КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 357/3229/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

Розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою Крилової Олени Леонідівни в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2021 року, постановлене суддею Бондаренко О.В. у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И Л А :

У березні 2021 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 28.02.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4. Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою банку. Власник картки зобов`язаний слідкувати за витратами в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 1.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг. Позивач умови договору виконав, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором кредитного ліміту, який у подальшому збільшився до 9000,00 грн., а відповідач в свою чергу не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, та іншими витратами відповідно до умов договору, порушив умови договору, чим спричинив заборгованість, яка станом на 25.02.2021 року становить 20546 грн. 03 коп. та складається із: заборгованості за тілом кредиту - 18602,59 грн., в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту - 18602,59 грн., заборгованості за простроченими відсотками - 1943,44 грн. В добровільному порядку відповідач відмовляється повернути кошти, тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 20546,03 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, 19.08.2021 року представник позивача звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги позивача в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення прийнято без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального та матеріального права. Вказує, що відповідач користувався кредитними коштами, як вбачається з виписки по картковому рахунку, а тому зобов`язаний повернути суму отриманих кредитних коштів та сплатити відсотки за користування кредитом.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За положенням ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в цій позовні вимоги не обґрунтовані належними доказами.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28.02.2012 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н, шляхом заповнення та підписанням анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, згідно якого відповідачу було надано кредит на платіжну картку, що підтверджується копією анкети-заяви (а.с.13) та не заперечується відповідачем.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач ОСОБА_1 погоджується з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

На підтвердження укладення кредитного договору та наявності у відповідача - ОСОБА_1 заборгованості за вказаним договором, позивачем - АТ КБ «ПриватБанк» надано розрахунок заборгованості за кредитним договором, копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанк, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», виписку з рахунку та копію паспорта відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме довідки про надання кредитних карток (а.с.12), відповідачу було надано кредитну картку: НОМЕР_1 - дата відкриття 28.02.2012 року, термін дії 02/14; НОМЕР_2 - дата відкриття 08.05.2012 року, термін дії 02/14, НОМЕР_3 - дата відкриття 17.01.2014 року, термін дії 10/17, НОМЕР_4 - дата відкриття 30.12.2013 року, термін дії 12/17, НОМЕР_5 - дата відкриття 18.08.2017 року, термін дії 08/21, НОМЕР_5 - дата відкриття 18.08.2017 року, термін дії 08/21, НОМЕР_6 - дата відкриття 19.02.2018 року, термін дії 02/22.

Також, з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_1 (картрахунок НОМЕР_1 ) (а.с. 11) вбачається, що старт карткового рахунку відбувся 28.02.2012 року та 02.04.2012 року встановлено кредитний ліміт 0,00 грн., 28.09.2013 року - збільшено кредитний ліміт 2000, 00 грн., 06.03.2019 року - збільшено кредитний ліміт 4000,00 грн., 27.11.2019 року - збільшено кредитний ліміт 9000,00 грн., 06.08.2020 року - зменшено кредитний ліміт 0,00 грн.

Отже, 28.02.2012 року відповідачу ОСОБА_1 був встановлений та виданий кредитний ліміт на картковий рахунок в розмірі 2000,00 грн., який 27.11.2019 року було збільшено до 9000,00 грн., та відповідач користувався картковим рахунком та кредитними коштами, що також підтверджується випискою по рахунку та не заперечується відповідачем (а.с. 48-51).

З наданого позивачем розрахунку (а.с.5-10), вбачається, що заборгованість за договором станом на 25.02.2021 року становить 20546 грн. 03 коп. та складається із: заборгованості за тілом кредиту - 18602,59 грн., в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту - 18602,59 грн., та заборгованості за простроченими відсотками - 1943,44 грн.

Однак, з даного розрахунку також вбачається, що з 28.02.2012 року по 05.03.2020 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком складала 0,00 грн. та за період з 01.06.2015 року по 30.09.2019 року відповідач сплатив заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3575,16 грн. і вже з 05.03.2020 року заборгованість за договором почала наростати і станом на 25.02.2021 року склала 20546,03 грн.

Відповідач, заперечуючи розмір заборгованості за тілом кредиту в сумі 18602,59 грн., зазначив, що в березні 2020 року відбулося зняття коштів невідомими третіми особами і за даним фактом порушено кримінальне провадження №0001064.

Так, судом встановлено, що 11.03.2020 року відповідач ОСОБА_1 звернувся із заявою до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 с. 190 КК України та постановою слідчого М.А. Куніцьким відкрито кримінальне провадження №0001064, що підтверджується витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 82). 21.10.2020 року в.о. дізнавача сектору дізнання Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області М.А. Куніцьким було видано постанову про залучення ОСОБА_1 до кримінального провадження за № 0001064 як потерпілого та наразі здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0001064 від 11.03.2020 року, зокрема, з 23.06.2021 року матеріали кримінального провадження передано дізнавачу сектору дізнання Білоцерківського РУП лейтенанту поліції О.М. Кобилінському (а.с. 83, 84).

Судом також встановлено, що відповідач неодноразово повідомляв позивача АТ КБ «Приватбанк» про досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001064, яке триває і на даний час, що підтверджується копією заяви від 15.06.2020 року та копією заяви від 29.09.2020 року (а.с. 85, 86-87).

З виписки по рахунку ОСОБА_1 (а.с. 48-49) вбачається, що 05.03.2020 року та 06.03.2020 року було здійснено поповнення електронного гаманця Global Money на суму більше 10 000,00 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі).

Однак, анкета-заява, підписана відповідачем не містять ні розміру кредиту, ні розміру процентів за користування кредитом, які погодили сторони при укладенні договору, ні строки та порядок погашення.

Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання заяви відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг.

Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 8, 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05 листопада 2014 року № 705, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції, врахувавши застосовані норми матеріального права, повно встановивши фактичні обставини справи, які мають істотне значення для її вирішення, та дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, правильно виходив з того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не підтвердило належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що ОСОБА_1 , як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до відомостей по кредитній картці, його особовому рахунку, акаунту чи мобільному додатку «Приват-24», незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 05.03.2020 року та 06.03.2020 року щодо перерахування з його карткового рахунку грошових коштів на загальну суму 10 000,00 грн.

При цьому відповідач звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів та повідомляв позивача АТ КБ «Приватбанк» про досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001064, що підтверджується копією заяви від 15.06.2020 року та копією заяви від 29.09.2020 року.

З наданої позивачем виписки за Договором б/н також вбачається, що станом на 05.03.2020 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком складала 0,00 грн. і вже з 05.03.2020 року заборгованість за договором почала наростати і станом на 25.02.2021 року склала 20546,03 грн. саме за рахунок відсотків.

Разом із тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що подаючи заяву про отримання кредиту, сторонами було погоджено умови надання кредиту, а саме розмір відсотків за користування кредитними коштами. Ні заява, ні витяг з тарифів обслуговування кредитних карт ні витяг з умов та правил надання банківських послуг не містять умов договору щодо розміру відсотків, на які дав свою згоду відповідач.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки заборгованість за тілом кредиту у відповідача відсутня, а в задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом з 05.03.2020 року по 25.02.2021року повинно бути відмовлено, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів , що між сторонами були погоджені умови та правила надання банківських послуг, зокрема, розмір відсотків за користування кредитом.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 7 грудня 2021 року.

Суддя - доповідач:

Судді: