Справа № 212/3260/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., за участі секретаря судового засідання Ігнатьєвої А.А., за участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кравцова Г.Є., представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Шафранової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

15 квітня 2019 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кравцов Г.Є., звернулася до суду з позовом, який у подальшому уточнила (в ред. від 26.02.2020, т.1 а.с.175,) до відповідача ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Шафранова О.В., у якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача компенсувати вартість 1/2 частини автомобіля Skoda у розмірі 82 750,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначаила, що між сторонами по справі 11 серпня 2012 року був зареєстрований шлюб. За час шлюбу за спільні кошти подружжя придбало нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру, загальною площею 47,6 кв.м, житловою площею 27,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Квартиру було зареєстровано на ім`я відповідача ОСОБА_2 , а також за час шлюбу ними було придбано автомобіль марки Skoda д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, чорного кольору, який також був зареєстрований на відповідача. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 березня 2019 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Оскільки вищевказане майно було придбано у період шлюбу, позивач вважає, що воно належить подружжю на праві спільної сумісної власності. На теперішній час виникла потреба у поділі цього майна, однак як стало позивачу, відповідач відчужив автомобіль, що був спільно придбаний ними, без отримання згоди позивача 03 січня 2019 року. Відповідно до висновку експерта ринкова вартість автомобіля Skoda д.н.з. НОМЕР_1 становить 165 500,00 грн. Відповідач відмовляється у добровільному порядку розподілити спільне майно, а також вирішити питання щодо виплати позивачу половини вартості автомобіля, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з цим позовом.

18 квітня 2019 року ухвалою судді відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

20 травня 2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляду у порядку загального позовного провадження, роз`яснено в ухвалі про відкриття провадження учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи.

08 жовтня 2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона заперечила проти задоволення позову, посилаючись на те, що квартиру подружжя придбало через три місяці після реєстрації шлюбу, на той час вони не мали власних коштів на придбання квартири, і такі кошти були подаровані відповідачу його дідусем у розмірі 15 000 доларів США, що в еквіваленті на той час становило 123 000 грн. Позивач на момент придбання квартири не працювала, і саме через такі обставини квартира була зареєстрована за відповідачем. Не зважаючи на те, що спільно набуте майно подружжя не поділено і право власності на квартиру належить відповідачу, позивач протиправно змінила замки в спірній квартирі, чим позбавила відповідача можливості користуватися і розпоряджатися своїм майном. Також, під час шлюбу відповідачем був придбаний автомобіль за кошти подаровані дідусем, а саме спочатку був придбаний автомобіль марки Mazda за 3 000 грн., а згодом у 2017 році подружжя придбало автомобіль марки Skoda д.н.з. НОМЕР_1 . Доводи позивача, що автомобіль був проданий без її відома не відповідають дійсності, так як 03 червня 2018 року відповідач за проханням позивача подарувати їй норкові шуби взяв у позику у ОСОБА_3 5000 доларів США, у підтвердження чого було складено розписку. На отримані кошти ОСОБА_2 купив своїй дружині дві норкові шуби вартістю 3000 доларів США, а решту сім`я ОСОБА_4 витратила на власні потреби. У зв`язку з тим, що пройшов термін повернути грошові кошти позикодавцеві, відповідач у рахунок боргу передав ОСОБА_3 автомобіль марки Skoda д.н.з. НОМЕР_1 , про що також було складено розписку від 04.01.2019. Таким чином, на думку представника відповідача, набуте майно подружжям ОСОБА_4 було придбано за подаровані відповідачу грошові кошти, а тому є його особистою приватною власністю та є неподільним.

28 жовтня 2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він підтримав позовні вимоги, а також зазначив, що стосовно того чи дарував на вищевказану квартиру дідусь відповідача кошти позивач не пам`ятає, але пам`ятає, що на її придбання дарували кошти її батьки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та бабуся з дідусем ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також бабуся позивача ОСОБА_9 у зв`язку з укладенням позивачем шлюбу. Окрім того, батьками позивача було продано гараж та кошти від їх продажу подаровано ОСОБА_1 на придбання вищевказаної квартири. Також, не погоджується позивач і з тим, що відповідач придбав автомобіль Mazda на кошти подаровані йому дідусем, оскільки цей автомобіль був придбаний за декретні кошти у розмірі 24 000 грн., що на той час складало приблизно 3000 доларів США. Щодо тверджень відповідача про ним передання спільно придбаного автомобіля Skoda д.н.з. НОМЕР_1 в рахунок погашення позики, взятої нібито на прохання позивача для придбання норкових шуб, представник відповідача зазначив, що ніяких прохань з боку позивача до відповідача про отримання ним позики на придбання їй шуб не було, відповідач ніякі шуби не придбавав, згоди на отримання позики позивач не надавала. У розписці відсутні посилання на які цілі береться позика. Крім того, у позивача є сумніви, що ця розписка складена з метою уникнення поділу майна, а не 03.06.2018.

25 листопада 2019 року ухвалою суду за клопотанням представника позивача витребувані докази.

26 липня 2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті.

Ухвалою судді від 01 жовтня 2021 року цивільну справу прийнято до провадження судді Колочко О.В. на підставі розпорядження керівника апарату Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24.09.2021 № 172 у зв`язку із закінченням повноважень судді Козлова Ю.В.

Справу призначено до судового розгляду на 18 жовтня 2021 року.

18 жовтня 2021 року від представника відповідача надійшла заява про залишення позову без розгляду, яка ухвалою суду, постановленою протокольно у судовому засіданні від 10.11.2021 була залишена без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, а також пояснила, що квартира та автомобіль були придбані відповідачем за власні кошти, автомобіль був відчужений за згодою позивача для придбання їй норкових шуб.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2012 року, який був розірваний на підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 12.03.2019 (а.с. 11, 12).

Як вбачається з копії Договору купівлі-продажу квартири від 06.11.2012, ОСОБА_2 , у період шлюбу, придбав квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 91-92).

У пункті 10 Договору зазначено про те, що дружина Покупця надала згоду своєму чоловікові на укладення цього договору, підпис на заяві засвідчено державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В. 06.11.2012 (а.с. 91 зворотній бік)

Згідно з Витягом про державну реєстрацію прав № 36159970 від 07.11.2012 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 06.11.2012 (а.с. 90).

Відповідно до наданої ТСЦ МВС № 1243 інформації від 23.01.2020 за № 31/4-1243-142, за ОСОБА_2 у період з 11 серпня 2012 року по 15 квітня 2019 року були зареєстровані та перереєстровані транспортні засоби, зокрема 02 березня 2017 року Skoda Superb, 2008 року випуску, колір чорний, об`єм двигуна 1781 см.куб, кузов НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 , зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу укладеного в ТСЦ 6143 № 6143/2017/354979 від 02 березня 2017 року, перереєстровано транспортний засіб на іншого власника 03 січня 2019 року по договору купівлі-продажу укладеному в ТСЦ 1248 № 1248/2019/254948, вартість транспортного засобу становила 256 525,50 грн. (а.с. 168-169).

Згідно з копією Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № Д12/02/20 про оцінку транспортного засобу від 18 лютого 2020 року, середня вартість автомобіля Skoda Superb, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) кузов НОМЕР_2 , на дату оцінки складає 165 500 грн. (а.с. 175-185).

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Стаття 63 СК України передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя передбачені статтею 65 СК України.

Відповідно до частини 2 статті 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, однак дружина або чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Частиною 4 статті 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У відповідності до частини 3 статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном.

Частина 1 статті 369 ЦК України визначає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. № 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007№11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до п.п. 4 п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Посилання відповідача на те, що він придбав автомобіль та квартиру, перебуваючи у шлюбі, на особисті, подаровані йому грошові кошти, а також на те, що автомобіль був відчужений ним за згодою позивача, не знайшли підтвердження під час судового розгляду, оскільки надані представником відповідача копії розписок про отримання позики та про передачу автомобіля у рахунок повернення позики, об`єктивно не підтверджують наявність згоди позивача на такі угоди і, крім того, законодавством передбачений інший порядок відчуження рухомого майна і передача його у власність іншій особи.

Отже, на підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що квартира АДРЕСА_2 , придбана ОСОБА_2 06.11.2012 у період шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя, а тому таке майно слід поділити у рівних частках між позивачем та відповідачем, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частини квартири.

З наведених підстав, суд також приходить що висновку, що автомобіль Skoda Superb, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , придбаний ОСОБА_2 02.03.2017 у період шлюбу, перебував у спільній сумісній власності подружжя, та, був відчужений відповідачем без згоди на це позивача, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача половина вартості цього автомобіля, яка становить відповідно до зазначеного вище експертного дослідження 165 500 грн., тобто половина вартості відповідно становитиме 82 750,00 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у повному обсязі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Як вбачається позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири загальною площею 47,6 кв.м, житловою площею 27,5 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , поділивши таким чином спільне сумісне майно подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу марки Scoda Superb, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_2 , у розмірі 82 750 (вісімдесят дві тисячі сімсот п`ятдесят) гривень та витрати на оплату судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 10 грудня 2021 року.

Суддя: О. В. Колочко