Номер провадження: 22-ц/813/8578/21
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Громіка Р.Д.,

Дришлюка А.І.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

за участю: ОСОБА_1 та його адвоката Гайси А.М.,

представника ПрП «Домінанта-Д» - Зосько О.Є.,

представника ТОВ «Гранд-Палестро»- Василіна В.В.,

переглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Домінанта-Д», Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд-Палестро» про захист прав споживачів, визнання договору недійсним, відшкодування шкоди, стягнення безпідставно набутого майна, -

В С Т А Н О В И В:

13 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ПрП «Домінанта-Д», ТОВ «Гранд-Палестро» про захист прав споживачів, визнання договору недійсним, відшкодування шкоди, стягнення безпідставно набутого майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19 вересня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Гранд-Палестро» було укладено договір оренди нерухомого майна №41А, предметом даного договору є нежитлове приміщення площею 52,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначив, що ТОВ «Гранд-Палестро» не мало права укладати з ним зазначений договір оренди нерухомого майна, а працівники ТОВ «Гранд-Палестро» ввели його в оману щодо дійсного власника приміщення, що завдало йому матеріальної шкоди та завадило отримати ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, внаслідок чого було порушено його права споживача відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним договір оренди нерухомого майна №41А від 19 вересня 2016 року, укладений між ним ОСОБА_2 та ТОВ «Гранд-Палестро»; стягнути на його користь з ТОВ «Гранд-Палестро» на відшкодування завданих укладенням договору оренди матеріальних збитків, а саме: 40 177 грн. сплачену суму орендної плати, 5 070,78 грн. оплату СДПТ та комунальні послуги ЖУК, 200 000 грн. витрати на капітальний ремонт, 490 495,56 грн. подвійний розмір збитку від укладання, в наслідок введення позивача в оману, договору оренди нерухомого майна, також просить стягнути на відшкодування моральної шкоди 200 000 грн.; стягнути вартість безпідставно набутого майна, який вимірюється вартістю виконаного капітального ремонту в приміщенні АДРЕСА_2 , в сумі 200 000 грн.; стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2 000 грн..

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 червня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13 липня 2020 року заяву відповідача ТОВ «Гранд-Палестро» про ухвалення додаткового рішення задоволено. Винесено додаткове рішення по цивільній справі №523/12711/18. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 гривень на користь держави.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22 липня 2020 року заяву ПрП «Домінанта-Д» про скасування заходів забезпечення позову задоволено. Скасовано заходи забезпечення позову, що накладені ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2019 року, у вигляді арешту на об`єкт нерухомого майна, нежитлове приміщення: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, загальна площа 55,2 кв.м., адреса: АДРЕСА_3 .

Знято заборону в відношенні цього майна виконання яких-небудь дій: тобто купівлю продаж, дарування, інше.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Суворовського районного суду м. Одеси від 22 липня 2020 року залишено без задоволення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву позивача та виправити описки в ухвалі Суворовського районного суду м. Одеси від 22 липня 2020 року, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Згідно із ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

В своїй заяві ОСОБА_1 просив виправити технічну описку в резолютивній частині ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 22 липня 2020 року про скасування заходів забезпечення позову, а саме просив змінити вказаний в ухвалі порядок та строк її оскарження в апеляційному порядку, та вказати замість: «Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України» вірний абзац: «Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду».

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Суворовського районного суду м. Одеси від 22 липня 2020 року суд першої інстанції зазначив, що порушене позивачем в заяві питання щодо виправлення описки в судовому рішенні, не є помилкою чи опискою в розумінні ст. 269 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

В пункті 19 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 21.07.2020р. у справі №521/1074/17, описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо.

Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його невірного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

При цьому суд може виправити лише ті описки, яких він сам припустився.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 про виправлення описки та апеляційної скарги на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2021 року, заявник фактично посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при визначенні судом порядку оскарження ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 22 липня 2020 року.

Однак, зазначені обставини за своєю природою не є опискою в розумінні ст. 269 ЦПК України, а можуть бути лише підставою для апеляційного оскарження ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 22 липня 2020 року, відповідно до ч. 1 ст. 353 ЦПК України, а не для внесення в неї виправлень.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що зазначені заявником підстави для виправлення описки в ухвалі суду не можуть вважатися опискою в розумінні положень ст. 269 ЦПК, та звертає увагу, що задоволення заяви про виправлення описки, про яку просить позивач, фактично змінить зміст судового рішення, що є недопустимим відповідно до вимог ЦПК України.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для виправлення описки в ухвалі Суворовського районного суду м. Одеси від 22 липня 2020 року.

Доводи апеляційної скарги щодо істотності допущених в ухвалі описок не знайшли свого підтвердження, тому не можуть бути підставою для скасування законної та обґрунтованої ухвали суду першої інстанції, та фактично зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 269, 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено: 08 грудня 2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік