Справа № 495/7688/20
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

09 лютого 2021 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово - судді Заверюха В.О., при секретарі - Червинській І.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката - Стойкова М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавцем,

В С Т А Н О В И В:

21.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, в якому просить встановити факт його спільного проживання з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю впродовж п`яти років до часу відкриття спадщини та визнати його спадкоємцем четвертої черги за законом як особу, яка проживала з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю впродовж п`яти років до часу відкриття спадщини з метою закликання до спадкування.

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер вітчим позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 20.05.2020 року. Після смерті спадкодавця ОСОБА_2 відкрилась спадщина. Все своє життя позивач ОСОБА_1 проживав зі своїми батьками - покійною матір'ю ОСОБА_3 та вітчимом ОСОБА_2 , які з 10.12.1994 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 13.11.2008 року. Протягом останніх п`яти років позивач разом з вітчимом проживали за адресою: АДРЕСА_1 однією сім`єю, вели спільне господарство, мали взаємні права і обов`язки та були пов`язані спільним побутом, позивач опікувався вітчимом та здійснював догляд за ним. Вказані факти підтверджуються наданими доказами, а також можуть посвідчити їх сусіди. Позивач як спадкоємець четвертої черги звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 , однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні підстави для закликання до спадкування після померлого вітчима, як за заповітом так і за законом та позивачу рекомендовано звернутись до суду з захистом своїх прав. Встановлення факту спільного проживання однією сім'єю продовж п`яти років позивачу необхідно для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті вітчима. Зазначене стало приводом звернення до суду.

Рух справи у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.12.2020 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.12.2020 року з Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області витребувана належним чином завірена копія спадкової справи, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28.12.2020 року на адресу суду з Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області надійшла копія спадкової справи №130/2020 щодо майна померлого ОСОБА_2 .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.02.2021 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача - адвокат Стойков М.І. вимоги позову підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, які зазначені в позові та просили задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомлявся, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи, вислухавши пояснення позивача його представника, допитавши свідків, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер вітчим позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 20.05.2020 року, актовий запис №530.

З довідки Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №64 від 19.02.2018 року вбачається, що на день смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в житловому будинку АДРЕСА_1 , були зареєстровані: чолоік - ОСОБА_2 та син - ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що все своє життя він проживав зі своїми батьками - покійною матірю ОСОБА_3 та вітчимом ОСОБА_2 , які з 10.12.1994 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 13.11.2008 року, актовий запис №39.

Протягом останніх п`яти років позивач з вітчимом ОСОБА_2 проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 однією сім`єю. Позивач ОСОБА_1 опікувався вітчимом, здійснював догляд та надавав йому допомогу, вели спільне господарство, мали взаємні права і обов`язки та були пов`язані спільним побутом.

Після смерті вітчима відкрилась спадщина та позивач, вважаючи себе найближчим родичем і спадкоємцем четвертої черги звернувся до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 , однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні підстави для закликання до спадкування після померлого вітчима, як за заповітом так і за законом та рекомендовано звернутись до суду з захистом своїх прав (лист від 19.11.2020 року №1069/02-14).

На підставі вказаного позивач ОСОБА_1 звернувся до суду та просить встановити факт його спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини та визнати його спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 ..

Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

У той же час кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України).

За змістом статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю.

У п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем.

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

За клопотанням позивача в судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які надали наступні пояснення.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона є сусідкою позивача ОСОБА_1 , знає позивача з 1994 року оскільки він та її син навчались разом. Позивач ОСОБА_1 жив з батьками. Після смерті матері, позивач ОСОБА_1 з вітчимом продовжили жити разом, позивач перебував у добрих стосунках з вітчимом, допомагав йому по господарству, а після смерті вітчима здійснював його поховання.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є сусідкою позивача ОСОБА_1 , але їх будинки не розташовані близько. Вона знала покійну мати та вітчима позивача ОСОБА_1 .. Як їй відомо, позивач проживав з вітчимом, у них були добрі стосунки, позивач весь час знаходився біля нього, допомагав покійному по господарству.

Проаналізувавши пояснення свідків, суд приходить до висновку, що крім факту спільного проживання, наданими поясненнями не доведено факт проживання однією сім`єю, якій притаманне ведення спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статті 58 та 59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої, другої ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відсутність в матеріалах справи достатніх письмових доказів об`єктивно ставить під сумнів показання допитаних у судовому засіданні свідків

Оцінивши представлені докази, суд зауважає, що самих показань свідків для встановлення вищевказаного факту недостатньо, ці показання повинні прийматися судом у сукупності з іншими письмовими доказами по справі та узгоджуватися з ними.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю необхідні докази ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї, наявності взаємних прав та обов`язків, а показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Висновки за результатами розгляду справи

Вимоги щодо встановлення факту спільного проживання позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім' більше п`яти років - не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та є не доведеними відповідними доказами, а відтак і вимоги про визнання позивача спадкоємцем четвертої черги за законом у даній справі, які є похідними від встановлення факту спільного проживання однією сім`єю більше п`яти років - задоволенню не підлягають.

Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сімєю впродовж п`яти років до часу відкриття спадщини та визнати його спадкоємцем четвертої черги за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи,зазначений строк обчисляються з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Заверюха В.О.