Справа № 643/2514/21
Провадження № 2-о/643/176/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2021 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Олійника О.О.,

присяжних - Гордієнко Т.В., Полякової С.А.

за участю секретаря - Свешнікової О.О.,

заявника - представника Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» лікаря-психіатра - Заєць М.В.

прокурора - Сук І.В.,

представника ОСОБА_1 - адвоката Сметаніна Д.В.,

особи, відносно якої розглядається заява - ОСОБА_1 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали заяви Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» про госпіталізацію ОСОБА_1 без її згоди у психіатричний стаціонар КНП ХОР "ОКПЛ №3" у примусовому порядку, -

ВСТАНОВИВ:

12.02.2021 року заступник генерального директора Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» Черкасова А.О. звернулась до суду з заявою, в якій просить застосувати примусову госпіталізацію у психіатричний стаціонар ОСОБА_1 на підставі положень Закону України «Про психіатричну допомогу».

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 була госпіталізована до лікарні 11.02.2021 року о 12:40 год. Направлення на госпіталізацію було видане лікарем БШД № 161 Глушкіним , який після особистого огляду ОСОБА_1 зробив висновок про необхідність застосування примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих, а також її безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку ОСОБА_1 , які надійшли від фельдшера БШД-104 Глушкіна. На підставі цих відомостей ОСОБА_1 11.02.2021 року була оглянута лікарем-психіатром Кольцовою Г.Г. , яка підтвердила висновок про необхідність госпіталізації. 12.02.2021 року ОСОБА_1 була оглянута комісією лікарів-психіатрів лікарні. Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 страждає на важке психічне захворювання у вигляді гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії, внаслідок якого становить безпосередню небезпеку для себе і оточуючих (психомоторно збуджена, б`ється з оточуючими, активно продукує маячну симптоматику). Потребує застосування примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Перед початком судового розгляду суд поставив на обговорення питання про можливість розгляду у закритому судовому засіданні розгляд даної заяви, на що учасники судового розгляду покладалися на розсуд суду. Суд вислухавши думку учасників судового процесу, вирішив продовжити судовий розгляду у закритому судовому засіданні з огляду на положення ст. 6 Закону України "Про психіатричну допомогу" , оскільки дані про стан психічного здоров`я особи і надання психіатричної допомоги є конфіденційними.

У судовому засіданні представник лікарні лікар-психіатр Заєць М.В. підтримала заяву про примусову госпіталізацію та викладені в ній доводи. Зазначила, що станом на час розгляду справи ОСОБА_1 представляє небезпеку для себе та оточуючих, а також є безпорадною і не може самостійно задовольняти основні життєві потреби. Пояснила, що її лікування можливе виключно в умовах стаціонару, оскільки в неї зберігається активна галюцинаторна симптоматика, в неї постійні прояви галюцинацій, порушення мислення, пацієнт одинокий, за своїм психічним станом пацієнт не може себе самостійно забезпечувати, соціальний аспект хворого не захищений, психічний стан хворого може представляти небезпеку як для себе, так і для оточуючих. Представник лікарні заперечував можливість амбулаторного лікування ОСОБА_1 .

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до лікарні.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Сметанін Д.В. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не змогла визначитись зі своєю позицію щодо заяви про застосування щодо неї госпіталізації у примусовому порядку. Зазначила, що вона не розуміє чи є хворою. Вказала, що раніше вже проходила лікування у психіатричному закладі.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Як вбачається із супровідного листка № 306/104, ОСОБА_1 11.02.2021 року була доставлена до лікарні бригадою швидкої медичної допомоги з під`їзду № 2, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Верстатобудівна, 16-а з попереднім діагнозом: гострий поліморфний психотичний розлад.

Згідно акту психіатричного огляду особи, госпіталізованої до психіатричної лікарні у примусовому порядку згідно ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» № 17/656 від 12.02.2021 року, складеного комісією лікарів лікарні, ОСОБА_1 страждає на важке психічне захворювання у вигляді гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії, в результаті чого вона становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих (психомоторно збуджена, б`ється з оточуючими, активно продуктує маячню симптоматику).Потребує стаціонарного лікування та примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

З вказаного акту також вбачається, що ОСОБА_1 психічно хвора з весни 2020 року, коли з`явилася галюцинаторно-параноїдна симптоматика. Лікувалася у ВППЕ. З архівної історії хвороби відомо, що 1,5-2 роки тому почала відвідувати психологів, психотерапевтів. Після виписки підтримуючу терапію приймала короткочасно, МПНД не відвідувала. Виписана з ППЕ 29.05.2020 року.

Теперішнє погіршення стану протягом місяця, стала плаксивою, тривожною, напруженою. 11.02.2021 року пішла віддавати документи по роботі та стукати во всі двері у під`їзді, кричала, мешканці будинку викликали поліцію. Після чого була доставлена БШМД № 104 з рапортом поліції.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 49 Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Відповідно до пункту 1 принципу 15 Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги (затверджені Розолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 17 грудня 1991 року № 46/119) коли особа потребує лікування в психіатричному закладі, необхідно докладати всіх зусиль, щоб уникнути примусової госпіталізації.

Відповідно до пункту 1 принципу 16 «Примусова госпіталізація» Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги, будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу як пацієнт в примусовому порядку або вже була госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку можуть утримувати як пацієнта в психіатричному закладі в примусовому порядку, тоді і лише тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, що працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4 (діагноз про те, що особа страждає на психічне захворювання, встановлюється відповідно до міжнародних визнаних медичних стандартів), що дана особа страждає на психічне захворювання, і визначить:

а) що внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам; або

b) що в разі особа, чиє психічне захворювання є важким, а розумові здібності - ослабленими, відмова від госпіталізації або утримання даної особи в психіатричному закладі може привести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути проведено за умови госпіталізації до психіатричного закладу у відповідності до принципу найменш обмежувальної альтернативи. У випадку, зазначеному в підпункті b), необхідно, по можливості, проконсультуватися з другим таким фахівцем, що працює в області психіатрії. У разі проведення такої консультації госпіталізація до психіатричного закладу або утримання в ньому у примусовому порядку можуть мати місце лише за згодою другого фахівця, який працює в області психіатрії.

Відповідно до пункту 2 принципу 16 «Примусова госпіталізація» Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги госпіталізація до психіатричного закладу або утримання у ньому у примусовому порядку здійснюється спочатку протягом нетривалого періоду, визначеного внутрішньодержавним законодавством, з метою спостереження та проведення попереднього лікування до розгляду питання про госпіталізацію або тримання пацієнта в психіатричному закладі наглядовим органом. Причини госпіталізації або змісту має бути негайно поінформовано пацієнту; про факт госпіталізації або змісту і їх причини також невідкладно і в докладному вигляді повідомляється наглядовому органу, особистому представнику пацієнта, якщо такий є, а також, якщо пацієнт не заперечує, сім`ї пацієнта.

Відповідно до частини шостої статті 284 Цивільного кодексу України надання фізичній особі психіатричної допомоги здійснюється відповідно до закону.

Частиною другою ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу повинно розглядатися як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України.

Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою, оскільки воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази як окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку в цілому, суд приходить до висновку щодо наявності у ОСОБА_1 тяжкого психічного розладу, який обумовлює її безпосередню небезпеку для себе та оточуючих виключно в стаціонарних умовах. На момент звернення лікарні із даною заявою, її психічне захворювання достовірно доведено висновком комісії лікарів, який був досліджений в судовому засіданні, захворювання є тяжким психічним захворюванням, яке створює небезпеку як для оточуючих, так і для самої ОСОБА_1 і захворювання залишається стабільно стійким.

На уточнююче запитання суду про те чи вважає ОСОБА_1 себе хворою, остання не змогла відповісти ствердно. На запитання суду до представника лікарні, остання повідомила, що амбулаторне лікування ОСОБА_1 наразі не вбачається можливим, тільки стаціонарно.

Доводи ОСОБА_1 суд не може визнати обґрунтованими, оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. Так, вказані доводи спростовуються пояснення представника лікарні, даними акту психіатричного огляду особи з висновками комісії лікарів.

У суду відсутні підстави ставити під сумнів компетенцію та висновки лікарів-психіатрів щодо наявності у ОСОБА_1 тяжкого психічного захворювання, внаслідок якого вона представляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, крім того, неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, та потребує в зв`язку з цим стаціонарного лікування.

Враховуючи наведене, наявні передбачені законодавством України підстави для госпіталізації ОСОБА_1 до лікарні у примусовому порядку без її згоди.

Керуючись ст. 2,76-80,89,258-259,263-265,268,273,293,294,341-342,354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» про госпіталізацію ОСОБА_1 у закладі з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , госпіталізацію до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» (місцезнаходження: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 46, ) у примусовому порядку на строк 6 місяців.

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - О.О. Олійник

Присяжні - Гордієнко Т.В.

Полякової С.А.