Ухвала

15 лютого 2021 року
м. Київ

справа № 493/871/19
провадження № 61-1791ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційними скаргами військової частини НОМЕР_1 , житлової комісії військової частини НОМЕР_1 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 16 січня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_1 , третя особа Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, про скасування рішення житлової комісії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_1 , третя особа Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, про скасування рішення житлової комісії.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що у порушення статей 37, 40 Житлового кодексу України та статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у яких вказано, що військовослужбовці, які залишили службу у зв`язку із виходом на пенсію, не виключаються з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, не позбавляються права перебувати на обліку та отримувати житло, 15 січня 2019 року на засіданні житлової комісії прийнято протокольне рішення № 76 про виключення його з обліку осіб потребуючих поліпшення житлових умов.

29 січня 2019 року наказом № 36 військової частини НОМЕР_1 прийнято голові житлової комісії військової частини НОМЕР_1 виключити військовослужбовців з обліку осіб потребуючих поліпшення житлових умов, які не мають підстав для перебування на квартирному обліку у військовій частині, а саме підполковника запасу ОСОБА_1 , відповідно до пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Позивач просив визнати незаконним рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 15 січня 2019 року у формі протоколу від 15 січня 2019 року № 76 у частині виключення підполковника запасу ОСОБА_1 з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов; визнати незаконним та скасувати наказ від 29 січня 2019 року № 36, який виданий тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 у частині виключення підполковника запасу ОСОБА_1 з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов; поновити підполковника запасу ОСОБА_1 на обліку військової частини НОМЕР_1 як особу, яка потребує поліпшення житлових умов.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 16 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 15 січня 2019 року у формі протоколу від 15 січня 2019 року № 76 у частині виключення підполковника запасу ОСОБА_1 з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.Визнано незаконним та скасовано наказ від 29 січня 2019 року № 36, який виданий тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 у частині виключення підполковника запасу ОСОБА_1 з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Поновлено підполковника запасу ОСОБА_1 на обліку військової частини НОМЕР_1 як особу, яка потребує поліпшення житлових умов.

Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що при зарахуванні позивача у чергу на отримання житла у 1997 році та перебування його на квартирному обліку порушень житловою комісією та позивачем не допущено. Під час проходження військової служби та на момент звільнення позивач постійним або службовим житлом не забезпечувався, вислуга років у Збройних Силах на момент звільнення становила 25 років, на момент звільнення перебував на обліку для поліпшення житлових умов, а тому відсутні визначені законом підстави для зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов.

26 січня 2021 року військова частина НОМЕР_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Балтського районного суду Одеської області від 16 січня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

26 січня 2021 року житлова комісія військової частини НОМЕР_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Балтського районного суду Одеської області від 16 січня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Верховний Суд вважає, що ця справа є малозначною в силу своїх властивостей, при цьому суд врахував предмет позову (оскарження рішення житлової комісії) та характер правовідносин, у яких виник спір.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

При цьому Верховним Судом взято до уваги, що практика розгляду аналогічних категорій справ є усталеною.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно з якими державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Касаційні скарги не містять посилання на підстави, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Оскільки, касаційні скарги подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і касаційні скарги не містять передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами військової частини НОМЕР_1 , житлової комісії військової частини НОМЕР_1 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 16 січня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_1 , третя особа Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, про скасування рішення житлової комісіївідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик