РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/420/20

Провадження № 2/293/188/2021

15 лютого 2021 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого- судді Бруховського Є.Б.

секретаря судового засідання Давиденко Л.П.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Черняхів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання,-

ВСТАНОВИВ:

28.02.2020 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій вказувала, що вона та відповідач тривалий час проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У них народилася спільна дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, права та обов`язки. На даний час вони проживають окремо.Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки отримує регулярний дохід. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Їй відомо, що відповідач працює на посаді викладача у Головинському вищому професійному училищі нерудних технологій. На утриманні інших неповнолітніх дітей немає. При визначенні розміру грошового утримання, який буде стягуватися з відповідача, просить суд взяти до уваги, що вона ніде не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, джерел доходу, крім соціальних виплат, по догляду за дитиною, вона не має, цих коштів в теперішній час зовсім недостатньо для нормального існування та ще й утримання дитини. Тому просила стягувати з відповідача аліменти на її утримання у розмірі одного прожиткового мінімуму на одну особу - 2027 грн (з 1 липня - 2118 грн, з 1 грудня - 2189 грн) з розрахунку на місяць до досягнення дитиною трьох років щомісяця, починаючи з дня подачі позову.

22.06.2020 року подано відзив на позов, в якому відповідач заперечував проти викладених у позові обставин з підстав, що підстави, які передбачають стягнення аліментів на утримання дружини визначаються умовами наявності шлюбу та можливості надавати матеріальну допомогу. Однак позивачем не надано жодного доказу доведеності таких умов. Також не надано доказів того, що вони з позивачем проживали тривалий час та те, що надані позивачем до суду відомості із пенсійного фонду України та певні терміни не стосуються предмета спору, посилання позивача на Закон про державний бюджет на 2020 рік щодо визначеного прожиткового мінімуму ніяким чином не може бути правовою підставою для стягнення з нього аліментів на утримання позивача. Припущення позивача про те, що він може надавати допомогу не може розцінюватися як доказ. Також вказав, що стягнення аліментів з дня пред`явлення позову стосується лише стягнення аліментів на утримання дитини. В позові просив відмовити за безпідставністю вимог.

В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позов. Також вказала, що щомісячний дохід її довірителя складає 7773,88 грн з яких відраховується податок у розмірі 2510,74 грн та утримуються аліменти у розмірі 2591 грн, а фактично заробітна плата на місяць складає 4 900 грн, що є недостатнім для забезпечення життєвих потреб її довірителя. Інших джерел доходу відповідач не має. В позові просила відмовити.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання мають спільну дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони проживають окремо.За рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 03.07.2020 з ОСОБА_3 стягуються на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня надходження позову до суду, тобто з 08 січня 2020 року та до повноліття дитини. Відповідач сплачує аліменти у визначеному за рішенням суду розмірі. Відповідач працює в Головинському ВПУ НТ та займає посаду викладача, отримує заробітну плату, яка з утриманнями складає 4 900 грн на місяць, інших джерел доходу відповідач не має.

Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Положеннями статті 84 СК України передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», а саме: ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу (ч.2 ст. 91 СК України).

Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Частина 2 статті 84 СК України регламентує право дружини з якою проживає дитина на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, у разі, якщо чоловік може надавати таку матеріальну допомогу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Враховуючи, що необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка - батька дитини надавати матеріальну допомогу, та враховуючи той факт, що дохід відповідача складає лише заробітна плата, яка є незначною, а також те, що відповідач сплачує аліменти на утиримання дитини, тому виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням можливостей відповідача надавати матеріальну допомогу, суд відмовляє в задоволенні позову.

На підставі наведеного, керуючись, ст. ст. 4,5, 19, 43,81, 82, 141, 265,273,352, ЦПК України, ст. ст. 84,85,91 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Головуючий суддя Є.Б. Бруховський