ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року

м. Черкаси

Справа № 692/566/21
Провадження № 22-ц/821/1965/21
Категорія: 307010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Єльцова В.О., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Костюченко Павло Олександрович

відповідач: Шрамківська сільська рада Золотоніського району Черкаської області

третя особа: приватний нотаріус Драбівського районного нотаріального округу Бірюк Олег Васильович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 08 вересня 2021 року (ухваленого в приміщенні Драбівського районного суду Черкаської області під головуванням судді Чепурного О.П.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, третя особа - приватний нотаріус Драбівського районного нотаріального округу Бірюк Олег Васильович про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

16 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Драбівського районного суду Черкаської області із позовом до Шрамківської сільської ради, Золотоніського району Черкаської області, третя особа - приватний нотаріус Драбівського районного нотаріального округу Бірюк О.В. про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якої відкрилась спадщина, яку позивачка прийняла.

ОСОБА_1 вказує, що 20 лютого 2016 року приватним нотаріусом Драбівського районного нотаріального округу Черкаської області Бірюком О.В. на частину майна, а саме земельну ділянку, площею 4,7968 га, що розташована за межами населеного пункту Свічківської сільської ради, кадастровий номер :03:001:0362 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

До складу спадкового майна також увійшла земельна ділянка площею 0,3159 га, що знаходиться за межами населеного пункту Свічківської сільської ради, проте, зазначає ОСОБА_1 , їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку в зв`язку з тим, що за життя ОСОБА_2 не встигла зареєструвати право власності на неї.

За життя ОСОБА_2 була членом КСП «Мирний» та була включена до списку членів цього КСП, які мають право на земельну частку (пай) та який є додатком до Державного акта на право на землю, виданого колективному сільськогосподарському підприємству «Мирний» серія ЧР-2-29 від 20 березня 1999 року. Розпорядженням Драбівської районної державної адміністрації №60 від 11 березня 2015 року «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних часток (паїв) та надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою» надано дозвіл на розроблення технічної документації щодо земельної ділянки площею 117,688 га.

В зв`язку з неможливістю оформити спадщину, ОСОБА_1 звернулася до Драбівського районного суду Черкаської області із даним позовом та просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право, в порядку спадкування, на земельну частку (пай) № НОМЕР_1 , якій присвоєний кадастровий номер :03:002:0871 (багаторічні насадження (сад) площею 0,3159 га, яка розташована на території Свічківської сільської ради Драбівського району Черкаської області, що рахуються за ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 08 вересня 2021 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_2 за життя не оформила у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку, але розпочала процедуру приватизації земельної ділянки.

Позивачка, як спадкоємець, не зверталася до органів місцевого самоврядування щодо завершення процедури приватизації. В цьому випадку до складу спадщини входить право спадкоємця на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Позивачка з вимогами про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки до суду не зверталася.

Обраний позивачкою спосіб захисту порушеного права шляхом визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування не відповідає вимогам законодавства України, тому в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 11 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 вважаючи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, при невідповідності висновків суду обставинам даної справи, просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 08 вересня 2021 року та ухвалити нове про повне задоволення позовних вимогОСОБА_1 .

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав належної уваги тому, що мала місце не приватизація, а виділення власнику земельної частки (паю) ОСОБА_2 в натурі (на місцевості) земельної ділянки № НОМЕР_1 , якій присвоєний кадастровий номер :03:002:0871 (багаторічні насадження (сад) площею 0,3159 га, яка розташована на території Свічківської сільської ради Драбівського району Черкаської області із земель колективної власності бувшого КСП «Мирний».

З огляду на вищезазначене судомпершої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, помилково застосовано посилання на Декрет КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», який не регулює спірні правовідносини у даній справі.

Встановлено, що за життя спадкодавець ОСОБА_2 не оформила право власності на земельну ділянку, що мала бути їй виділена як власнику земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Тобто, померлою не було реалізоване її право на виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), отже, об`єктом спадщини для позивачки є саме право на земельну частку (пай).

Крім того, ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі зазначає, що вона не просила суд визнати право власності на земельну ділянку, натомість просила визнати за нею право в порядку спадкування на земельну частку (пай). Вказаний спосіб захисту відповідає законодавству, а спосіб захисту, що визначений судом у рішенні (визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки) є необґрунтованим.

Фактичні обставини справи

Як вбачається з наявних матеріалів справи, згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 05 серпня 2015 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с. 7)

У встановленому законом порядку позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , внаслідок чого була заведена спадкова справа № 247/2015(а.с.129-168), та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20 лютого 2016 року на земельну ділянку, площею 4,7968 га, що розташована за межами населеного пункту Свічківської сільської ради, кадастровий номер :03:001:0362.

До моменту своєї смерті ОСОБА_2 розпочала здійснювала оформлення права власності на земельну ділянку спільної часткової власності загальною площею 117,688 га, яка знаходилась в адміністративних межах Свічківської сільської ради Драбівського району, що підтверджується Розпорядженням Драбівської районної державної адміністрації №60 від 11 березня 2015 року «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних часток (паїв) та надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою» (а.с. 10) та списком громадян, яким виділяються в натурі земельні частки де під №334 значиться ОСОБА_2 , номер земельної ділянки № НОМЕР_3 , площа 0,3159 га. (а.с. 28)

Постановою від 16 червня 2020 року приватним нотаріусом Драбівського районного нотаріального округу Бірюк О.В. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,3159 га, що знаходиться за адресою Черкаська область Драбівський район Свічківська сільська рада, за межами населеного пункту, оскільки заявницею не подані відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, а саме через те, що право власності у спадкодавця на земельну ділянку за життя не виникало, тому видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку неможливо. (а.с. 9)

Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 була членом КСП «Мирний» та включена до списку членів цього КСП, які мають право на земельну частку(пай) в КСП «Мирний» Свічківської сільської ради Драбівського району Черкаської області, який є додатком до державного акта на право колективної власності на землю, виданого колективному сільськогосподарському підприємству «Мирний» від 20 березня 1999 року.(а.с. 32, 36)

Рішенням загальних зборів співвласників земельних ділянок (багаторічних насаджень) в адміністративних межах Свічківської сільської ради, яке оформлено протоколом №1 від 12 квітня 2014 року, вирішено провести паювання земельних ділянок під багаторічні насадження, які перебувають у спільній частковій власності власників земельних часток (паїв) жителів с. Свічківка в такому ж порядку як і паювалася рілля, додатком до даного протоколу є список пайовиків, у якому під №372 є ОСОБА_2 , якій передбачалося виділення двох земельних ділянок площами 0,3159 га. (а.с. 42, 51)

Довідкою Держгеокадастру Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області Відділу у Драбівському районі від 17 травня 2021 року за №27-23-0.240-062/102-21 зазначено, що земельній ділянці № НОМЕР_3 в адміністративних межах Свічківської сільської ради площею 0,3159 га., які наділені ОСОБА_2 , присвоєний кадастровий номер :03:002:0871 (а.с. 41).

Згідно з інформації наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області від 08.09.2020 року №27-23-0.240-125/102-20, згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної та інших форм власності, ОСОБА_2 видано сертифікат ЧР- №0318112. (а.с. 40)

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ч.1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що спір між сторонами виник з приводу визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування, оскільки звертаючись до суду з позовною заявою ОСОБА_1 зазначила, що є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і позивачка прийняла спадщину від померлої, про що свідчить свідоцтво про прийняття спадщини за заповітом.

Розглядаючи спір та вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя Драбівського районного суду Черкаської області в своїй ухвалі від 15 липня 2021 року зазначив, що враховуючи предмет позову, дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Застосувавши положення ст. 274 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження та зазначив, що підготовче засідання в такому випадку не проводиться, оскільки розгляд справи можливо провести лише за наявними матеріалами справи. (а.с. 122-123)

Такий висновок суду першої інстанції є помилковим і прийнятий з порушенням норм процесуального законодавства.

Так, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 274 ЦПК України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує ціну позову, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників у справи, чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес, думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

П. 2 ч. 4 ст. 274 ЦПК України визначено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо спадкування.

Оскільки, предметом спірних позовних вимог є визнання права в порядку спадкування, що за своєю суттю являється спором, що виникає із спадкових правовідносин, тому суд помилково вирішив проводити розгляд даної справи в порядку спрощеного провадження, що у відповідності до вимог п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення через порушення норм процесуального законодавства.

Звертаючись до суду з позовною заявою та апеляційною скаргою, ОСОБА_1 вказала, що за життя померла ОСОБА_2 як власник земельної частки (пай), не оформила документи про право власності на земельну ділянку. Вважає, що право на спірну земельну ділянку входить до складу спадщини, яку позивач бажає оформити належним чином.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному.

Так, положеннями ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення ЗК України.

У постановах Верховного Суду від 30 червня 2020 року під час розгляду справи № 623/633/17 та від 06 серпня 2021 року під час розгляду справи № 370/1854/20 зазначено, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 за життя не оформила у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку, але розпочала процедуру приватизації земельної ділянки.

Особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця.

Оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , то вважається, що позивачка набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали ОСОБА_2 , на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України.

Таким чином, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі.

Звернення до суду з такими позовними вимогами є наслідком відмови органу місцевого самоврядування щодо завершення процедури приватизації. Доказів того, що позивач здійснювала таке звернення до органів місцевого самоврядування для вирішення вказаного питання матеріали справи не містять.

Крім того, ОСОБА_1 обрала невірний спосіб захисту звернення до суду, оскільки предметом позовних вимог є визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, однак таке право в даному випадку ніким не оспорюється, оскільки матеріали справи містять відомості про виділ ОСОБА_2 земельної ділянки (паю) та видачу на цю земельну ділянку сертифікату з присвоєнням їй кадастрового номера. Будь-хто із сторін, крім спадкоємця на вказану земельну ділянку на час розгляду не претендує і право отримання такої земельної ділянки спадкодавцем не оспорює.

Для вирішення вказаного питання існує інший порядок захисту, що зазначений вище.

Вирішуючи спір, врахувавши всі обставини та наявні матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що вона зверталася до органів місцевого самоврядування із заявою щодо завершення процедури приватизації та не надала відповідного рішення такого органу про відмову в задоволенні її заяви, а відтак, звернення до суду з заявленими вимогами без додержання необхідної процедури позасудового вирішення питання є передчасним.

Згідно п 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищевикладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм процесуального права та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 08 вересня 2021 року -скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Шрамківської сільської ради, Золотоніського району Черкаської області, третя особа - приватний нотаріус Драбівського районного нотаріального округу Бірюк Олег Васильович про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.О. Єльцов

Л.І. Василенко

(повний текст постанови суду виготовлено 10 грудня 2021 року)