22-ц/804/2864/21
266/4686/20

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року місто Маріуполь

справа 266/4686/20

провадження № 22-ц/804/2864/21

Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Пономарьової О.М.,

суддів Зайцевої С.А., Лопатіної М.Ю.,

секретар судового засідання Лазаренко Д.Т.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області»

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу відповідача Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області у складі судді Д`яченка Д.О. від 25 серпня 2021 року, повний текст рішення складено 30 серпня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» (далі ДУ «ТМО МВС України Донецькій області») по про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що з 11 серпня 2003 року по 06 листопада 2015 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ ГУМВС України в Донецькій області.

Наказом ГУ НП в Донецькій області №410 о/с від 07 листопада 2015 року позивач призначений на посаду начальника відділу у складі управління кримінальної поліції ГУНП в Донецькій області та в період з 07 листопада 2015 року по 29 червня 2017 року проходив службу начальником відділу у складі управління кримінальної поліції ГУНП в Донецькій області.

Наказом заступника голови - начальником ГУНП в Донецькій області від 29 червня 2017 року №302 о/с відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» (через хворобу за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) позивач звільнений зі служби в поліції з 29 червня 2017 року на підставі поданого рапорту.

Наказом №422 о/с від 06 вересня 2017 року внесена зміна до наказу №302 о/с від 29 червня 2017 року, а саме: зазначено вважати вислугу років на 29 червня 2017 р у пільговому обчисленні 22 роки 01 місяць 21 день. Наказом №459 о/с від 23 жовтня 2019 року внесена зміна до наказу №422 о/с від 06 вересня 2017 року в частині: «вважати вислугу років на 29 червня 2017 року у пільговому обчисленні 21 рік 02 місяці 27 днів».

10 липня 2020 року позивач звернувся з заявою на ім`я директора ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області», в якій просив відповідно до Наказу МОЗ України за №189 від 09 квітня 2008 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №589/15280 від 04 липня 2008 року, видати лікарняний лист про тимчасову непрацездатність, який у серпні 2015 року в порушеня вищевказаного наказу не був виданий та оформлений належним чином лікарем ОСОБА_2 .

Позивач зазначив, що неодноразово приходив на прийом за викликом лікаря ОСОБА_2 , а саме: спочатку звернення до лікаря 20 серпня 2015 року, потім 25 серпня 2015 року, 03 вересня 2015 року, 04 вересня 2015 року, 23 вересня 2015 року.

В медичній карті щодо отриманої травми в період несення служби станом на 19 серпня 2015 року зроблені записи саме лікарем ОСОБА_2 20 серпня 2015 року і всі наступні прийоми та направлення до інших медичних закладів м. Маріуполя для додаткових консультацій та огляду, надавались також вищевказаним лікарем.

16 липня 2020 року отримав відповідь на звернення від 10 липня 2020 року за №Г-94/1 від 14 липня 2020 року, у якій зазначено, що 20 серпня 2020 року ОСОБА_1 звертався на прийом до поліклініки лікарні (з поліклінікою) м. Маріуполь ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» зі скаргою на біль в правій кісті, прийом здійснював лікар-хірург ОСОБА_2 . З попереднім діагнозом: «Перелом IV п`ясткової кістки», вказаним лікарем « ОСОБА_3 » надано направлення до профільного травматологічного пункту ЛШМД для проведення рентгенологічного обстеження та надання медичної допомоги лікарем-травматологом.

Відповідно до вказаних записів лікаря-хірурга ОСОБА_2 ОСОБА_1 відмовився від видачі листка звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність. Крім цього, ОСОБА_1 після висновку лікаря-травматолога з результатами рентгенологічного обстеження профільного травматологічного пункту ЛШМД до 04 вересня 2015 року більше до лікаря ОСОБА_2 не звертався і будь-яких документів не надавав. І тільки 04 вересня 2015 року ОСОБА_1 повторно звернувся до лікаря-хірурга ОСОБА_2 та за результатами Ro-графії направлений на консультацію до травматологічного відділення Маріупольської лікарні №9, де ОСОБА_1 запропоновано оперативне стаціонарне лікування у зазначеному закладі.

Того ж дня, 04 вересня 2015 року, як свідчить запис лікаря-хірурга поліклініки лікарні (з поліклінікою) м. Маріуполь ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» Балінського О.Є., від запропонованого оперативного лікування ОСОБА_4 відмовився та йому надані рекомендації.

Зазначено, що відповідно до п. 2.5 Порядку при захворюванні працівники можуть звертатися за медичною допомогою до державних та комунальних закладів охорони здоров`я України, як правило, за направленням лікарів відомчих закладів охорони здоров`я МВС України. Документи, які видаються лікувально-профілактичними закладами у разі встановлення непрацездатності працівника, повинні відповідати вимогам щодо їх оформлення згідно з наказом МОЗ України від 13 листопада 2001 року №455 «Про затвердження Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян».

Таким чином, лікарем-хірургом ОСОБА_2 після відмови ОСОБА_1 від оформлення листка звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність, останнього правомірно спрямовано до закладу охорони здоров`я МОЗ України, де ОСОБА_1 надано медичну допомогу, який, за бажанням ОСОБА_1 , повинен був оформити та видати відповідний документ про тимчасову непрацездатність.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 було надано медичну допомогу у профільному травматичному пункті ЛШМД за направленням лікаря-хірурга поліклініки лікарні (з поліклінікою) м. Маріуполь ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області», та відповідно до запису у довідці лікаря зазначеного закладу охорони здоров`я №3745 від 21 серпня 2015 року ОСОБА_1 необхідно було звернутися на другий прийом до поліклініки 25 серпня 2015 року, тобто до закладу охорони здоров`я МОЗ України, куди ОСОБА_1 фактично не звернувся, виходячи із записів, наданих ОСОБА_1 , саме у цьому закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 , за його бажанням, повинно було оформлено та видано документи, що свідчать про його тимчасову непрацездатність. Таким чином, у зв`язку з тим, що медична допомога надавалася у закладі охорони здоров`я МОЗ України, де й було встановлено діагноз, та відповідно до п. 2.5 Інструкції, листок непрацездатності у разі захворювання, травми в т.ч. й побутової, видається в день установлення непрацездатності, крім випадків лікування в стаціонарі, структурним підрозділом ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області», листок звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 не видавався.

Відмова позивача від отриманні листка звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність, відповідно до записів лікаря-хірурга ОСОБА_5 , не відповідає дійсності, оскільки 20 серпня 2015 року від лікарняного листка позивач не відмовлявся та будь-яких заяв про відмову в отриманні не надавав.

Звертався до лікаря-хірурга ОСОБА_2 після рентгенологічного обстеження профільного травматологічного пункту ЛШМД, а саме 25 серпня 2015 року, так як і було зазначено лікарем-травматологом ЛШМД в довідці №3745 від 21 серпня 2015 року. Після чого лікар-хірург ОСОБА_2 призначив наступний огляд 03 серпня 2015 року, де при огляді виписав направлення на контрольний знімок-обстеження, направлення від 03 вересня 2015 року і відповідь рентгенограми від 03 вересня 2015 року. Після цього лікарем-хірургом ОСОБА_2 призначено наступний огляд 04 вересня 2015 року, а 04 вересня 2015 року останнім було направлено до травматолога ГБ №9 м. Маріуполь, мета концепція, тактика, подальшого лікування. В цей же день лікарем-травматологом ГБ №9 м. Маріуполя запропоновано оперативне втручання-лікування, щодо «Перелому IV п`ясткової кістки», від якого позивач відмовився, але це, на думку позивача, ніяким чином не відносилося до лікування, яке проходив позивач на той час у лікаря-хірурга ОСОБА_2 і який повинен відповідно до посадових інструкцій та наказів МОЗ України оформити позивачу лист про тимчасову непрацездатність.

Отже, 20 серпня 2015 року лікарем-хірургом ОСОБА_2 позивача направлено до хірурга-травматолога ЛШМД м. Маріуполя, який не мав можливості надати лист про тимчасову непрацездатність і який в довідці №3745 від 21 серпня 2015 року зазначив, що наступний огляд саме 25 серпня 2015 року у поліклініці того закладу, який 20 серпня 2015 року направив для рентгенограми до даного медичного закладу.

20 серпня 2015 року лікар-хірург ОСОБА_2 зазначив неправдиву інформацію щодо отримання травми 19 серпня 2015 року, а саме, що начебто ОСОБА_1 отримано травму у побуті.

Позивач зазначає, що травма IV п`ясткової кістки отримана 19 серпня 2015 року у період несення служби при виконанні службових обов`язків. По даному факту проведено службову перевірку, допитані працівники ГУНП в Донецькій області, які не спростовують факт отримання позивачем тілесних пошкоджень саме в робочий час при виконання службового обов`язку, в результаті чого складений акт за формою Н-5 від 12 червня 2020 року.

Не погоджуючись з позицією ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області», позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та просив суд визнати бездіяльність ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» щодо не оформлення та видання ОСОБА_1 відповідно до п. 2.5 Інструкції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2001 року № 455 листка непрацездатності у разі захворювання, травми в т.ч. побутової, протиправною; зобов`язати відповідача ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» відповідно до п. 2.5 Інструкції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2001 року № 455 оформити та видати ОСОБА_1 листок непрацездатності у разі захворювання, травми, в т.ч. побутової, за період з 20 серпня 2015 року по 23 вересня 2015 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 до ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано бездіяльність ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» щодо не оформлення та видання ОСОБА_1 відповідно до п. 2.5. Інструкції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2011 року №455 листка непрацездатності у разі захворювання, травми, в т.ч. побутової, протиправною.

Зобов`язано ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» відповідно до п. 2.5. Інструкції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2011 року №455 оформити та видати ОСОБА_1 листок непрацездатності у разі захворювання, травми, в т.ч. побутової, за період з 20 серпня 2015 року по 23 вересня 2015 року.

Стягнуто з відповідача судовий збір в сумі 840,80 грн в дохід держави.

Суд першої інстанції виходив з того, що незаконними діями відповідача, а саме, не складенням листка непрацездатності, позивачу спричинено шкоду майнового характеру, оскільки, листок непрацездатності у разі захворювання, травми, в тому числі, побутової, видається в день установлення непрацездатності, крім випадків лікування в стаціонарі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

11 жовтня 2021 року ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» подала апеляційну скаргу на рішення суду, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» мотивована тим, що на час виникнення спірних правовідносин між сторонами, вони регулювались Порядком звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ і військовослужбовців внутрішніх військ МВС України, затвердженим заступником Міністра внутрішніх справ України 27 січня 2004 року, а також Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою Наказом МОЗ України від 12 листопада 2001 року.

Відповідно до вимог спеціального законодавства тимчасова непрацездатність працівників ОВС внаслідок захворювання, поранення, контузії, травми або каліцтва, незалежно від обставин, за яких вони отримані, підтверджується в лікувально-профілактичних закладах МВС України листком звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність.

Видача листка непрацездатності у разі захворювання співробітника ОВС взагалі не передбачена.

Про необхідність лікування у закладах охорони здоров`я працівник ОВС мав повідомити безпосереднього керівника рапортом, який візується дільничим терапевтом амбулаторно-поліклінічного закладу органів внутрішніх справ при наявності його в населеному пункті.

Рапорт про необхідність лікування для візування лікарем-терапевтом поліклініки лікарні ОСОБА_1 не надавався та не звертався за допомогою до поліклініки лікарні до 04 вересня 2015 року.

Листок звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 не надавався через нездійснення останнім лікування у ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» у спірний період часу.

ОСОБА_1 пропущений строк позовної давності, оскільки події, що, на думку позивача, порушили його права, мали місце з 20 серпня 2008 року по 23 вересня 2015 року, а з позовом до Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області позивач звернувся лише 08 вересня 2020 року.

Відзив на апеляційну скаргу

Учасники справи не скористались своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 жовтня 2021 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Биліна Т.І., Зайцева С.А.

Ухвалою апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року у справі відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року у справі закінчено проведення підготовчих дій та призначено справу до розгляду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 листопада 2021 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Зайцева С.А., Лопатіна М.Ю.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Рішенням комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (учасниками війни) від 26 лютого 2016 року №3/І/V/5 гр. ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій.

Відповідно до Посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 02 травня 2019 року ДСЗН ОСОБА_1 , строком дії до 01 травня 2022 року, пред`явник цього посвідчення є особою з інвалідністю 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни.

10 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до директора ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» з проханням видати лікарняний лист про тимчасову непрацездатність, який не видано та не оформлено належним чином з 20 серпня 2015 року при огляді лікарем ОСОБА_2 . Цим листом повідомив, що від лікарняного листа не відмовлявся, будь-яких пояснень або відмов лікарю з цього приводу не писав, з якої причини не видано лікарняний лист, йому невідомо.

Листом ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» від 14 липня 2020 року №Г-94/1 ОСОБА_6 повідомлено, що згідно з наявними записами у медичній карті амбулаторного хворого №213363, ОСОБА_1 звернувся 20 серпня 2015 року на прийом до поліклініки лікарні (з поліклінікою) м. Маріуполя ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» зі скаргами на біль в правій кісті. У зв`язку з тим, що посада лікаря ортопеда-травматолога поліклініки лікарні (з поліклінікою) м. Маріуполя ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» у серпня 2015 року була вакантна, прийом пацієнтів здійснював лікар-хірург ОСОБА_2 .

З попереднім діагнозом: «Перелом ІV п`ясткової кістки» вказаним лікарем надано направлення до профільного травматологічного пункту ЛШМД для проведення рентгенологічного обстеження та надання медичної допомоги лікарем-травматологом.

Відповідно до вказаних записів лікаря-хірурга ОСОБА_2 позивач відмовився від видачі листка звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність.

Після цього до лікаря-хірурга поліклініки лікарні (з поліклінікою) м. Маріуполя ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» з висновком лікаря-травматолога та результатами рентгенологічного обстеження профільного травматологічного пункту ЛШМД до 04 вересня 2015 року ОСОБА_1 не звертався та вказані документи не надавав, у зв`язку з чим вирішити питання щодо тимчасової непрацездатності, лікування та, відповідно, й видачі листка звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність, лікар-хірург був позбавлений можливості.

04 вересня 2015 року позивач звернувся повторно до лікаря-хірурга поліклініки лікарні (з поліклінікою) м. Маріуполя ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» та за результатами Ro-графії направлений на консультацію до травматологічного відділення Маріупольської міської лікарні №9, де запропоновано оперативне стаціонарне лікування.

ОСОБА_1 надано медичну допомогу у профільному травматичному пункту ЛШМД за направленням лікаря-хірурга поліклініки лікарні (з поліклінікою) м. Маріуполя ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області», відповідно до запису у довідці лікаря зазначеного закладу охорони здоров`я №3745 від 21 серпня 2015 року необхідно було звернутися на другий прийом до поліклініки 25 серпня 2015 року, тобто до закладу охорони здоров`я МОЗ України, куди фактично позивач не звернувся, саме у цьому закладі охорони здоров`я повинно було оформлено та видано документи, що свідчать про тимчасову непрацездатність.

З амбулаторної картки вбачаються записи лікаря від 20 серпня 2015 року та 04 вересня 2015 року.

Відповідно до довідки №3745, виданої у травмпункті ЛШМД ОСОБА_1 , дата та час травми - 20.VІІІ.15 о 17-00, з травмою звернувся 21.VІІІ.15 о 13.35, травму отримано в побуті, в русі, на прийом у поліклініку 25.VІІІ.15.

Відповідно до направлення до рентген-кабінету від 03 вересня 2015 року, виданого лікарем ОСОБА_2 ОСОБА_1 , останнього направлено для проведення контрольного знімку перелому ІV п`ясткової кістки правої кісті руки.

Відповідно до направлення до рентген-кабінету від 23 вересня 2015 року, виданого лікарем ОСОБА_2 . ОСОБА_1 , останнього направлено для проведення рентгенограми перелому ІV п`ясткової кістки правої кісті руки ІV п`ясткової кістки правої кісті.

Відповідно до направлення від 04 вересня 2015 року, виданого лікарем ОСОБА_2 04 вересня 2015 року, ОСОБА_1 направлено до травматолога лікарні №9, яким рекомендовано оперативне лікування.

Відповідно до акту розслідування нещасного випадку, що стався 19 серпня 2015 року (час не встановлено) УКР ГУМВС України в Донецькій області від 12 червня 2020 року, комісія, призначена наказом ліквідаційної комісії ГУМВС України в Донецькій області від 15 травня 2020 року №1лк, провела у період з 15 травня 2020 року до 12 червня 2020 року розслідування нещасного випадку, який стався у АДРЕСА_1 , внаслідок чого отримав тілесні ушкодження один працівник УКР ГУМВС України в Донецькій області. За результатами встановлено, що, керуючись п. 3.19 розділу 3 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27 грудня 2002 року №1346, комісією прийнято рішення щодо неможливості складання акту за формою Н-1* (НТ*) у відношенні заступника начальника відділу боротьби з груповою злочинністю й розкриття злочинів, учинених іноземцями та відносно них, УКР ГУМВС України в Донецькій області підполковника міліції ОСОБА_1 через відсутність наслідків нещасного випадку у вигляді втрати працездатності, неможливість на підставі зібраних документів визначити час, причини та обставини нещасного випадку.

Мотивувальна частина

Позиція Донецького апеляційного суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У судове засідання суду апеляційної інстанції сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги ДУ ««ТМО МВС України по Донецькій області» з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За положеннями частин 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції послався на порушення відповідачем положення Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 листопада 2004 року № 532/274/136-ос/1406, Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 20021 року № 455 та Порідку звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ і військовослужбовців внутрішніх військ МВС, затвердженої наказом МВС від 27 січня 2004 року, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Проте з такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитись, оскільки вони зроблені без врахування фактичних обставин справи та в порушення норм матеріального законодавства.

В позовній заяві ОСОБА_1 посилається на той факт, що від отримання листка непрацездатності у період серпень-вересень 2015 року він не відмовлявся, про що свідчить відсутність будь-яких письмових доказів (заяв тощо), написаних ним на ім`я лікаря-хірурга ОСОБА_2 .

Питання звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ і військовослужбовців внутрішніх військ МВС станом на момент виникнення спірних правовідносин - серпень-вересень 2015 року регулювались Порядком звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ і військовослужбовців внутрішніх військ МВС України, затвердженим заступником Міністра внутрішніх справ України 27 січня 2004 року (далі - Порядок), а також Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2001 року №455 (далі - Інструкція).

Згідно з п.2.3. Порядку тимчасова непрацездатність працівників ОВС внаслідок захворювання, поранення, контузії, травми або каліцтва, незалежно від обставин, за яких вони отримані, підтверджується в лікувально-профілактичних закладах МВС України листком звільнені від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність, форма якого передбачена додатком 1 до вказаного Порядку.

Тобто, нормами спеціального законодавства, якими є Порядок звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ і військовослужбовців внутрішніх військ МВС України, щодо працівників ОВС передбачено видачу певного документу, форма якого затверджена вищевикладеним нормативно-правовим актом. Видача листка непрацездатності у разі захворювання, травми, в тому числі побутової, співробітника ОВС не передбачена.

Відповідно до п.2.5 вказаного Порядку, при захворюванні працівники ОВС можуть звертатися за медичною допомогою до державних та комунальних закладів охорони здоров`я України, як правило, за направленнями лікарів відомчих закладів охорони здоров`я МВС України. Документи, які видаються лікувально-профілактичними закладами у разі встановлення непрацездатності працівника, повинні відповідати вимогам щодо їх оформлення згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 №455 «Про затвердження Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян».

Згідно з п.2.6 Порядку про необхідність лікування у закладах охорони здоров`я інших центральних та місцевих органів виконавчої влади (крім випадків, коли необхідна екстрена госпіталізація) працівник повідомляє безпосереднього начальника рапортом, який візується дільничним терапевтом амбулаторно-поліклінічного закладу органів внутрішніх справ при наявності його в даному населеному пункті.

Пунктом 2.7 Порядку встановлено, що документи, які засвідчують тимчасову непрацездатність, видані державними та комунальними закладами охорони здоров`я, підлягають реєстрації в амбулаторно- поліклінічних закладах МВС України при наявності їх в даному населеному пункті протягом 1 доби після закінченням лікування.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 дійсно було надано медичну допомогу у профільному травматичному пункті ЛІПМД за направленням лікаря-хірурга поліклініки лікарні (з поліклінікою) м. Маріуполь ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області».

Згідно із записом у довідці лікаря зазначеного закладу охорони здоров`я №3745 від 21 серпня 2015 року ОСОБА_1 мав звернутися на другий прийом до поліклініки 25 серпня 2015 року, тобто до закладу охорони здоров`я МОЗ України, куди останній фактично не звернувся, з огляду на що саме цей закладі охорони здоров`я, у якому ОСОБА_1 здійснював лікування та обстеження, повинен був оформити та видати позивачу документи про його тимчасову непрацездатність, якщо така мала місце.

Рапорт про необхідність лікування для візування лікарем-терапевтом поліклініки лікарні (з поліклінікою) м. Маріуполь ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» ОСОБА_1 до ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» не надавав та не звертався до поліклініки лікарні (з поліклінікою) м. Маріуполь ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» до 04 вересня 2015 року.

У зв`язку з тим, що медична допомога ОСОБА_1 надавалась у закладі охорони здоров`я МОЗ України, де й встановлено діагноз, та відповідно до п.2.5 Інструкції, листок непрацездатності у разі захворювання, травми, в т.ч. й побутової, видається в день установлення непрацездатності, крім випадків лікування в стаціонарі, структурним підрозділом ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» листок звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 не надавався та не міг видаватись через нездійснення ОСОБА_7 лікування у ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» у спірний період часу.

Нормативно-правовими актами не передбачено відібрання у особи, яка відмовляється від видачі йому довідки про тимчасову непрацездатність, письмової відмови, з огляду на що посилання ОСОБА_1 в цій частині є безпідставними та не ґрунтуються на законі.

На теперішній час затверджено нову форму довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України, згідно із наказом МВС від 23 березня 2016 року № 201, з огляду на що видача ОСОБА_1 саме «листка тимчасової непрацездатності» за минулий період - з 20 серпня 2015 року по 23 вересня 2015 року - не передбачено нормами діючого законодавства, на що суд першої інстанції не звернув уваги, що призвело до постановления помилкового рішення, яке не узгоджується з положеннями законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладених обставин справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦК України, оскільки дійшов висновку про безпідставність та необгрунтованість заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача.

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

При зверненні з апеляційною скаргою відповідач ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» сплатив судовий збір в розмірі 1 261,20 грн.

Позивач ОСОБА_1 відповідно до посвідчення серія НОМЕР_2 є особою з інвалідністю 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від судового збору звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Верховний Суд у справах № 825/934/18 від 22 березня 2019 року та № 620/2083/19 від 16 березня 2020 року дійшов висновку, що статтею 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни. Тобто позивач як ветеран війни особа з інвалідністю внаслідок війни (III групи) має право на пільги, встановлені законодавством України для вказаної категорії осіб, зокрема і на звільнення від сплати судового збору відповідно до положень п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд доходить висновку, що понесені відповідачем ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 261,20 грн у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» задовольнити.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 серпня 2021 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства Внутрішніх Справ України по Донецькій області», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства Внутрішніх Справ України по Донецькій області» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) грн 20 коп. у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач О.М. Пономарьова

Судді С.А. Зайцева

М.Ю. Лопатіна