Справа № 308/3701/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Зарева - Н.І.

за участі секретаря судових засідань Віраг Е.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Іванова А.П. у цивільній справі № 308/3701/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька.

Десятого лютого 2021 року ОСОБА_1 подано до суду заяву про недовіру судді ОСОБА_3 у зв`язку з порушенням ним Бангалорських принципів поведінки судді. В обґрунтування заявленого відводу позивач зазначає про те, що ОСОБА_1 у кожному своєму клопотанні висловлював недовіру головуючому у справі, однак, останній не заявив собі самовідвід з метою ухвалення завідомо неправосудного рішення.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 10.02.2021 р. заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Іванова А.П. у вказаній цивільній справі визнано необґрунтованою, а заяву та цивільну справу № 308/3701/18 передано до канцелярії суду для здійснення автоматизованого розподілу іншому судді відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України для вирішення питання про відвід судді у встановленому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Як встановлено судом, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 20.07.2020 року підготовче провадження у зазначеній справі закрите, призначено справу до судового розгляду. Чергове судове засідання по даній справі було призначене на 15.00 год. 10.02.2021 року, однак, ОСОБА_1 10.02.2021 року звернувся з клопотанням про перенесення судового засідання у справі на іншу дату, у зв`язку з чим судове засідання призначено судом на 19.02.2021 року.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 40 ЦПК, якщо суд доходить висновку про необгрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно з ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 ст. 36 ЦПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Як підставу для відводу ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_1 у кожному своєму клопотанні висловлював недовіру головуючому Іванову А.П. у справі, однак, останній не заявив собі самовідвід, з метою ухвалення завідомо неправосудного рішення.

Частиною 4 статті 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того або іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд не вправі, за відсутності підстав, передбаченихст 36 ЦПК України, задовольняти необгрунтовану, безпідставну, голослівну заяву про відвід, оскільки наведене суперечитиме основним засадам цивільно-процесуального законодавства, вимогам, встановленим у Законі України «Про судоустрій і статус суддів», Кодексі суддівської етики, Бангалорських принципах поведінки судді.

Зокрема, у п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на розгляд його справи безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Наведені у заяві про відвід факти не є обставинами, які в розумінні ст. 36 ЦПК України виключають участь судді в розгляді справи.

Позивачем не подано суду жодного доказу, який би підтвердив пряму чи побічну заінтересованість у результаті розгляду справи з боку суду.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на те, що будь-яких доказів, які свідчили б про пряму чи побічну заінтересованість судді у розгляді справи чи давали б підстави сумніватися в його об`єктивності та неупередженості при розгляді даної справи, ОСОБА_1 суду не надав, суд вважає заяву про відвід необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 36, 40, 260 ЦПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Іванова А.П. у цивільній справі № 308/3701/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька відмовити.

Матеріали цивільної справи № 308/3701/18 повернути судді Іванову А.П. для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.І. Зарева