Провадження № 2/760/9341/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2021 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі головуючого судді - Зуєвич Л.Л.,

за участю: секретаря судового засідання - Кушніра Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 /далі - ОСОБА_2 / (

АДРЕСА_1 ) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

29.12.2020 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 23.12.2020, за підписом представника позивача - адвоката Нікіташ С.П. (діє на підставі ордеру), прохальна частина якої містить вимогу визначити ОСОБА_1 додатковий строк один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 /далі - ОСОБА_3 /, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2020 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04.01.2021 вказану позовну заяву прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в загальному провадженні, підготовче засідання призначено на 01.02.2021. У Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори витребувно належним чином засвідчену копію спадкової справи щодо ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19.01.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву (датований 17.01.2021), за підписом відповідача - ОСОБА_2 , у якому він позов визнає та просить розгляд справи 01.02.2021 здійснювати за його відсутності.

29.01.2021 до суду надійшла заява представника позивача в якій ставиться питання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. При цьому представник позивача наголошує на підтриманні позову та просить його задовольнити.

У судове засідання 01.02.2021 сторони не з`явились.

З урахуванням неявки в судове засідання всіх учасників справи та приписів ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

За змістом ч. 4 ст. 200 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Частиною 5 ст. 200 ЦПК України передбачено, що суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Враховуючі наведені правові положення, суд вважає, що у даній справі рішення можливо прийняти в підготовчому засіданні.

Обставини справи та доводи позивача

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 13.04.2020.

Матеріалами справи підтверджено, що заповіту на випадок смерті ОСОБА_3 не залишив.

Позивач ( ОСОБА_1 ) є сином померлого ОСОБА_3 , що підтверджується, зокрема, свідоцтвом про народження № НОМЕР_2 від 17.08.1957 (а.с. 13), де його батьком вказано ОСОБА_3 , а матір`ю - ОСОБА_4 (а.с. 13).

02.12.2020 позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька ( ОСОБА_3 ).

Постановою державного нотаріуса Фролової А.О. від 02.12.2020 ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька, ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ОСОБА_1 пропустив встановлений законом 6-ти місячний термін для прийняття спадщини.

Також, матеріали справи містять заяву від 10.12.2020 адресовану відповідачем ( ОСОБА_2 ) Дев`ятій Київській державній нотаріальній конторі про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 за законом як спадкоємцем п`ятої черги після смерті діда.

Крім того матеріали справи містять постанову державного нотаріуса Фролової А.О. від 17.12.2020 за змістом якої державний нотаріус, вивчивши представлені гр. ОСОБА_1 документи для видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька, ОСОБА_3 , а саме: свідоцтво про смерть 12.04.2020 гр. ОСОБА_3 , заяву гр. ОСОБА_1 від 02.12.2020 про те, що він приймає спадщину за законом після батька, заяву гр. ОСОБА_2 від 15.12.2020 про те, що він приймає спадщину за законом після смерті діда, дійшов висновку, що видати гр. ОСОБА_1 свідоцтво про право спадщини за законом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька, ОСОБА_3 неможливо, оскільки ОСОБА_1 пропустив встановлений законом 6-ти місячний термін для прийняття спадщини.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує, що він є сином померлого ОСОБА_3 , тому має право на спадкування за законом в першу чергу. Інші спадкоємці першої черги за законом відсутні, позивач єдиний син спадкодавця, дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач зазначає, що пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин.

Так, вказує, що після поховання батька він захворів на COVID19, у зв`язку з тяжким перебігом хвороби проходив курс лікування на стаціонарі з 11.07.2020 по 17.08.2020, та в подальшому реабілітацію в умовах самоізоляції з 18.08.2020 по 10.10.2020.

Обставини хвороби позивача підтверджуються, зокрема, наявними в матеріалах справи:

- копією виписки з медичної карти № НОМЕР_3 за змістом якої ОСОБА_1 09.06.2020 захворів згідно діагнозу на COVID19, дата виписки - 22.06.2020 (а.с. 15);

- копією консультаційного висновку спеціаліста № 818 від 27.11.2020 за змістом якого за результатами лабораторного дослідження щодо ОСОБА_1 «при дослідженні назоорофарингеального матеріалу від 11.06.2020 № 1416 РНК SARA-CoV - виявлено» (а.с. 16);

- копією протоколу ренгенологічного дослідження № 73879 від 02.07.2020 щодо ОСОБА_1 за висновком якого: «лівобічна верхньочасткова пневмонія, стадія неповного зворотнього розвитку» (а.с. 17);

- копією протоколу ренгенологічного дослідження № 73201 від 12.06.2020 щодо ОСОБА_1 за висновком якого: «лівобічна верхньочасткова пневмонія. КТ-контроль у динаміці» (а.с. 18);

- копією виписки з історії пацієнта ОСОБА_1 від 17.07.2020 (а.с. 19) за змістом якої: «знаходиться на ЛН з 11/06 (35 днів) безперервно з приводу: Короновірусна хвороба. Короновірусна інфекція підтверджена» і т.д.

Позивач зазначає що не має юридичної освіти, не був обізнаний у питаннях щодо порядку та строків прийняття спадщини, вважав, що спадщина приймається у будь-який час після спливу шести місяців після смерті.

Просить звернути увагу суду на те, що пропуск шестимісячного строку є незначним, оскільки заява про прийняття спадщини була подана 02.12.2020.

Зазначає, що відповідачем у справі вказаний ОСОБА_2 (онук померлого ОСОБА_3 ), як особа, яка також вважає себе спадкоємцем та подала заяву про прийняття спадщини.

Отже, судом встановлено, що спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , крім позивача - ОСОБА_1 , відсутні. Заяву про прийняття спадщини подав також онук померлого - ОСОБА_2 , який є спадкоємцем п`ятої черги за законом.

Мотиви суду

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 25.03.2020 у справі № 409/59/18 (провадження № 61-47227св18) викладено правову позицію згідно з якою:

«За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом із тим, Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку.

За змістом ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання позову відповідачем - це одностороннє волевиявлення відповідача, спрямоване на припинення спору з позивачем. Право відповідача на визнання позову повністю або частково є проявом принципів диспозитивності і змагальності.

Суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки заяві відповідача від 06 лютого 2018 року (а. с. 25), у якій зазначено, що сільська рада не має претензій за позовом ОСОБА_5 , та у порушення ст.ст. 13, 206, 222 ЦПК України не вирішили цієї заяви відповідача».

За змістом правової позиції, викладеної у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28.08.2019 у справі № 612/728/17 (провадження № 61-5146св19):

«Суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є спадкоємцем першої черги після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (мати позивача). ОСОБА_1 має тяжкий стан здоров`я після перенесеного 16 листопада 2015 року інсульту. Дане захворювання є триваючим, оскільки стан позивача в подальшому погіршувався. Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову. При цьому, судом взято до уваги незначний проміжок часу (чотири місяці), який пропущено позивачем, оскільки цей пропуск пов`язаний з його тяжким станом».

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Висновки суду

Суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог.

Суд вважає за можливе визначити позивачу ( ОСОБА_1 ) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

При цьому суд виходить із того, що в силу стану здоров`я (що підтверджено матеріалами справи) позивач не мав можливості у передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Ухвалюючи рішення суд враховує аргументи та доводи сторін, встановлені фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, зокрема те, що позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, довів наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів (тривала хвороба), які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

З огляду на наведене суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених ст. 1272 ЦК України, для визначення позивачу додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

При цьому, суд також бере до уваги визнання позову відповідачем та відсутність інших спадкоємців за даними Спадкового реєстру, що свідчить про те, що права та інтереси інших осіб порушені не будуть.

Суд вважає, що в ситуації, що склалася, позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини. При цьому завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Отже, враховуючи, що після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем першої черги за законом є його син - ОСОБА_1 ; інший спадкоємець (п`ятої черги), який звернувся з заявою про прийняття спадщини, визнав позов; позивач вчасно не звернувся до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини у зв`язку з тяжким перебігом хвороби та проходженням курсу лікування (в т. ч. на стаціонарі та самоізоляції), то пропущений строк для прийняття спадщини позивачем суд визнає поважним. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, суд приходить висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого ним судового збору у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 200, 206, 258, 259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 1261, 1268-1270, 1272 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк терміном 1 (один) місяць після набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: м. Київ, просп. Валерія Лобановського, 18, кв. 16 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою м. Київ, просп. Валерія Лобановського, 18, кв. 16 ), судовий збір в сумі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич