Справа № 226/2823/20
Провадження №2/226/86/2021
РІШЕННЯ

іменем України

10.02.2021 Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Козлової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирнограді Донецької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа на боці позивача ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, в обґрунтування якого вказав, що вони є батьками ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина мешкає з матір`ю та на користь матері з нього стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на підставі рішення суду від 11.10.2013. 26.11.2019 він уклав шлюб з ОСОБА_2 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дитина - ОСОБА_6 . Таким чином, зараз на його утриманні крім сина ОСОБА_4 знаходяться син ОСОБА_6 і дружина, яка має право на утримання ним до досягнення дитиною трирічного віку. Вважає, що це є підставою для зменшення сплачуваних ним аліментів з 1/4 до 1/6 частин заробітку (доходу) про що і просить суд.

ІІ. Позиції, заяви (клопотання) учасників справи.

До суду позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи без їхньої участі, в яких зазначили про підтримання позову.

Відповідачем ОСОБА_3 , яка також до суду не прибула, надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач пред`явлені вимоги не визнала, вказавши, що позивачем не надано підтверджень погіршення його матеріального стану через народження дитини. Вважає, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Стягуваний наразі розмір аліментів відповідає вимогам закону, а майновий стан позивача дозволяє сплачувати ці аліменти. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити та розглянути справу без її участі.

У наданій позивачем відповіді на відзив ОСОБА_1 зазначив, що в разі відмови у задоволенні його позову буде несправедливо зменшено розмір утримання, яке він повинен надавати своїй малолітній дитині від другого шлюбу та дружині. Суд має врахувати інтереси всіх осіб, яких він має утримувати. Саме тому ним заявлено позов, виходячи з рівності часток всіх утриманців в межах максимальної суми стягнень (1/6 х 3 = 1/2). Зменшення розміру аліментів не призведе до незабезпечення синові ОСОБА_4 встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який станом на 01.01.2021 становить 2395 грн на дитину віком від 6 до 18 років. Його середня заробітна плата після утримання всіх податків і зборів становить 13777,37 грн, від якої 1/4 складає 3444,34 грн, а 1/6 складатиме 2296,23 грн, що на 100 грн менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи обов`язок матері також утримувати дитину і наявність у неї доходу, дитині буде забезпечено прожитковий мінімум і її інтереси не постраждають. Просив задовольнити позовні вимоги.

Клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано. Підстави для вирішення справи у позасудовий спосіб, укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі.

25.11.2020 до відділу ведення Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Мирноградської міської ради здійснено запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, відповідь на який отримана судом 04.12.2020.

04.12.2020 ухвалою суду відкрите загальне позовне провадження у даній справі, залучено в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_2 , підготовче засідання призначене на 24.12.2020, відповідачеві запропоновано подати судові письмовий відзив на позов, третій особі - пояснення (заперечення) щодо позову.

22.12.2020 судом отримано письмову заяву третьої особи ОСОБА_2

24.12.2020 підготовче засідання у справі відкладене за клопотанням відповідача на 20.01.2020.

31.12.2020 судом отримано відзив відповідача ОСОБА_3

12.01.2021 судом отримано відповідь на відзив від позивача ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 20.01.2021 закрите підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду на 10.02.2021.

Суд вважає, що у справі достатньо відомостей про взаємовідносини сторін і з урахуванням наданих ними заяв немає підстав для визнання їхньої явки до суду обов`язковою.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, батьками ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_9 . Рішенням Димитровського міського суду від 11.10.2013 №226/2813/13-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с.6-7).

У справі про стягнення аліментів здійснюється виконавче провадження (а.с.8-14).

Позивач ОСОБА_1 працює у ВП «Шахта 1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» і його заробіток з серпня по жовтень 2020 року включно склав 51344,24 грн без відрахувань, при цьому утримані за цей час аліменти складають 10033,03 грн (а.с.15).

26.11.2019 ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2 (а.с.16), від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_6 (а.с.17).

З 30.11.2020 по 04.12.2020 дитина ОСОБА_6 перебувала на амбулаторному лікуванні з приводу ГРВІ (а.с.52).

Третя особа ОСОБА_2 за відомостями трудової книжки з моменту закінчення навчання у ПТУ №105 30.06.2001 не працювала та не працює (а.с.53).

Відповідач ОСОБА_9 працює медичною сестрою у стоматологічній клініці «Моя стоматологія» ФОП ОСОБА_5. і її заробіток з липня по грудень 2020 року включно склав 30600,00 грн без відрахувань (24633,00 грн після відрахувань ПДФО і військового збору) (а.с.46).

V. Оцінка суду.

Частина перша статті 3 Конвенції про права дитини визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За положеннями частин першої та другої статті 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Норми статей 150, 180 СК України покладають на батьків обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України закріплює, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, як встановлюють положення ч.1 ст.192 СК України, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З аналізу змісту статей 181, 192 СК України виходить, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Так, значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991, яка набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, ОСОБА_1 посилається на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки з моменту стягнення аліментів він одружився і ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася його дитина.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, підставами для зміни розміру аліментів є зміна як матеріального, так і сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши доводи сторін та вивчивши матеріали справи, суд вбачає, що зміна сімейного стану позивача - його одруження та народження дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Позивач ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтвердив суду погіршення свого майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від нового шлюбу.

Перебування молодшої дитини на амбулаторному лікуванні з приводу ГРВІ з 30.11.2020 по 04.12.2020 та факт того, що дружина позивача ОСОБА_2 не працювала і не працює не є підтвердженнями погіршення майнового стану позивача та взагалі не мають жодного доказового значення у цій справі.

Посилання позивача у відповіді на відзив на необхідність приведення у рівність часток всіх утриманців в межах максимальної суми стягнень з його заробітку (1/6 х 3 = 1/2) є неспроможними, оскільки згідно з ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» обмеження у 50% загального розміру усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70%.

Суд наголошує, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Розмір стягуваних аліментів (1/4 частина доходу позивача) відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , без підтвердження погіршення його матеріального становища, на думку суду, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини ОСОБА_4 та суперечитиме його інтересам.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Висновки суду у цій справі узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 16.09.2020 у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460св20).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,13,81,263-265,280-284,288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), третя особа на боці позивача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), до ОСОБА_9 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене 15.02.2021.

Суддя: В.С. Салькова