ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9410/21 Справа № 212/5985/21 Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач-Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2021 року, ухваленого суддею Пустовітом О.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 13 вересня 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат про стягнення моральної шкоди у зв`язку із ушкодження здоров`я під час виконання трудових обов`язків.

В обґрунтування позову зазначив що з 03.03.2003р. по 14.06.2012р. він працював на шахті «Октябрьская», спочатку гірничим робітником, а потім прохідником на підземних роботах. 14.06.2012р. звільнився з підприємства за власним бажанням. Стаж у АТ «КЗРК» становить 9 років.

16.02.2021р. Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини йому були встановлені два захворювання:

1. Радикулопатія попереково-крижова та шийна, переважно справа, з помірними статико-динамічними порушеннями, больовим, мязово-тонічним та периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартролзу, остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових суглобів та остеоартрозу колінних суглобів.

2. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. Легенева недостатність першого ступеня.

За висновком МСЕК від 25.05.2021р. йому первинно була встановлена втрата працездатності у розмірі 50% в зв`язку з двома профзахворюваннями. 35% по радикулопатія та 15% по ХОЗЛ. За висновком МСЕК від 25.05.2021р. його також визнано інвалідом третьої групи.

Вказав, що на своєму робочому місці він виконував весь комплекс робіт з проходки: горизонтальних, похилих та вертикальних гірничих виробок.

Згідно пункту 18 Акту від 25.09.2020р. про розслідування придбаних ним на підприємстві профзахворювань - причина їх виникнення - робота в умовах впливу шкідливих факторів. На робочому місці постійно відбувалося перевищення гранично допустимих норм праці: Важкість праці: Зовнішнє фізичне навантаження з участю рук та плечового поясу - 46,5 Вт при гранично допустимому 45 Вт; Маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну становила 50 кг при нормі до 30 кг; Робоча поза - незручна 40,6% тривалості зміни при гранично допустимій до 25%, Пил переважно фіброгенноїдії: Концентрація пилу з у повітрі робочої зони з вмістом вільного діоксиду кремнію від ю до 70% в повітрі робочої зони, що перевищувало гранично допустиму в 3,35 рази.

Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, чим йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває постійні фізичні страждання, наслідком якого є порушення звичного способу життя, потреба додаткових зусиль для організації життя, порушенням нормальних життєвих зв`язків, внаслідок неможливості вести активне життя. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінив в 204 000 грн., які просив суд стягнути з відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди у зв`язку із ушкодження здоров`я під час виконання трудових обов`язків задоволені частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 95 000 (дев`яносто п`ять тисяч) гривень 00 копійок за заподіяну моральну шкоду у вигляді ушкодження здоров`я, без врахування податку з доходу фізичних осіб.

Стягнута з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судові витрати в розмірі 950,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі, позивач ОСОБА_1 , посилаючись на незгоду з визначеним судом розміром моральної шкоди, стягнутої на його користь з відповідача, просить змінити рішення в цій частині, збільшивши розмір моральної шкоди до заявлених у позові вимог.

При цьому, скаржник зазначає, що на його думку судом першої інстанції не в достатній мірі було враховано, що з вини роботодавця, який не забезпечив на його робочому безпечні та нешкідливі умови праці він отримав два професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова та шийна та хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А,, що він втратив 50% професійної працездатності і йому встановлена третя група інвалідності з 25.05.2021. Вважає, що визначена у позові сума компенсації моральної шкоди не значна, при визначені, якої він виходив із засад скромності та виваженості.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, відповідач АТ «Кривбасзалізрудком», просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні з наступних підстав.

Матеріалами справи і судом встановлено, що позивач з 03.03.2003р. по 12.05.2004р. працював гірничим робітником, з 12.05.2004р. по 14.06.2012р. підземним прохідником н. «Октябрська»

14.06.2012р. він працював на шахті «Октябрьская» спочатку гірничим робітником, а потім прохідником на підземних роботах. 14.06.2012р. звільнився з підприємства за власним бажанням ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», що підтверджується трудовою книжкою та не оспорюється сторонами. 14.06.2012 року звільнився з підприємства за власним бажанням.

Внаслідок шкідливих факторів виробництва виникли хронічні захворювання, і за висновком МСЕК від 11.03.2021р. позивачу первинно було встановлено 50% стійкої втрати професійної працездатності (35% - радікулопатія, 15% - ХОЗЛ), дата переогляду 01.05.2022 року та третю групу інвалідності.

19 березня 2021 року на підприємстві ПрАТ «Суха Балка» проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача, про що складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4. Вказано, що причиною виникнення хронічного професійного захворювання у ОСОБА_1 є: Важкість праця: Зовнішнє фізичне динамічне навантаження з переважною участю м`язів рук та плечового суглоба 46,5 Вт при гранично допустимому 45 Вт; маса вантажу що постійно піднімається та переміщується вручну, становить 50 кг. при нормі до 30кг.; робоча поза незручна 40,6% тривалості зміни при гранично допустимій до 25%; статистичне навантаження за зміну при утриманні вантажу докладання зусиль двома руками 72413 кг/с при нормі 70000 кг/с; Пил переважно фіброгенної дії: Концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксину кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 3,35 рази.

При цьому внаслідок недосконалості робочого місця, конструктивних недоліків екскаватора, підпадав під вплив концентрації аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони та незручної робочої пози, що перевищували нормативні значення.

Згідно медичного висновку ЛЕК УНДІПМ від 16.02.2021 №383 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут:

- 12.05.2005 по 14.06.2012 - підземний прохідник ш. «Октябрська» ПАТ «КЗРК».

Враховуючи роботу позивача впродовж 14 років 08 місяців в шкідливих умовах та неодноразову зміну керівництва в структурному підрозділі, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативні акти, встановити неможливо.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійні захворювання отримані позивачем, зокрема і під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, тому роботодавець зобов`язаний відшкодувати спричинену позивачу втратою здоров`я моральну шкоду.

Згідно статті 3Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці»державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно положень ст.237-1КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

За змістом ст.ст. 23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Колегія суддів вважає, що, суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачеві заподіяна моральна шкода у зв`язку з отриманими ним професійними захворюваннями, зокрема і під час виконання останнім трудових обов`язків на підприємстві відповідача.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 щодо необґрунтовано заниженого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Як зазначено в п 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, ураховуючи наявність вини відповідача у виникненні у позивача двох професійних захворювань, беручи до уваги період роботи в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача більше 9-ти років, ступень втрати професійної працездатності, вперше з 25.05.2021- 50% з встановленням третьої групи інвалідності, характер немайнових витрат, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її розмір з 95 000 грн. до 180 000 грн.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що достатнім, справедливим, співмірним розміром компенсації моральної шкоди буде 180 000 грн.

Визначений розмір не призведе до збагачення позивача та не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частина 6 ст.141 ЦПК України передбачає, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України..

Враховуючи, те, що суд апеляційної інстанції змінює рішення суду в частині збільшення суми моральної шкоди, відповідно збільшенню підлягає і сума судового збору, стягнутого з відповідача на користь держави, пропорційно задоволених позовних вимог, з 950 грн. до 1800 грн., що становить 1% від суми задоволених судом апеляційної інстанції позовних вимог, а також стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий за подання позивачем апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 2700 грн. (1800 грн.х150%=2700 грн.).

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2021 рокув частині розміру моральної шкоди та судового збору, змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»на користь ОСОБА_1 з 95000 (дев`яносто п`яти тисяч) грн. до 180 000 (ста вісімдесяти тисяч) грн., відповідно збільшивши судовий збір, стягнутий з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави з 950 грн. до 1800 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 2700 грн. за подання позивачем апеляційної скарги на рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2021 року.

Головуючий:

Судді: