Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1626/19 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 18 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 278/1626/19 за позовом Акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Козлова Андрія Івановича , на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 6 листопада 2020 року, постановлену під головуванням судді Зубчук І.В.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ " ОТП Банк" заборгованість за кредитним договором від 13 травня 2008 року у розмірі 1316257 грн. 38 коп. та 19806 грн. 59 коп. судового збору.

На підставі цього рішення Житомирським районним судом видані виконавчі листи, які перебувають на примусовому виконанні у Житомирському районному відділі державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

2 жовтня 2020 року ОСОБА_1 сплатив банку 1366730 грн., в тому числі суму заборгованості, яка стягнута на підставі рішення суду, а також судовий збір.

Цього ж дня АТ " ОТП Банк" видано довідку про відсутність жодних фінансових та майнових претензій та вимог за кредитним договором від 13 травня 2008 року.

Окрім того, банк звернувся до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Демецької С.Л. із листом про зняття обмежень на відчуження нерухомого майна, яке було передане ОСОБА_1 в іпотеку банку.

Оскільки вказані обставини свідчать про відсутність зобов`язань ОСОБА_3 перед АТ " ОТП Банк", представник заявника просив визнати такими, що не підлягають виконанню, виконавчі листи, видані Житомирським районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ " ОТП Банк" заборгованості за кредитним договором у розмірі 1316257 грн. 38 коп. та 19806 грн. 59 коп. судового збору.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 6 листопада 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву.

Зокрема, зазначає, що відсутність обов`язку боржника перед стягувачем внаслідок добровільного виконання ним рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат є підставою для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню. При вирішенні даного питання суд не врахував практику суду касаційної інстанції та прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Козлов А.І., підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що на виконання рішення суду його довіритель сплатив на користь стягувача суму, яка перевищує розмір заборгованості та судового збору, відтак відсутні підстави для відмови у визнанні виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Представник Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судовому засіданні не визнала доводи апеляційної скарги та пояснила, що заборгованість була сплачена боржником вже після відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем вчинялись дії, необхідні для примусового виконання рішення суду. На даний час витрати виконавчого правадження та виконавчий збір не сплачені боржником. Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2019 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ " ОТП Банк" заборгованість за кредитним договором CRL-SМЕО10/025/2008 від 13 травня 2008 року в розмірі 1316257 грн. 38 коп. та 19806 грн. 59 коп. судового збору.

На підставі вказаного рішення 19 лютого 2020 року Житомирським районним судом Житомирської області видані виконавчі листи.

24 лютого 2020 року державним виконавцем Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький) відкрито виконавчі провадження.

Обґрунтовуючи заяву, представник ОСОБА_1 надав лист АТ "ОТП Банк" від 2 жовтня 2020 року, який свідчить про те, що у зв`язку з належним виконанням ОСОБА_1 кредитних зобов`язань банк не має жодних фінансових та майнових претензій і вимог за вказаним кредитним договором та договором іпотеки.

Окрім того, 2 жовтня 2020 року банк звернувся до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Демецької С.Л. з листом, в якому повідомив про повне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором від 13 травня 2008 року та просив зняти заборону на відчуження нерухомого майна, яке було передане в іпотеку.

Наявна в матеріалах справи квитанція від 2 жовтня 2020 року підтверджує факт сплати ОСОБА_1 на рахунок АТ " ОТП Банк" коштів у розмірі 1366730 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором від 13 травня 2008 року.

Частиною 2 статті 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

У судовій практиці наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, матеріально-правовою підставою визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є припинення обов`язку боржника з підстав, визначених законом ( статті 599-601,604-609 ЦК України).

При цьому, зміст ч.2 ст.432 ЦПК України свідчить про те, що матеріально-правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є добровільне виконання боржником свого обов`язку перед стягувачем поза межами виконавчого провадження, у зв`язку з чим у боржника буде відсутній обов`язок з виконання виконавчого листа, виданого на підставі судового рішення.

У разі, якщо виконання зобов`язання за судовим рішенням відбулося в межах виконавчого провадження, стягувач має право подати до виконавця письмову заяву про повернення виконавчого документа. На підставі цієї заяви виконавцеь приймає постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно з п.1 ч.1 ст. 37 Закону України " Про виконавче провадження". Однак, сплата боржником боргу, яка відбулась вже у відкритому виконавчому провадженні, не може бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 сплатив заборгованість за кредитним договором та понесені стягувачем судові витрати після відкриття виконавчих проваджень, у процесі здійснення виконавчих дій, тобто в межах виконавчого провадження, що, в свою чергу, виключає можливість застосування положень ч. 2 ст. 432 ЦПК України.

Отже, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що припинення обов`язку боржника за виконавчими листами у зв`язку зі сплатою ним боргу є достатньою підставою для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, так як заборгованість за кредитним договором та судові витрати були сплачені боржником не в добровільному порядку, а в процесі здійснення виконавчих дій з примусового виконання судового рішення, що може бути підставою для повернення виконавчих документів стягувачу в разі надходження відповідної заяви банку.

Окрім того, відповідно до ч.7 ст.27 Закону України " Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Вказана норма спрямована на захист прав боржника, який не зобов`язаний сплачувати виконавчий збір у разі скасування рішення суду або у тому випадку, коли він добровільно, до відкриття виконавчого провадження, сплатив борг.

Однак, у справі, яка переглядається судом, сплата коштів за рішенням суду відбулась вже після відкриття виконавчого провадження й винесення постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню. За таких обставин, застосування до спірних правовідносин правил ч.2 ст.432 ЦПК України призведе до несплати боржником виконавчого збору без достатніх на це правових підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви адвоката Козлова А.І., суд першої інстанції виходив з того, що рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2019 року виконано у повному обсязі, а тому виконавчі провадження підлягають закінченню згідно з п.9 ч.1 ст.39 Закону України " Про виконавче провадження". При цьому, суд зазначив про відсутність процесуальних підстав для визнання вказаних виконавчих листів такими, що не підлягають виконнню. Водночас, звертаючись до суду із даною заявою, адвокат Козлов А.І. вказував на наявність матеріально-правової підстави для застосування ч.2 ст.432 ЦПК України. Мотиви відхилення доводів заявника судом першої інстанції не наведено, відтак ухвалу слід скасувати та постановити нове судове рішення,- про відмову у задоволенні заяви з інших правових підстав.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Козлова Андрія Івановича, задовольнити частково.

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 6 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення,- про відмову у задоволенні заяви щодо визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, з інших правових підстав.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: