справа №757/919/20
головуючий у суді І інстанції Волкова С.Я.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Зиль Т.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києві від 10 березня 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про заміну сторони у виконавчому листі, поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа у справі № 2-4099/09 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» звернулось до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому листі, поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа у справі № 2-4099/09 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки оригінал виконавчого листа відносно ОСОБА_1 попереднім стягувачем правонаступнику передано не було, у зв`язку з його втратою, а також поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

В обґрунтування заяви товариство вказувало, що 11 травня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-03-26-000009-b від 17 квітня 2019 року, був укладений договір №1369/К про відступлення прав вимоги, згідно з яким 11 травня 2019 року відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення банком прав вимоги за кредитним договором № А01-21000-020708 від 2 липня 2008 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

При цьому, враховуючи, що оригінал виконавчого листа правонаступнику переданий не був, вказане позбавило можливості ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» повторно пред`явити виконавчий лист до виконання, в зв`язку з чим, заявник просив видати дублікат виконавчого листа та поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києві від 10 березня 2020 року заяву ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про заміну сторони у виконавчому листі, поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа у справі № 2-4099/09 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Замінено сторону, а саме стягувача - ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» у справі № 2-4099/09 про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк».

Видано дублікат виконавчого листа у справі № 2-4099/09 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором.

Поновлено ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» строк пред`явлення виконавчого листа про стягнення договором з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором до виконання.

Не погоджуючись із указаною ухвалою ОСОБА_1 звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що при винесені оскаржуваної ухвали судом було помилково встановлено факт відступлення права вимоги 11 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» за кредитним договором № А01-21000-020708 від 2 липня 2008 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , оскільки дана обставина прямо суперечить доказам, які знаходяться в матеріалах справи а саме, договору 1369/К про відступлення прав вимоги, в якому (а.с 150) в п. 1 зазначено, що за цим договором в порядку та на умовах, визначених договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців - та/або поручителів, зазначених у додатку № 1 до договору - основні договори. Із указаної виписки до додатку № 1 не вбачається, що за кредитним договором № А01-21000-020708 від 2 липня 2008 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 відбулося відступлення прав вимоги.

10 листопада 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Генерального директора ТОВ «Фінансова установа « ЄФКР» - Бесплемянного Ю., в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що доводи апеляційної скарги безпідставні, оскільки товариством до заяви про заміну сторони виконавчого провадження було долучено договір №1369/К від 11 травня 2019 року про відступлення прав вимоги (далі - договір), виписку з додатку № 1 до договору, акт перевірки матеріалів кредитної справи. Серед іншого у тексті договору міститься інформація про те, що він набуває чинності з моменту його підписання сторонами (пункт 14. Договору). Відповідно до пункту 5 договору - ціну договору новим кредитором сплачено до моменту укладення цього договору - тобто до 11 травня 2019 року - на підставі протоколу №UA-EA-2019-03-26-000009-b від 17 квітня 2019 року, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор.

Вказує, що інформація про зазначений аукціон, в тому числі і про протокол, міститься у відкритому доступі в мережі інтернет за наступним посиланням https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2019-03-26-000009-b. Тобто будь-яка особа має вільний доступ до зазначеної інформації, серед іншого у зазначеному протоколі міститься інформація про суму, яку переможець - ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР» мав сплатити та сплатив за результатами аукціону. Посилання на зазначену інформацію міститься також в самій заяві товариства про заміну сторони у виконавчому провадженні. Сторонами даного правочину він не заперечується. Перехід прав від кредитора до нового кредитора відбувся на підставі долучених до матеріалів справи доказів.

Зазначає, що ПАТ «Дельта Банк» уклав договір з товариством тільки та виключно після повної оплати останнім ціни договору, яка міститься, як у самому договорі так і у протоколі відкритих торгів, суд встановивши ці обставини вважав надані заявником докази достатніми, у зв`язку із чим прийняв відповідну ухвалу про задоволення заяви товариства про заміну сторони стягувача у виконавчих документах. Окрім цього відповідно до інформації що міститься в повідомленні банку про відступлення право вимоги підтверджено, що відступлення прав за договором товариству відбулось.

Наголошує на тому, що перехід прав за договором не оскаржувався, а тому немає підстав вважати що він є неукладеним, а права кредитора за ним не перейшли.

В суді апеляційної інстанції представник боржника ОСОБА_1 адвокат Семиполець В.В. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задовольнити та скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва, як незаконну.

Представник заявника ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» - Чернишенко А.Г. просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає не в повній мірі.

Відповідно до ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

У п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено можливість заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 512, 513 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не бере ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є йото стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже оскільки права вимоги відносяться до майна та є об`єктом права власності кредитора згідно з ст. 190 ЦК України вони можуть вільно відчужуватися кредитором, а виходячи з аналізу ст. 512, 513, 514, 516 та 517 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні, у тому числі і шляхом відступлення права вимоги, є особливим способом зміни зобов`язання на боці кредитора.

Оскільки процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії цивільного процесу, а примусове виконання рішення суду є його завершальною стадією, то в п. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Аналогічна норма містить і в ст. 442 ЦПК України.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія) правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, при цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Також, вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, які призвели до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 20 листопада 2013 року зазначила, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23 вересня 2009 року задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № А01-21000-020708 від 2 липня 2008 року у розмірі 226 087,74 грн, 1700 грн у відшкодування витрат по сплаті державного мита та 252 грн на відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.56).

Суд першої інстанції в своїй ухвалі встановив, що 11 травня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-03-26-000009-b від 17 квітня 2019 року, був укладений Договір №1369/К про відступлення прав вимоги, згідно з яким 11 травня 2019 року відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення Банком прав вимоги за Кредитним договором № А01-21000-020708 від 2 липня 2008 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 .

Разом з тим, як вбачається із виписки до додатку №1 до договору про відступлення прав вимоги № 1369/К від 11 травня 2019 року (а.с. 152) складеної Генеральним директором ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР», яка була додана у суді першої інстанції до заяви ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР» про заміну сторони у виконавчому листі, за кредитним договором № А01-21000-020708 від 2 липня 2008 року укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , до заяви товариством було додано докази відступлення прав вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_2 , який має також заборгованість перед ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР».

В той же час, у суді апеляційної інстанції до відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР» було подано витяг з додатку №1 до договору №1369/К про відступлення прав вимоги від 11 травня 2019 року у підтвердження відступлення прав вимоги за кредитним договором № А01-12000-300708 від 30 липня 2008 року укладеним з ОСОБА_1 .

Таким чином, сама презумпція правочину, за яким було передано право вимоги за зобов`язаннями до ОСОБА_1 не спростована, а доданий до відзиву на апеляційну скаргу витяг з додатку №1 до договору №1369/К про відступлення прав вимоги від 11 травня 2019 року підтверджує, що зобов`язання ОСОБА_1 також були предметом цього договору про відступлення прав вимоги.

Отже, є правильним висновок суду першої інстанції про задоволення заяви та заміни сторони - стягувача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку».

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачі дубліката виконавчого листа у справі № 2-4099/09 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта банк» заборгованості за кредитним договором з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що за рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23 вересня 2009 року у справі № 2-4099/09 видано виконавчий лист (а.с. 97).

Правонаступнику - ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» попереднім стягувачем виконавчий лист № 2-4099/09 виданий 9 вересня 2014 року Печерським районним судом міста Києва про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 передано не було.

Поновлюючи строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-4099/09, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки наявністю поважних причин пропуску заявником цього строку з огляду на втрату попереднім стягувачем виконавчого документа.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили. Від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. У разі визнання неповажними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем і відмови у поновленні пропущеного строку, суд відповідно відмовляє у видачі дубліката виконавчого листа. Заявником мають бути наведені причин, які є поважними та давали б підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Аналогічно у пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу "Перехідні положення" ГПК України).

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про видачу дубліката виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_1 та у зв`язку з цим поновлюючи строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, погодився із доводами заявника про втрату виконавчого документа та визнав поважними причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки заявник набув право грошової вимоги від попереднього стягувача після закінчення такого строку.

Однак з таким висновком погодитись не можна, оскільки судом не враховані положення ст. 514 ЦК України, відповідно до якої до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом також не враховані положення ч. 1 ст. 518 цього Кодексу, згідно з яким боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Таким чином, заміна кредитора у зобов`язанні не є самостійною обставиною, що має бути визнана як поважна причина для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа для виконання новим кредитором. Новий кредитор несе ризики, які пов`язані із вчиненням чи невчиненням попереднім кредитором дій, направлених на виконання судового рішення. Поважними підлягають визнанню обставини, які унеможливили звернення як попереднього кредитора, так і нового кредитора до виконавця, або які свідчать про обставини, що об`єктивно перешкоджали пред`явленню виконавчого документа до виконання.

Як вбачається із матеріалів справи 13 жовтня 2016 року попередній стягувач ПАТ «Дельта Банк» вже звертався до Печерського районного суду міста Києва із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа № 2-4099/09, виданого Печерським районним судом міста Києва 15 вересня 2014 року до виконання.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10 квітня 2017 року попередньому стягувачу ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні заяви було відмовлено (а.с. 135-136).

Вказана ухвала оскаржена в апеляційному порядку не була та набрала законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10 квітня 2017 року встановлено, що заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23 вересня 2009 року, яке набрало законної сили 6 квітня 2010 року, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Комерційний банк «Дельта» стягнуто суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 226089,74 грн, у відшкодування витрат на оплату судового збору 1700 грн та 252 грн витрат на ІТЗ розгляду справи.

9 вересня 2014 року на підставі вказаного рішення Печерським районним судом міста Києва згідно заяви попереднього стягувача від 8 вересня 2014 року видано виконавчий лист, строк пред`явлення якого до виконання - 6 квітня 2013 року, який був отриманий попереднім стягувачем 15 вересня 2014 року.

Таким чином виконавчий лист був отриманий попереднім стягувачем з пропуском строку пред`явлення його до виконання. При цьому, суд виходив з тих мотивів, що поважності причин неможливості отримання стягувачем виконавчого документа в період строку його дійсності стягувачем суду надано не було.

Крім того судом було встановлено, що згідно доводів заяви та матеріалів справи 2 березня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким у ПАТ «Дельта Банк» з 3 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та признано уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації - Кадирова В.В.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. від 3 березня 2015 року № 25 з 3 березня 2015 року скасовано всі попередньо видані довіреності на представництво ПАТ «Дельта Банк» та/або вчинення правочинів від його імені.

Разом з тим, із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання попередній стягувач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду лише у жовтні 2016 року.

Суд першої інстанції у цій справі наведеного не врахував та не навів мотивів, за яких визнав поважними причини несвоєчасного звернення правонаступника стягувача із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, оскільки попередній стягувач ПАТ «Дельта Банк» у жовтні 2016 року вже звертався до суду першої інстанції із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачі його дубліката, яка ухвалою Печерського районного суду міста Києва була залишена без задоволення, апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для задоволення заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачі його дубліката правонаступнику ПАТ «Дельта Банк» - ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» відсутні.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції в частині задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа і поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, що оскаржується ОСОБА_1 , є помилковою та підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заяви в цій частині.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 10 березня 2020 року скасувати в частині вирішення вимог про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення його до виконання та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні таких вимог заяви.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 10 березня 2020 року в частині задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому листі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба