Справа № 669/849/21
Провадження № 2/669/287/21
У Х В А Л А

01 грудня 2021 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі:

головуючої - судді Бараболі Н.С.,

за участю секретаря с/з Бабоян А.С.,

розглянувши у підготовчому засіданні в смт. Білогір`я цивільну справу за позовом Фермерського господарства «Вільний селянин» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права постійного користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

08.09.2021 року Фермерське господарство «Вільний селянин» (надалі Позивач/ ФГ «Вільний селянин») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 (надалі Відповідач 1), ОСОБА_2 (надалі Відповідач 2), в якому просить визнати за ним право постійного користування земельною ділянкою площею 36,8784 га., кадастровий номер :08:004:0021, яка знаходиться на території Білогірської селищної ради Білогірського району Хмельницької області.

Ухвалою судді від 04 жовтня 2021 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання по справі.

В судове засідання сторони не з`явилися, належним чином повідомлені по дату та час розгляду справи.

Представник позивача, адвокат Прядун Р.В., в поданій до суду заяві просив розгляд справи проводити у відсутності позивача та його представника.

Відповідач ОСОБА_1 в поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї документами, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

В силу п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно достатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» та у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що словосполучення «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Стаття 124 Конституції України закріплює, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Цивільний процесуальний кодекс передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч.1 ст.19 ЦПК України).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ХМ, виданого на підставі рішення Білогірської районної Ради народних депутатів Білогірського району Хмельницької області №1 від 10.09.1993 року, зареєстрованого 04 жовтня 1993 року в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №3, ОСОБА_3 надано для організації селянського (фермерського) господарства загальною площею 50 га., що розташована на території Білогірської селищної Ради.

Селянське (Фермерське) господарство «Вільний селянин» (далі ФГ «Вільний селянин») зареєстроване розпорядженням Білогірської районної державної адміністрації від 10.09.1993 року №11 було включене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України у березні 1994 року за ідентифікаційним кодом 21316486, засновником якого є ОСОБА_3 . На момент подачі даного позову далі ФГ «Вільний селянин» є юридичною особою та свою діяльність не припинило, що підтверджується даними Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Фермерське господарство з дати його державної реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надана земельна ділянка.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами або органами державної влади щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду за результатами розгляду справи №620/371/17.

Так, якщо на момент відкриття провадження у справі щодо спору між органом державної влади чи місцевого самоврядування та, зокрема, фізичною чи іншою особою, якій із земель державної або комунальної власності надана земельна ділянка для ведення фермерського господарства, фермерське господарство вже зареєстроване, то така справа має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Проте, якщо на час відкриття провадження у справі щодо такого спору про користування з земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, фермерське господарство не було зареєстроване, то стороною таких спорів є фізична особа, якій надавалася земельна ділянка, а спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (постанови Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №677/1865/16-ц, від 21листопада 2018 року у справі №272/1652/14-ц, від 11 вересня 2019 року у справі №620/371/17, від 16 жовтня 2019 року у справі №365/65/16-ц).

Оскільки даний спір виник із органом державної влади з приводу користування земельною ділянкою, яка була надана із земель комунальної власності для ведення фермерського господарства, яке зареєстровано як юридична особа ФГ «Вільний селянин», , засновником якого був ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому даний спір має розглядатись за правилами господарського судочинства.

В силу ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищенаведене, у відкритті провадження у справі слід відмовити на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, роз`яснивши позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі за позовом Фермерського господарства «Вільний селянин» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права постійного користування земельною ділянкою, - закрити у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу, що розгляд даного спору віднесено до юрисдикції господарського суду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н. С. Бараболя