Провадження № 2/761/2971/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Ковальчук В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2020 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивачка просить: визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування. У зазначеній квартирі зареєстрований відповідач, який фактично не проживає у вказаному житловому приміщенні. Як зазначає позивачка, відповідач є її колишнім чоловіком, до якого вона зверталася з проханням про зняття з реєстрації свого місця проживання у зазначеній квартирі, однак, останній відмовився здійснити зазначене в добровільному порядку. При цьому, позивачка посилається на те, що відповідач понад рік не проживає у даній квартирі та жодним чином не приймає участі в її утриманні, а тому позивачка не має можливості належним чином здійснювати своє право власності у зв`язку із реєстрацією в ній відповідача, у зв`язку з чим, для захисту свого порушеного права вона звернулася до суду із вказаним позовом.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій зазначила, що повністю підтримує свої позовні вимоги та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Крім того, до суду надійшла заява відповідача про слухання справи за його відсутності, в якій він зазначає, що 06.01.2021 року вже був знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та з 13.01.2021 року взятий на реєстраційний облік місця проживання у м. Бучі Київської області.

На підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, враховуючи заяву сторін, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, за наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 26.09.2002 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 .

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.04.2019 року (справа №754/1862/19) було розірвано шлюб укладений 23.07.2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Рішення набрало законної сили.

Згідно довідки Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 07.08.2020 року та інформації, наданої на запит суду від 28.09.2020 року, відповідач був зареєстрований у вищевказаній квартирі з 09.02.2008 року.

Однак, як вбачається з довідки про місце проживання особи, наданої 13.01.2021 року Відділом реєстрації місця проживання Управління ЦНАП Бучанської міської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 13.01.2021 року зареєстрований у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_3 .

Тобто відповідач знятий з реєстрації місця проживання у квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Окрім того, положеннями ст. 391 ЦК України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до с. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Постановою Верховного Суду України у справі № 6-57цс11 від 16.01.2012р. визначено, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а положення статті 7 цього Закону застосовуються до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст. 391,396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, оскільки відповідач вже знятий з реєстрації місця проживання у квартирі АДРЕСА_1 , власником якої є позивачка, при цьому, відповідач є зареєстрований у встановленому законом порядку за іншою адресою проживання, що підтверджується відповідною довідкою про реєстрацію місця проживання особи - суд на даний час не вбачає в діях відповідача будь-яких порушень прав позивачки, як власниці житлового приміщення.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи предмет та підстави позову, заявлені вимоги, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 77-83, 89, 95, 259, 263, 265 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г.Притула