ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м.Суми

Справа №587/1642/21

Номер провадження 22-ц/816/1775/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі Степанівська селищна рада Сумського району Сумської області, ОСОБА_2 ,

третя особа - державний реєстратор Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області Моісеєнко Ірина Вікторівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Якименко Ольги Ігорівни, на ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 21 жовтня 2021 року в складі судді Степаненко О.А., ухвалене в м. Суми,

в с т а н о в и в

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області і ОСОБА_2 , про визнання незаконними та скасування рішень Степанівської селищної ради

Разом з позовом, позивач подав заяву про його забезпечення, якій просив суд забезпечити позов:

- шляхом заборони суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та особам, на яких покладаються функції державного реєстратора речових прав ш нерухоме майно, вносити записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ш будь - яку фізичну або юридичну особу стосовно виникнення, переходу або припинення права на земельну ділянку площею 1,7244 га, кадастровий номер :04:001:0018, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області до моменту розгляду справи по суті.

- шляхом заборони земельним кадастровим реєстраторам, які входять до складу Державної служби України з питань геодезії та кадастру (, вул. Народного Ополчення, 3 м. Київ, 03151) та її територіальних органів, вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості, які стосуються земельної ділянки кадастровий номер :04:001:0018, окрім внесення даних про її належність на праві комунальної власності територіальній громаді в особі Степанівської Селищної ради Сумського району Сумської області до моменту розгляду справи по суті.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 21.10.2021року заяву позивача про забезпечення позову задоволено.

Заборонено вчиняти певні дії, а саме заборонено суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та особам, на яких покладаються функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, вносити записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на будь - яку фізичну або юридичну особу стосовно виникнення, переходу або припинення прав на земельну ділянку площею 1,7244 га, кадастровий номер :04:001:0018, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області, до моменту розгляду справи по суті.

Заборонено земельним кадастровим реєстраторам, які входять до складу Державної служби України з питань геодезії та кадастру (, вул. Народного Ополчення, 3 м. Київ, 03151) та її територіальних органів, вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості, які стосуються земельної ділянки кадастровий номер :04:001:0018, окрім внесення даних про її належність на праві комунальної власності територіальній громаді в особі Степанівської Селищної ради Сумського району Сумської області до моменту розгляду справи по суті.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами дійсно наявний спір з приводу земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0018 і на даний час фактично не закінчений, позивачем оспорюється рішення, на підставі якого відповідач ОСОБА_2 отримав у власність спірну земельну ділянку та рішення про реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за останнім, і невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, суд вважає, що на даний час виникає необхідність у застосовуванні заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії. Водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі, разом з цим, заборона земельним кадастровим реєстраторам вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості , які стосуються спірної земельної ділянки не произведи до невиправданого обмеження майнових прав ОСОБА_2 , оскільки земельна ділянка фактично знаходиться в користуванні власника, а обмежуються лише вносити в її конфігурацію (об`єднання, поділ).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представник ОСОБА_2 адвокат Якименко О.І. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції, обираючи вид забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти певні дії вносити будь-які відомості до Державного земельного кадастру, що стосуються земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0018, окрім внесення даних про її належність на праві комунальної власності територіальній громаді в особі Степанівської селищної ради, не взяв до уваги інтереси власника земельної ділянки, та не врахував, що такі обмеження порушують його законні права володіти, користуватися, розпоряджатися власністю. Заходи забезпечення позову застосовуються для гарантування виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності. Заява про забезпечення позову та оскаржувана ухвала не містять посилань на докази, що підтверджують неможливість чи ускладнення виконання рішення суду про визнання незаконними та скасування рішень селищної ради і визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку.

Позивачем не надано суду будь-яких належних та переконливих доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Заява позивача є передчасною, не містить жодного обґрунтування підстав обмеження його ж, як власника, у праві вільно володіти, користуватись та розпоряджатися своїм майном, а саме лише посилання в заяві на потенційну неможливість виконання у майбутньому судового рішення про стягнення орендної плати без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він не погоджується з доводами викладеними в апеляційній скарзі та зазначає, що застосування заходу забезпечення позову заборони відчуження земельної ділянки та заборони зміни її конфігурації, не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, гарантованих ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, оскільки дане майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпорядитись ним шляхом відчуження та зміни кадастрового номеру земельної ділянки. Отже, саме обмеження розпорядження земельної ділянки у вигляді заборони відчуження та заборони змінювати конфігурацію спірної земельної ділянки, яка була отримана у власність на підставі спірного правовстановлюючого документу є найбільш ефективним та справедливим заходом забезпечення позову з урахуванням фактичних обставин даної справи та не обмежує право Апелянта на володіння чи користування спірною земельною ділянкою. Тому, застосовані судом заходи забезпечення позову є вкрай необхідними і співмірними заходами забезпечення позову, виходячи із характеру та розміру заявлених позивачем вимог. Вжиті судом заходи забезпечення позову спрямовані на попередження недобросовісної поведінки власника майна під час розгляду судового спору, недопущення з його боку дій, які можуть ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, в разі якщо рішення суду буде на його користь.

Представник відповідача ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги і просила задовольнити, пояснила, що ОСОБА_3 має намір передати земельну ділянку в оренду.

Інші учасники справи до суду не прибули, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

В судовому засіданні сторони підтвердили, що позивачем уточненні вимоги і вимога про визнання недійсним рішення селищної ради про виділення ОСОБА_2 у власність спірної земельної ділянки заявлено і не тільки до Степанівської селищної ради, а і до нього, як до її власника.

Відповідно до частин 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Види забезпечення позову наведені у ст. 150 цього Кодексу серед яких - заборона вчиняти певні дії, іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Як роз`яснено у постанові пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованоїзаяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, визначених у статті. Позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими. Суд за заявою однієї зі сторін і зважаючи на пояснення другої сторони вправі допустити заміну одного виду забезпечення позову іншим. Суди апеляційної інстанції при розгляді цивільних справ мають перевіряти дотримання судами процесуального законодавства щодо забезпечення позову.

Таким чином забезпечення позову- це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реального виконання позитивно прийнятого рішення Отже, забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав завдання цивільного судочинства, яким, згідно зі ст. 3 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В судовому засіданні позивач підтвердив, що існування у нього приватного інтересу на спірну земельну ділянку, оскільки з дозволу органу державної влади, яким є місцеве управління Держгеокадастру він виготовив проектну документацію на спірну земельну ділянку, проте ці документація не була затверджена селищною радою, а прийнято рішення про передачу її ОСОБА_2 , яке він оскаржив до суду і тому просив забезпечити позов.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що з`ясувавши обсяги позову, місцевий суд визнав, що існує ймовірна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки порушено питання скасування рішення сільради на підставі якого у ОСОБА_2 виникло право власності на земельну ділянку, яку як підтвердив його представник в суді бажає передати в оренду, т.т. в платне користування іншій особі.

Проте апеляційний суд не може погодитися із видами забезпечення позову, застосованими судом першої інстанції, про який його просив позивача, оскільки заборона суб`єктам вчиняти певні дії, а саме, проведення державної реєстрації речових прав, та земельним кадастровим реєстраторам Державної служби України з питань геодезії та кадастру будь-яких відомостей щодо спірної земельної ділянки, є не конкретизованим і не забезпечить належного виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Приймаючи до уваги предмет заявленого спору і враховуючи викладене, колегія суддів через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права на підставі ст. 376 ЦПК України вважає за необхідне змінити види забезпечення позову, встановив заборону відчуження та розпорядження земельної ділянки площею 1,7244 га, кадастровий номер :04:001:0018, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області, що належить на праві власності ОСОБА_2 , на час судового розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Якименко Ольги Ігорівни задовольнити частково.

Ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 21 жовтня 2021 року змінити.

Заборонити відчуження та розпорядження земельної ділянки площею 1,7244 га, кадастровий номер :04:001:0018, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області, що належить на праві власності ОСОБА_2 , на час судового розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 09 грудня 2021 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: Т.А. Левченко

О.І. Собина