ордера № 3 від 13.03.2013 р., виданого виконавчим комітетом Васильківської міської ради Київської області, у зв`язку з проходженням військової служби у Васильківському гарнізоні (військової частини НОМЕР_1 ), з 22.05.2002 р. по 09.12.2013 р. він перебував у військовій частині на квартирному обліку громадян, що потребують покращення житлових умов, що підтверджується копією довідки з місця проживання, ордера та відповідною довідкою КЕУ.

Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 19.12.2013 р. (протокол № 21) полковника ОСОБА_1 знято з квартирного обліку з моменту виключення зі списків військової частини відповідно до п. 2.19 наказу МОУ від 10.01.2011 р. № 737 та ст. 40 ЖК УРСР у зв`язку з переведенням до іншого місця служби.

На новому місці служби на квартирному обліку позивач не перебував та житла не отримував, що підтверджується копією доданої довідки.

Наказами начальника Генерального штабу Головнокомандуючого Збройних Сил України від 11.12.2019 р. № 650, начальника Харківського національного університету повітряних сил ім. І. Кожедуба від 20.01.2020 р. № 14, полковника ОСОБА_1 , заступника начальника університету з льотної підготовки звільнено з військової служби у відставку за пунктом «в» (за віком) пункту другого частини п`ятої ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та направлено для зарахування на військовий облік до Васильківського об`єднаного міського військового комісаріату Київської області, має вислугу на військовій службі повних 43 календарних роки, пільгову 81 рік, ветеран війни учасник бойових дій ООС.

Після звільнення з військової служби ОСОБА_1 повернувся до службової квартири в м. Васильків, яка з моменту її отримання залишалася та є постійним його місцем проживання. Рішенням виконкому Васильківської міської радивід 18.10.2020 року № 373 взятий на квартирний облік та включений до списку осіб першочергового одержання житла згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зважаючи на те, що службовий статус вказаної квартири значно обмежує можливість реалізації встановлених чинним житловим законодавством прав та, відповідно до умов набуття військовослужбовцями і звільненими з військової служби права на отримання від військового відомства житла для постійного проживання, позивач звернувся до Київського КЕУ з проханням прийняти його квартирну справу та оформити і подати документи на виключення займаної ним квартири з числа службових у встановленому порядку, враховуючи потребу в поліпшенні житлових умов.

Проте, на своє звернення з цього приводу позивач отримав від Київського КЕУ відмову з посиланням на: необхідність дотримання черговості отримання житла; те, що само по собі проживання в службовому житловому приміщенні осіб, які припинили трудові відносини з підприємством, організацією установою не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових; ОСОБА_1 станом на дату звернення на квартирному обліку в Збройних Силах України не перебуває.

Вважає, що відмова Київського КЕУ не узгоджується з чинним законодавством, а саме Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», пунктами 3, 11 Порядку забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081, пункту 10 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями та пункту 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів від 04 лютого 1988 року № 37.

Посилаючись на вищевикладені обставини та норми матеріального права, просив визнати за ОСОБА_1 , право на виключення з числа службового житла квартири АДРЕСА_2 та зобов`язати відповідача подати до Васильківської міської ради Київської області клопотання разом з належно оформленими документами про виключення з числа службового житла квартири АДРЕСА_3 .
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2021 року задоволено позов ОСОБА_1 до Київського квартирно-експлуатаційного управління, третя особа - Міністерство оборони України про зобов`язання вчинити дії. Визнано за ОСОБА_1 право на виключення з числа службового житла квартири АДРЕСА_2 . Зобов`язано Київське квартирно-експлуатаційного управління подати до Васильківської міської ради Київської області клопотання разом з належно оформленими документами про виключення з числа службового житла квартири АДРЕСА_2 .

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Київське квартирно-експлуатаційне управлінняподало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Вказує, що неможливо пройти процедуру, яку просить позивач у позові, оскільки він не перебуває у списках осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання за рахунок відомчого житлового фонду МОУ. Тому, звертає увагу суду на те, що легітимні підстави для виключення спірної квартири АДРЕСА_4 зі списку числа службових відсутні.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на практику Верховного Суду, яка викладена у постанові від 04 березня 2020 року у справі №636/1514/19 (провадження №61-1998св19).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, і задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивач є військовослужбовцем, має вислугу на військовій службі повних 43 календарних роки, ветеран війни учасник бойових дій ООС, на момент звернення з позовом до суду його звільнено з військової служби у відставку за пунктом «в» (за віком), за весь час військової служби забезпечений лише службовим житловим приміщенням, у якому зареєстрований та постійно проживає, перебуває на квартирному обліку в установленому законом порядку, суд вважає, що позивач має право на забезпечення житлом, зокрема право на виключення житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що на час подання позову ОСОБА_1 звільнено з військової служби (за віком).

Позивач має вислугу на військовій службі повних 43 календарних роки, пільгову 81 рік, ветеран війни учасник бойових дій ООС.

Зокрема, з 20.01.2005 року до 17.05.2013 року ОСОБА_1 проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 м. Васильків Київської області, перебував на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов з 28 травня 2020 року по 09 грудня 2013 року, що підтверджується витягом з послужного списку та довідкою Київського КЕУ від 23.07.2020 № 517/6.1-287 (а.с. 12, 19).

Згідно з витягом рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області від 27.02.2013 № 69, на підставі клопотання Київського квартирно-експлуатаціного управління, ОСОБА_1 , видано ордер на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 13).

Відповідно до витягу протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 09 грудня 2013 року полковника ОСОБА_1 знято з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 з моменту виключення зі списків військової частини відповідно до пункту 2.19 наказу Міністра Оборони України в та пункту 3 частини ІІ статті 40 Житлового кодексу УРСР, 1983 (а.с.15).

Згідно з витягом із наказу начальника Генерального штабу Головнокомандуючого Збройних Сил України від 11 грудня 2019 року № 650, полковника ОСОБА_1 , заступника начальника Харківського Національного університету Повітряних Сил ім. І. Кожедуба звільнено з військової служби у відставку за пунктом «в» (за віком). Вислуга на військовій службі повних 43 календарних роки, пільгова 81 рік, 5 місяців (а.с. 17).

Відповідно до витягу з наказу начальника Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба від 20.01.2020 № 14 полковника ОСОБА_1 , заступника начальника університету з льотної підготовки звільненого наказом начальника Генерального штабу-Головнокомандуючого Збройних Сил України від 11 грудня 2019 року № 650 з військової служби у відставку за пунктом «в» (за віком) пункту другого частини п`ятої ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 20 січня 2020 року виключено зі списків особового складу університету та всіх видів забезпечення. При цьому в наказі також зазначено, що ОСОБА_1 забезпечений службовим житлом за адресою: АДРЕСА_5 (а. с. 18).

Під час проходження служби в Харківському Національному університету Повітряних Сил з 13.02.2020 р. по 20.01.2005 р. та з 17.05.2013 р. по 20.01.2020 р. житловою площею не забезпечувався та на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов не перебував, що підтверджується копіями довідок КЕВ м. Харкова від 07.03.2020 № 665 та № 666.

Згідно з витягом виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області від 08.10.2020 р. № 373 ОСОБА_1 як одинокого, учасника бойових дій, який брав участь в антитерористичній операції, взято на квартирний облік та включено в список осіб для першочергового одержання житла згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до довідки від 21.07.2020 року № 5574, виданої відділом з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Васильківської міської ради, ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_5 (а.с. 11).

Згідно з довідкою Київського КЕУ від 23.07.2020 № 517/6.1-287 ОСОБА_1 проживає та зареєстрований: АДРЕСА_5 , однокімнатна, житлова площа 16,8 кв. м. (службова) (а.с. 12).

Листом від 13.11.2020 № 517/6324 Київське КЕУ на звернення про виключення квартири АДРЕСА_2 відмовлено з огляду на те, що забезпечення жилими приміщеннями здійснюється згідно з чергою у військовій частині, що визначається часом зарахування на облік, сам по собі факт проживання в службових житлових приміщеннях, які припинили трудові відносини з підприємством, організацією установою не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових; ОСОБА_1 станом на дату звернення на квартирному обліку в Збройних Силах України не перебуває. З метою вирішення питання забезпечення жилим приміщенням запропоновано звернутися за місцем перебування на квартирному обліку.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Відповідно до п. 2 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Лише після вирішення питання про зняття з даного житла статусу службового, воно може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому Законом.

Відповідно до ст.118 Житлового кодексу Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі підрозділів всіх видів і родів ЗСУ, як в воєнний, так і в мирний час. Учасникам бойових дій надаються зокрема, такі пільги, як першочергове забезпечення житлом осіб, що потребують поліпшення житлових умов.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Відповідно до ст. 125 ЖК УРСР осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, не може бути виселено із службового житла.
Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 3 серпня 2006 року, а саме пунктом 3 встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями на сьогодні передбачено чотири способи забезпечення житлом військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше: 1) наданням один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого; 2) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, виключеного з числа службового; 3) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб; 4) надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

У пункті 11 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, передбачено, що виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно- експлуатаційного органу.

Пунктом 10 розділу 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони Українивід 31 липня 2018 року № 380, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 року, передбачено, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу.

Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.

У пунктах 3-7 розділу 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380 зазанчено, що для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) розглядає документи облікових справ військовослужбовців.

Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання.

Затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

4. На підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі - Список надання постійного житла) (додаток 23).

Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

5. Для розгляду Списку надання постійного житла Комісією з контролю на її засідання можуть запрошуватися голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій).За результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про:погодження надання постійного житла;відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови.

Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом.

У разі прийняття Комісією з контролю рішення щодо відмови в погодженні надання постійного житла воно підлягає новому розподілу у встановленому цією Інструкцією порядку протягом одного місяця та є підставою для скасування наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Рішення Комісії з контролю є обов`язковим для виконання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, військовими комісаріатами та військовими частинами.

6. ГКЕУ на підставі рішення Комісії з контролю готує Список надання постійного житла у Збройних Силах України, що подається на затвердження заступнику Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків).

7. Затверджений Список надання постійного житла у Збройних Силах України є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.

До виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району надає облікову справу військовослужбовця разом з витягом із Списку надання постійного житла у Збройних Силах України, копію протоколу житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), витяг із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Ордер на постійну житлову площу в закритих військових містечках оформлюється та видається відповідним начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району протягом п`яти робочих днів.

Для вселення в надане житлове приміщення військовослужбовець здає ордер на постійну житлову площу до житлово-експлуатаційної організації, за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації, що здійснює обслуговування цього житлового приміщення, або до будинкоуправління відповідного КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району.Ордер на постійну житлову площу може бути визнаний недійсним у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З урахуванням вищезазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції надав не вірну оцінку доказам, які містяться у матеріалах справи та дійшов помилкового висновку про задоволення позову, так, позивача було знято з квартирного обліку за місцем перебування служби у 2013 році, а надання права на виключення з числа службового приміщення кватри, надається за умови перебування на ківатрироному обліку визначеному пунктами 3-7 розділу 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380.
З матеріалів справи вбачається, що у справи відсутні докази про звернення позивачем до Міністерства Оборони України щодо зняття статусу «службове» з житлового приміщення. Також відсутні докази, що на засіданні житлової комісії військової частини розглядалосьпитання про надання згоди на зняття статусу «службове» з спірного житлового приміщення.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що у Київського КЕУ відсутні законні підстави для зняття статусу «службове» з житлового приміщення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.
Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.

Посилання позивача на практику Верховного Суду, яка викладена у постанові від 04 березня 2020 року у справі №636/1514/19 (провадження №61-1998св19) у відзиві на апеляційну скаргу, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки у постанові на яку посилається позивач встановлено інші обставини справи, а саме у справі на яку посилається ОСОБА_1 , позивач перебуває на квартирному обліку у війсковій частині та судом встановлена обставнина наявності в матералах справи наказу МОУ про надання згоди на зняття статусу « службове».

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що житлові права позивача не було порушено відповідачем.

Тобто при вирішенні даного спору суд першої інстанції мав виходити із того, що відповідно до положень Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 3 серпня 2006 рокута Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380позовні вимоги не підлягають до задоволення.
Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові на позивача.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Враховуючи, що змінено було лише мотиви відмови у задоволенні позову, підстав для зміни розподілу судових витрат немає.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, а саме за подання апеляційної скарги у розмірі 2522,40 грн.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Київського квартирно-експлуатаційного управління, третя особа - Міністерство оборони України про зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_6 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Київського квартирно-експлуатаційного управління (адреса місцезнаходження: 03186, м. Київ, просп. Повітрянофлотський, буд. 30; ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2522,40 гривень.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «10» грудня 2021 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіД.Р. Гаращенко

О.І. Сліпченко