Справа № 490/9110/20
н/п 2/490/2209/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Ковальової Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про дозвіл на проживання, -

ВСТАНОВИВ:

16.12.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача, в якому просив дозволити проживати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , а також дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 до набрання законної сили рішенням суду у справі № 490/10490/19.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2020 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 18.12.2020 року вищезазначений позов залишено без руху.

11.01.2021 року до канцелярії суду надійшла заява від позивача на виконання вимог вказаної ухвали суду від 18.12.2020 року.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 18.01.2021 року, після усунення недоліків позовної заяви, прийняти її до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Проведення підготовчого засідання призначено на 17.02.2021 року.

17.02.2021 року за відсутності позивача та його представника в підготовчому засіданні постановлено про його відкладення до 18.03.2021 року.

18.03.2021 року в підготовчому засіданні за участю представника позивача адвоката Кобзаренка Максима Юрійовича постановлено зобов`язати позивача ОСОБА_1 протягом 20 (двадцяти) днів з моменту проголошення даної ухвали, внести на депозитний рахунок ТУ ДСА в Миколаївській області суму в розмірі 19 000 (дев`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп., в якості забезпечення судових витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_2 у зв`язку з розглядом цивільної справи № 490/9110/20 та протягом вказаного строку надати суду документ, що підтверджує відповідне внесення коштів на депозитний рахунок суду.

Крім того, ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.03.2021 року закрито підготовче провадження у справі за вищезазначеним позовом. Призначено справу до судового розгляду по суті на 19.04.2021 року.

19.04.2021 року позивач в судове засідання не з`явився, 16.04.2021 року надав суду заяву про його відкладення.

19.04.2021 року судове засідання відкладено до 22.06.2021 року.

В судове засідання, призначене на 22.06.2021 року, позивач не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений заздалегідь та належним чином, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке позивач отримав 15.06.2021 року, та яке наявне в матеріалах справи.

Поряд з цим, про поважність причин своєї неявки позивач суду не повідомив, заяв та клопотань про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.06.2021 року відкладено розгляд справи на 27.07.2021 року.

Так, про дату, час та місце розгляду справи позивач повідомлявся за поштовою адресою: а/с № 512, АДРЕСА_1 , що зазначалась позивачем в його позовній заяві.

Поштове відправлення з копією вищезазначеної ухвалою суду від 22.06.2021 року, що направлялось позивачу, повернулось на адресу суду з відміткою «повертається, адресат відсутній за вказаною адресою».

27.07.2021 року в зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, розгляд справи було відкладено на 06.12.2021 року.

Так, поштове відправлення з повідомленням позивача про дату судового засідання, призначеного на 06.12.2021 року, останній отримав 20.08.2021 року за поштовою адресою: а/с № 512, АДРЕСА_1 , що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи, та повернулось до суду 25.08.2021 року.

06.12.2021 року належним чином повідомлений позивач повторно не прибув в судове засідання, свого представника до суду не направив. Крім того позивач не повідомив суду про причини своєї неявки та не надав до суду доказів поважності таких причин, заяв та клопотань про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

26.11.2021 року від відповідача ОСОБА_2 , через систему «Електронний суд», надійшла заява, в якій він просить суд залишити вищезазначений позов без розгляду.

ОСОБА_2 в заяві зазначає, що у позивача був термін для внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА в Миколаївській області суму в розмірі 19 000,00 грн., в якості забезпечення судових витрат до 07.04.2021 року включно. Проте, позивач не компенсував відповідачу судові витрати, що поніс ОСОБА_2 , які були присуджені судовим рішенням. Отже, подальший розгляд справи, включаючи розгляд апеляційних, касаційних скарг, які може подавати сторона позивача, за відсутності виконання позивачем ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.03.2021 року, порушує права відповідача, принцип визначеності та рівності сторін в судовому провадженні, адже надає позивачу необґрунтованих переваг, за якими позивач отримує розгляд своїх скарг за відсутності виконання ним ухвали суду, якою його зобов`язано внести кошти на депозит суду. На думку сторони відповідача, така послідовність розгляду є неприпустимою та суперечить принципу, який закладено законодавством у ст. 135 ЦПК України.

Відповідач зазначає, що позивач разом зі своїм представником затягують розгляд справи.

Крім того, відповідач зазначає, що після закриття підготовчого провадження, сторона позивача для розгляду справи по суті в судові засідання не з`являлась. Позивач, як ініціатор позову, повинен особисто вживати заходів для отримання інформації стосовно стану розгляду справи, ухвалених рішень по справі та призначених дат судових засідань.

Відповідач також зазначає, що відсутність зазначення в судових рішеннях зловживань позивачем, провокує позивача і в подальшому продовжувати вчиняти аналогічні дії.

Відповідач просив суд винести судове рішення, в якому будуть зафіксовані зловживання процесуальними правами з боку позивача, з затягування розгляду справи, неявки в судові засідання, подання завідомо безпідставного позову та інше, що дасть змогу у майбутньому у інших судових провадженнях за позовами позивача, встановлювати судам дійсні наміри позивача відштовхуючись від оцінки судом поведінки позивача у попередніх справа, що стосується предмету спору Адміністративно-побутового та торгівельного комплексу, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Очаківська ,1-Ж.

Крім того, встановлення судом рішення зловживань з боку позивача може вплинути на зменшення навантаження на суд у зв`язку з втратою сенсу у пред`явленні завідомо безпідставних позовів.

06.07.2021 року в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 підтримав свою заяву від 26.11.2021 року та просив її задовольнити.

18.03.2021 року представниця третьої особи Служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради Глух Т.В. надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила при винесенні рішення врахувати права дітей.

Інші треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання повторно не з`явились, неодноразово у встановленому законом порядку повідомлялись судом про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Частина 1 ст. 44 ЦПК України наголошує, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За правилами ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Положеннями ч. 5 ст. 223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Окрім цього, відповідно до позиції Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленої у відповідній Постанові суду від 22.05.2019 р. у справі № 310/12817/13, процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та/або його представник повторно не з`явилися в судове засідання, докази, які мали підтвердити поважні причини неявки позивача та/або його представника до суду в матеріалах справи відсутні, позивач не скористався процесуальним правом подати заяву про розгляд справи у його відсутність, в той же час проведення судового розгляду справи без участі позивача суперечить положенням цивільного процесуального законодавства, оскільки позивач протягом усього часу розгляду справи має право збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, досягнути примирення, розпоряджаючись своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, а суд при здійсненні правосуддя має сприяти як всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, так і здійсненню сторонами їх прав.

Таким чином, суд вважає, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства повторна неявка позивача в судове засідання є підставою залишити без розгляду дану позовну заяву.

Отже, заява відповідача ОСОБА_2 в частині залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду в зв`язку з повторною неявкою останнього в судове засідання підлягає задоволенню.

Поряд з цим щодо вимог відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в зв`язку з невиконанням позивачем ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.03.2021 року, якою постановлено зобов`язати позивача ОСОБА_1 протягом 20 (двадцяти) днів з моменту проголошення даної ухвали, внести на депозитний рахунок ТУ ДСА в Миколаївській області суму в розмірі 19 000 (дев`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп., в якості забезпечення судових витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_2 у зв`язку з розглядом цивільної справи № 490/9110/20 та протягом вказаного строку надати суду документ, що підтверджує відповідне внесення коштів на депозитний рахунок суду, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 135 ЦПК України, у разі невнесення у визначений судом строк коштів для забезпечення витрат на професійну правничу допомогу суд за клопотанням відповідача має право залишити позов без розгляду.

Проте, в зв`язку залишенням позовної заяви без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, виключається необхідність залишення позовної заяви без розгляду на підставі ч. 6 ст. 135 ЦПК України, тому заява відповідача в цій частині задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Щодо вимог відповідача про встановлення та зазначення в ухвалі суду про зловживання процесуальними права позивачем, суд зазначає наступне.

Так, зловживання правами характеризуються умислом порушити порядок цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 3 ст. 44 ЦПК).

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 44 ЦПК).

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 2-5 цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст. 13 ЦК України).

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин 2-5 ст. 13 цього Кодексу (ч. 3 ст. 16 ЦК України).

Тлумачення зазначених норм свідчить, що потрібно розмежовувати зловживання процесуальними правами та зловживання матеріальними (цивільними) правами. Вказані правові конструкції відрізняються як по суті, так і за правовими наслідками щодо їх застосування судом. При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов, чи застосувати інші заходи процесуального примусу. Натомість правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові.

Так, на час розгляду справи, судом не встановлено обставин, передбачених ч. 2 ст. 44 ЦПК України, а тому заява відповідача в частині зазначення в ухвалі суду про зловживання процесуальними правами позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 257, 258-261 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_2 про залишення позову без розгляду задовольнити частково.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про дозвіл на проживання, залишити без розгляду, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, в зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

Роз`яснити позивачу, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутись до суду повторно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В. Саламатін