Справа № 595/45/21
Провадження 2-о/595/7/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2021

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Тарчинській Л.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучач справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Бучацького районного суду Тернопільської області з заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_4 , який є колишнім чоловіком ОСОБА_3 , в якій просили встановити заходи тимчасового обмеження прав та покласти на ОСОБА_4 строком на шість місяці обов`язки, а саме: заборонити ОСОБА_4 перебувати в будинку АДРЕСА_1 поряд із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також заборонити наближатися на відстань ближче 100 метрів до будинку АДРЕСА_1 . В обґрунтування заяви зазначили, що 17 серпня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_4 шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 проживає разом з заявниками та дітьми у будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності заявникам. Змінювати місце проживання він не бажає, часто поводить себе агресивно стосовно дітей, колишньої дружини та її батьків: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виражається нецензурними словами, виганяє з будинку, залякує, переслідує та в інший спосіб ображає. ОСОБА_4 робить життя заявників у їх власному житлі нестерпним шляхом вчинення щодо них постійного психологічного та фізичного насильства. Окрім того, діти є свідками поганого відношення та агресії батька до їхньої матері та інших членів сім`ї, що негативно впливає на їхній психологічний стан та може завдати непоправної шкоди їхньому розвитку. Заявники разом з дітьми живуть у постійному стресі. З приводу конфліктів неодноразово були складені протоколи про адміністративні правопорушення за фактом вчинення домашнього насильства.

В судове засідання представник заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_9 не з`явився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що заяву підтримує та просив справу розглядати у його відсутності.

В судове засідання заінтересована особа ОСОБА_4 не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст.350-5ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

За таких обставин, суд визнав за можливе розглядати заяву за відсутності заінтересованої особи ОСОБА_4 на підставі доказів, наявних у матеріалах заяви та за погодженням представника заявника.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що вимоги обмежувального припису не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З 15 травня 2002 року ОСОБА_4 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 серпня 2017 року розірвано.

В шлюбі народилися діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які є неповнолітніми.

Зі змісту заяви про видачу обмежувального припису вбачається, що ОСОБА_4 чинить психологічний тиск на ОСОБА_3 , її батьків, в тому числі і на їхніх дітей, вона відчуває страх за себе та членів сім`ї, які потребують захисту, з приводу конфліктів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 неодноразово зверталися із заявами до Бучацького відділення поліції Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області.

Відповідно до постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від 08 грудня 2020 року ОСОБА_4 16 жовтня 2020 року, приблизно о 20 год. 00 хв., перебуваючи по місцю спільного проживання в с.Переволока Бучацького району Тернопільської області, вчинив психологічне та економічне насильство відносно тещі ОСОБА_2 , а саме виражався в її сторону різними нецензурними словами та виганяв із житлового будинку.Крім цього, 10 листопада 2020 року, о 19 год. 50 хв., ОСОБА_4 по місцю проживання в с.Переволока Бучацького району Тернопільської області вчинив домашнє насильство відносно дочки ОСОБА_5 , а саме психологічного характеру.Також, 23 листопада 2020 року, приблизно о 18 год. 30 хв., ОСОБА_10 по місцю проживання в с.Переволока Бучацького району Тернопільської області вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї тещі ОСОБА_2 , в ході якого виражався в її сторону різними нецензурними словами. Крім цього, 27 листопада 2020 року, о 02 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання в с.Переволока Бучацького району Тернопільської області, вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_3 психологічного характеру, а саме обзивав її різними нецензурними словами та шарпав за верхній одяг, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Справи об`єднані в одне провадження. ОСОБА_4 визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Із технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , виданого Приватним підприємством «Тернопільське експертно-консультаційне бюро», вбачається, що замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_11 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_6 померла.

Згідно з частиною першою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII (далі - Закон № 2229-VIII). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону № 2229-VIIIрішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом Закону № 2229-VIII.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Закон №2229-VIII визначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідно до статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом № 2229-VIIIна строк від одного до шести місяців.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях(стаття 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 існують неприязні відносини, часто виникають конфліктні ситуації з приводу проживання та користування будинком АДРЕСА_1 , де зареєстрований ОСОБА_4 .

Оцінюючи визначені законом обставини, на підставі яких можливо видати обмежувальний припис, суд дійшов висновку, що не можна позбавити ОСОБА_4 права на його проживання у будинку, в якому він проживає, отже позбавити ОСОБА_4 конституційного права на житло, оскільки іншого житла він не має. Заходи тимчасового обмеження прав, які просять застосувати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зводяться до позбавлення ОСОБА_4 конституційного права на житло.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування обмежувального припису щодо ОСОБА_4 .

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_4 - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Дата складення повного тексту рішення - 15 лютого 2021 року.

Суддя: В. Б. Федорончук