ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 682/567/21
Провадження № 22-ц/4820/1800/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої при ДТП, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Маршал І.М. від 14 вересня 2021 року.

Заслухавши доповідача, доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з суд

в с т а н о в и в:

В березні 2021 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказувала, що 06.12.2020 року близько 15 год. в м. Славута по вулиці Соборності, навпроти будинку № 40 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ-21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахувавши дорожньої обстановки, не вибравши безпечної швидкості руху та дистанції, здійснила наїзд передньою частиною автомобіля на ОСОБА_1 , яка їхала в попутному напрямку на велосипеді. Внаслідок наїзду ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження та була доставлена до КП "Славутська міська лікарня ім. Ф.М. Михайлова". З 07.12.2020 року по 22.01.2021 року вона у зв`язку з отриманими під час ДТП тілесними ушкодженнями перебувала на амбулаторному лікуванні.

Славутським ВП ГУНП в Хмельницькій області були внесені відомості до ЄРДР за № 0000536 за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно висновку судово-медичної експертизи в результаті ДТП вона отримала легкі тілесні ушкодження. Постановою слідчого СВ Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 29.12.2020 року вказане кримінальне провадження закрито за відсутністю в діянні ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Постановою Славутського міськрайонного суду від 27.01.2021 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень.

Зазначає, що діями відповідачки їй заподіяно матеріальну та моральну шкоду - в ДТП пошкоджено належний позивачці велосипед марки "ARDIS" вартістю 3850 грн., мобільний телефон, на ремонт якого позивачка витратила 1500 грн., на лікування позивачкою витрачено 4889,18 грн. Цими діями відповідачки їй завдано також моральну шкоду, яку вона оцінює в 20000 гривень. З цих підстав позивачка просила суд стягнути з відповідачки на її користь вказану майнову шкоду та 20 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 575,60 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду в частині розміру стягнення майнової та моральної шкоди та задовольнити позов повністю. На її думку, суд першої інстанції не врахував надані нею докази придбання ліків, які призначені їй при лікуванні амбулаторно з 07.12.2020 року по 22.01.2021 року у відповідності до витягу з медичних карток, та стягнуто лише 75,60 грн. Судом безпідставно стягнуто лише 500 грн. витрат на ремонт велосипеда, хоча вона досі не користується велосипедом, який пошкоджено при ДТП. Не взято до уваги факт пошкодження мобільного телефону та надані нею докази щодо витрат на його ремонт. Судом не враховано перенесених нею фізичних та психологічних страждань та стягнуто 5000 грн. у відшкодування моральної школи, що на її думку є явно несправедливим.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 06.12.2020 року о 15 год. ОСОБА_2 в м. Славута по вулиці Соборності, навпроти будинку № 9, керуючи автомобілем "ВАЗ-21093", державний номер НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості руху та дистанції, внаслідок чого допустила наїзд на велосипедиста ОСОБА_1 , яка їхала в попутному напрямку, чим порушила вимоги п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпА.

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2021 року, яка набрала законної сили, у справі про адміністративне правопорушення № 682/177/21, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Відповідно до ухвали слідчого судді Славутського міськрайонного суду від 08.12.2020 року в ході проведення 06.12.2020 року поверхневого огляду велосипеда марки «ARDIS», яким керувала ОСОБА_1 , на його зовнішніх поверхнях виявлені наступні пошкодження: зігнуте заднє крило та пошкоджена корзина для багажу.

Згідно з постановою слідчого СВ Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 29 грудня 2020 року в межах кримінального провадження № 0000536 за фактом ДТП, проводилася судово-медична експертиза потерпілої ОСОБА_1 , в ході якої виявлені тілесні ушкодження: синці на поверхні обох сідниць. За ступенем своєї тяжкості ці тілесні ушкодження відносяться до категорії легких.

Відповідно до витягу з медичної картки амбулаторного хворого від 19.02.2021 ОСОБА_1 перебувала на лікуванні у травматолога з 07.12.2020 року по 22.01.2021 року, де їй лікарем призначено: дексалгін 50 мг (1 ампула) з інтервалом 8-12 годин 5 днів, дексалгін 25 мг (1 таблетка) кожні 8 год./ 3 таблетки на добу; гель ліотон і фастум гель.

Згідно витягу з медичної карти амбулаторного хворого від 02.03.2021 ОСОБА_1 звернулася за амбулаторною допомогою до сімейного лікаря 08.12.2020 року щодо діагнозу Гіпертонічна хвороба ІІ ст., де їй лікарем призначено: мебікар 0,5 г №20 1т 2 р/д; клогарин 100 мг №30 1 т/ ввечері; ко-амлега 8/2 1 т/зранку.

Відповідно до витягу з медичної карти амбулаторного хворого від 11.03.2021 року ОСОБА_1 звернулася за амбулаторною допомогою 09.12.2020 року щодо діагнозу Посттравматичний стресовий розлад, посттравматичний остеохондроз хребта, де їй лікарем призначено лікування: тироксин 20 мг 1 т вранці; мебікар 1 т/ 3 р/день; гибантин 75 мг, 2р; кветирон 25 мг 1 т.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що підлягають відшкодуванню відповідачкою на користь позивачки витрати на ремонт велосипеда в розмірі 500 грн., які визнала відповідачка та 75,60 грн. - витрати позивачки на придбання препарату "мебікар", що підтверджено письмовими доказами, всього - 575,60 грн., а також підлягає відшкодуванню моральна шкода в розмірі 5000 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України шкода, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях покладає на позивача обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, та одночасно передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Суд першої інстанції правильно встановив, що протиправність дій відповідачки та її вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, встановлена постановою Славутського міськрайонного суду від 27.01.2021 року у справі про адміністративне правопорушення №682/177/21.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги про неналежну оцінку доказів на підтвердження завданої майнової шкоди, апеляційний суд приймає до уваги таке.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).

Доказування згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції правильно не взяв до уваги надані позивачем фіскальні чеки, оскільки придбані за ними ліки та медзасоби не призначалися їй відповідно до лікарських призначень з витягів медичної картки ОСОБА_1 .

Відтак суд обґрунтовано визнав ці докази неналежними як такі, що не пов`язані з лікуванням позивачки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Лише препарат мебікар придбаний відповідно до лікарських призначень, і його вартість суд обґрунтовано врахував при визначенні розміру майнової шкоди.

Також безпідставним є посилання апелянта на те, що підлягає відшкодуванню повна вартість 3850 грн. пошкодженого велосипеда внаслідок ДТП.

Так, як вбачається з ухвали слідчого судді Славутського міськрайонного суду від 08.12.2020 року в ході проведення 06.12.2020 року поверхневого огляду велосипеда марки «ARDIS», яким керувала ОСОБА_1 , на його зовнішніх поверхнях виявлені наступні пошкодження: зігнуте заднє крило та пошкоджена корзина для багажу.

Позивачка не надала доказів, які б підтверджували, що велосипед внаслідок ДТП зазнав інших пошкоджень, чи повністю знищений, тому підстави для відшкодування повної вартості цього велосипеда відсутні.

За встановлених обставин, з врахуванням згоди відповідачки відшкодувати витрати на ремонт зазначеного велосипеда в розмірі 500 грн., суд обґрунтовано задовольнив частково вимогу про відшкодування витрат на ремонт цього велосипеда.

Позивачкою надано товарний чек від 13.12.2020 року на підтвердження того, що вона понесла витрати на ремонт мобільного телефона - заміна сенсора, в розмірі 1500 грн.

Проте вона не довела достатніми та допустимими доказами, що цей телефон був пошкоджений під час ДТП. Наявні у справі копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення №682/177/21 не містять відомостей щодо пошкодження під час ДТП телефону потерпілої. Згідно протоколу допиту від 07.12.2020 року ОСОБА_1 не вказувала на пошкодження внаслідок ДТП телефону «Редмі», щодо якого нею заявлено вимогу про відшкодування.

Відтак підстави для стягнення понесених витрат на ремонт телефону відсутні.

Відповідно до ч. 1ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст. 23 ЦК України).

Суд першої інстанції правильно врахував характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивачки з врахуванням обставин ДТП та заподіяних їй тілесних ушкоджень, і зважаючи на засади розумності, виваженості та справедливості, обґрунтовано визначив належним та достатнім відшкодуванням завданої моральної шкоди 5000 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08 грудня 2021 року.

Судді Л.М. Грох

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова