Провадження № 2/686/1327/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2021

Хмельницький міськрайонний суд

в складі: головуючого судді - Салоїд Н.М.,

при секретареві - Лоб І.А.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

та відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третьої особи ОСОБА_5 про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом, визнання права на обов`язкову частику у спадщині, -

в с т а н о в и в :

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

У серпні місяці 2019 року ОСОБА_3 звернувся із позовом до відповідачів, який обгрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_6 .

Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй на праві власності одну другу частину квартири за АДРЕСА_1 , гараж, що розташований в гаражному кооперативі «Мирний» по проспекту миру, 71/4, блок № НОМЕР_1 бокс № НОМЕР_2 та частку будинку, розташованого по АДРЕСА_2 .

Вказане майно вона заповіла дочці ОСОБА_2 , а 23/400 часток житлового будинку АДРЕСА_2 онуку ОСОБА_4

06 жовтня 2017 року Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою відповідачці ОСОБА_2 були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на одну другу частину означеної квартири та гараж, а 30 жовтня 2017 року цією ж нотаріальною конторою ОСОБА_4 видано свідоцтво за заповітом на 23 /400 часток житлового будинку АДРЕСА_2 .

Проте, видані відповідачам свідоцтва про право на спадщину за заповітом суперечать положенням частини 1 статті 1241 ЦК України, бо він, як непрацездатна дитина, померлої матері ОСОБА_6 мав право на половину частки, яка б належала йому у праві спадкування за законом.

В силу положень закону ОСОБА_3 є непрацездатною особою, так як йому за вислугою строку військової служби з 01 червня 1998 року було призначено пенсію, що підтверджується посвідченням серії № НОМЕР_3 . Проте, всупереч вимог ч.1 ст. 1241 ЦК України відповідачам видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на усе спадкове майно, тоді коли він має право, як непрацездатна особа спадкодавця, має право на обов`язкову дою у спадщині, яка складається з 1/8 частини квартири та одну четверту частину гаража, 5,75/400 часток у будинку АДРЕСА_2 . Просить визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину, визнати за ним право на обов`язкову частку у спадщині та провести поділ спадкового майна, виділивши йому в натурі квартиру.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просять їх задовольнити із викладених у заяві підстав.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник заявлених вимог не визнали. Суду пояснили, що відповідач не має права на обов`язкову частку у спадщині, оскільки не визнаний інвалідом та не пенсіонером за віком.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 03 вересня 2019 року позов ОСОБА_3 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 01 жовтня 2019 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_2 подала відзив на позов ОСОБА_3 , вважає позицію позивача щодо права позивача на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері, ОСОБА_6 , оскільки він не був непрацездатною особою відповідно до положень Закону України «Про обов`язкову

Ухвалою суду від 08 серпня 2017 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на спірну квартиру.

Ухвалою суду від 13 жовтня 2017 року провадження у справі зупинено до вирішення іншої справи, що розглядається відносно позивача ОСОБА_7 .

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 29 листопада 2019 року було призначено оціночну судову будівельну експертизу на предмет оцінки спадкового майна, а провадження у справі зупинено.

25 жовтня 2021 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою судді від 20 червня 2020 року провадження у справі відновлено.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 09.12.2021 року позов в частині поділу майна позов залишено без розгляду.

09.12.2021 року ухвалено рішення по суті спору.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Суд, заслухавши доводи представника позивача, заперечення відповідача та її представника, перевіривши матеріали справи доказами, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір сторін ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .

Між сторонами виник спір щодо права позивача на обов`язкову частку у спадщині ОСОБА_3 відповідно до вимог статті 1241 ЦК України після смерті матері, ОСОБА_6 .

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 ,

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є її дітьми, що підтверджується свідоцтвами про їх народження.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 15 листопада 1993 року Хмельницьким Бюро технічної інвентаризації квартира ; АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_6 та позивачеві ОСОБА_3 в рівних частках кожному.

Окрім того, до спадкової маси померлої ОСОБА_6 ввійшов гараж, загальною площею 22.3 кв.м., блок 10, бокс 5, розташований по АДРЕСА_3 , який належав ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори 06 березня 1992 року та 23/400 частин житлового будинку під номером АДРЕСА_2 , що належали ОСОБА_6 на підставі ухвали Хмельницького міськнарсуду від 25 жовтня 1983 року, зареєстровано Хмельницьким БТІ за реєстровим номером 1554 від 21 червня 1984 року.

06 жовтня 2017 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на одну другу частину квартири під номером АДРЕСА_1 по право власності на житло, виданого 15 листопада 1993 року відділом приватизації Хмельницьким БТІ проспекту Миру в м. Хмельницькому, що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності та зареєстрованого в Хмельницькому БТІ за реєстраційним номером 16202677 та гараж, що розташований в гаражному кооперативі «Мирний» по АДРЕСА_3 , блок № НОМЕР_1 бокс № НОМЕР_2 , а 30 жовтня 2017 року цією ж нотаріальною конторою ОСОБА_4 видано свідоцтво за заповітом на 23 //400 часток житлового будинку АДРЕСА_2 .

Позивач вважає, що таке свідоцтво видане приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу незаконно, позаяк на момент смерті спадкодавця він був непрацездатним, отримував пільгову пенсію та мав право на обов`язкову частку у спадщині.

4. Оцінка доводів сторін.

Позивач, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , актовий запис за № 1207.

Його матір`ю згідно вказаного свідоцтва є ОСОБА_6 . На час смерті матері, ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачу виповнилось повних 52 роки.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на наявність у нього обов`язкової частки у спадщині незалежно від змісту заповіту з тих підстав, що на день відкриття спадщини він був повнолітнім непрацездатним сином спадкодавця, зокрема, отримував пенсію, призначену на пільгових умовах.

Проте з такою позицією погодитись не можна з наступних підстав.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11 лютого 2014 року в справі № 1-1/2014 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України (справа про право на обов`язкову частку у спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця), розкриваючи зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в абзаці першому частини першої ст. 1241 ЦК України], ґрунтується на положеннях частини третьої статті 75 СК України, який відносить до категорії „непрацездатні осіб з інвалідністю I, II та III групи, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття „непрацездатний.

Згідно з ч. 3 ст. 75 СК України непрацездатними вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю І, ІІ чи ІІІ групи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані особами з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

Оскільки Цивільний кодекс України не містить безпосереднього визначення поняття «непрацездатний», відтак, для правильного тлумачення цього поняття при розгляді даної цивільної справи слід виходити з законів, що регулюють подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності таких - із загальних засад законодавства (аналогія права).

Пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області за № 113819 від 09,12.2021 року позивач ОСОБА_3 з 01.01.2007 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 26.01.1997 по 15.07.2021 за вислугу років, а з 15.07.2021 по теперішній час по інвалідності.

Тому представлена довідка позивачем свідчить про те, що на час смерті матері ОСОБА_6 позивач не був інвалідом, а отримував пенсію за вислугою років.

Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_6 , виданого позивачу ОСОБА_3 призначено пенсію за вислугою років, інваліду ІІІ групи загального захворювання довічно, виданого 11.03.2020 року.

Позивач не досяг пенсійного віку, встановленого законом, являвся пенсіонером відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, членів їх сімей та деяких інших осіб», а тому в розумінні закону не є непрацездатним, а отже згідно частини першої статті 1241 ЦК України права на обов`язкову частку у спадщині немає.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на обов`язкову частку у спадщині врегульовано статтею 1241 ЦК України, частиною першою якої передбачено, що право на обов`язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Згідно із частиною третьою статті 75 СК України непрацездатними вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції, що діяла на час смерті спадкодавця, непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, пенсійний вік для чоловіків встановлений 60 років при стажі роботи не менше 25 років.

Аналогічне положення також містить стаття 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розкриваючи зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в частині першій статті 1241 ЦК України щодо права на обов`язкову частку у спадщині, Конституційний Суд України у рішенні від 11 лютого 2014 року № 1-рп/2014 (справа про право на обов`язкову частку у спадщині неповнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця), виходив з положень частини третьої статті 75 СК України, яка відносить до категорії «непрацездатні» інвалідів I, II та III групи, а також положень пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний», а саме частину четверту статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» та абз. 17 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та вирішив, що «в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 1241 ЦК України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку незалежно від групи інвалідності.

При цьому, висновків щодо наявності права на отримання обов`язкової частки іншими категоріями «непрацездатних» дітей спадкодавця вказане рішення Конституційного Суду України не містить.

Тому суд приходить до висновку про те, що позивач не має права на обов`язкову частку у спадщині, оскільки на день її відкриття не досяг пенсійного віку, встановленого законом для чоловіків, так як на момент смерті спадкодавця, ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , її сину ОСОБА_3 виповнилося ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), виповнилося повних 52 років, тобто він не мав віку, визначеного пунктом 2 частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (60 років), не, який мав самостійний дохід.

Також, позивач на день відкриття спадщини не був інвалідом, оскільки відповідно до наданих посвідчень він став інвалідом ІІІ групи 11 березня 2020 року, а інвалідом ІІ групи згідно довідки МСЕК серії 12ААБВ ;№ 443477 від 19.05.2021 року.

Доводи позивача про те, що він отримував пенсію на пільгових умовах (за вислугою років) не свідчать про його непрацездатність і не дає йому права на обов`язкову частку у спадщині, оскільки у осіб, які не досягли встановленого чинним законодавством пенсійного віку, але які мають право на отримання пенсії на пільгових умовах, право на обов`язкову частку у спадщині не виникає.

До аналогічного висновку також прийшов Верховний Суд України у постанові від 13 квітня 2011 року (справа № 6-21635св08), а також Верховний Суд у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 208/9389/15-ц (провадження № 61-32940св18).

Тому, суд застосовуючи наведені вище норми матеріального права та дійшов висновків, що отримання позивачем пенсії за вислугою років, не свідчить про його непрацездатність в розумінні статті 1241 ЦК України як особи, що має право на обов`язкову частку у спадщині. З цих підстав позов задоволенню не підлягає.

6. Судові витрати

Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при поданні позовної заяви. Відповідно до вимог пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України у разі відмови від позову судові витрати покладаються на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 13, 141, 247, 263-265, 273, 289 ЦПК України, ст. ст. 1241 ЦК України, ст. ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд -

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третьої особи ОСОБА_5 про визнання частково недійсним свідоцтв про право на спадщину за заповітом, визнання права на обов`язкову частку у спадщині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складання повного рішення суду 14.12.2021 року.

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання АДРЕСА_4 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_5

ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання АДРЕСА_6

Суддя: