РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Кузьміної О.І.,

з участю секретаря судового засідання Білої А.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідачів ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що позивач є власником АДРЕСА_1 . Відповідачі зареєстровані в квартирі, однак фактично не проживають, не сплачують комунальні платежі, в утримані житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавляться. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, він позбавлений можливості оформити субсидію. У зв`язку із тим, що відповідачі добровільно не знімаються з реєстрації, просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.06.2021 року відкрито провадження у справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити, однак не заперечував що квартира АДРЕСА_1 придбана разом з ОСОБА_2 у період шлюбу за спільні кошти.

Відповідачі та їх представник в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у відзиві, вказали, що ОСОБА_2 є співвласником оспорюваної квартири, а відповідач ОСОБА_3 прописаний в квартирі з її дозволу. Позивач створив перешкоди у користуванні майном, змінив замки та перешкоджав їхньому проживанню.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, судом встановлені наступні обставини справи.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 виданого 16.06.1990 року Комсомольським відділом ЗАГС, ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , після реєстрації шлюбу прізвище відповідача змінено на « ОСОБА_6 », про що зроблений актовий запис №534.

Відповідно до свідоцтва про право власності виданого 16.08.2000 року на підставі розпорядження міського голови м. Херсон, ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Херсонського міського суду Херсонської області №766/16825/19 від 12.06.2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16.06.1990 року Комсомольським відділом ЗАГС, актовий запис №534 розірвано.

Згідно довідки №43 ДП АТ «Будмеханізація» ЖЕУ «Будмеханізація» станом на 11.02.2021 рік в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 власник, ОСОБА_2 дружина, ОСОБА_3 - син.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Згідно з ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Частинами 1 та 2 ст. 355 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників.

Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинок (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як слідує з аналізу вказаних норм цивільного і житлового законодавства, відповідач ОСОБА_2 , яка є співвласником квартири АДРЕСА_1 , та тривалий час не проживає в квартирі, оскільки позивач ОСОБА_1 створює перешкоди у користуванні майном, не може бути позбавлена права користування квартирою за позовом іншого співвласника квартири, оскільки право приватної власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в даній квартирі зі згоди відповідача ОСОБА_2 , а тому будь-які правові підстави для визнання їх втратившими право користування жилим приміщенням, відсутні.

З огляду на викладене, дослідивши докази в їх сукупності та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, слід відмовити.

Крім того позивачем ОСОБА_1 не надано жодного належного та допустимого доказу, на підтвердження факту не проживання відповідачів у оспорюваному приміщенні певний період.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп., оскільки позивачем при подачі позову недоплачений судовий збір.

Керуючись ст.ст.15, 16, 317, 319, 391, 405 ЦК України ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 258, 259, 263-265, 268, 277-279, 354 ЦПК України, суд

постановив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 908,00грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. І. Кузьміна

Повний текст рішення складено 10.12.2021 року.