Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9436/19
Провадження 2-п/711/14/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчик Р.В.

при секретарі Гладиш О.Ю.,

за участі представника позивача Захаревської Н.П.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/9436/19 від 28.05.2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,-

встановив:

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 травня 2020 року змінено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2014р. з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 2200грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним судовим рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

03 листопада 2020 року ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Гончар Л.В. звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення обґрунтовує тим, що заочне рішення не було отримано ОСОБА_1 . Крім того, вона не знала, про судове засідання, що було призначено на 28.05.2020р. З текстом заочного рішення вона ознайомилась 28.10.2020 в електронній формі на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в режимі Інтренет, тому, посилаючись на положення ч. 2, 3 ст. 284 ЦПК України, просила поновити їй строк для подання заяви про перегляд заочного рішення. Також зазначено, що відповідач ОСОБА_1 вважає, що заочне рішення має бути скасованого з огляду на те, що розгляд справи за її відсутності призвів до неправильного вирішення спору між сторонами. Так, судове рішення обґрунтовано тим, що позивач має на утриманні батька пенсіонера та непрацюючу матір, однак це спростовується свідченнями мами позивача ОСОБА_6 , яка в телефонній розмові із відповідачем ОСОБА_1 зазначила, що її син не утримує своїх батьків, а батько працює військовим за кордоном по контракту. Крім того, посилаючись на відомості вказані в декларації ОСОБА_3 за 2018 та 2019 роки, вважає, що його батьки не потребують сторонньої матеріальної допомоги, оскільки батько позивача позичив останньому 300000грн. Крім того, позивач ОСОБА_3 ввів суд в обману, зазначаючи, що в нього не має у власності об`єктів нерухомості та будь-яких транспортних засобів, оскільки це спростовується відомостями із поданих ОСОБА_3 декларацій, в яких зазначено, що він є власником квартири в м. Ірпінь, а також мав дохід з відчуження транспортного засобу у розмірі 400000грн. Крім того, у теперішній дружини позивача ОСОБА_7 є у власності автомобіль, який було зареєстровано у 2019 році. Тому відповідач ОСОБА_1 вважає, що зазначене свідчить, що нинішня дружина позивача не потребує матеріальної допомоги. Вказує, що зменшення розміру аліментів порушує права її дитини ОСОБА_4 , 2012 року народження, який є дитиною з інвалідністю, та потребує лікування. Тому, посилаючись на викладене, просила поновити строк для подання заяви про перегляд заочного рішення та скасувати його.

30.12.2020 через канцелярію суду надійшов відзив на заяву про перегляд заочного рішення від позивача ОСОБА_3 . В даному відзиві він вказує, що заявницею пропущений строк на звернення до суду з даною заявою, оскільки вона мала змогу дізнатися про розгляд справи із мережі інтернет, а саме на сайті судової влади. Щодо доводів відповідачки проти зменшення розміру аліментів, ОСОБА_3 зазначив, що фактично у нього на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, матеріальне забезпечення яких, має бути рівним щодо кожної дитини. Посилаючись на ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік», а також враховуючи рівний обов`язок батька та матері щодо належного матеріального забезпечення дитини, вважає, що визначення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2200грн з одного з батьків на місяць на одну дитину, не суперечитиме нормам діючого законодавства та не порушуватиме прав дітей. З огляду на викладене просив відмовити в задоволенні заяви про скасування заочного рішення.

В судовому засідання заявник (відповідач) ОСОБА_1 та її представник адвокат Гончар Л.В., заяву про перегляд заочного рішення підтримали та просили її задовольнити на підставі доводів викладених у ній та доданих до неї доказів.

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Захаревська Н.П. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення. Зазначила, що на її думку, вказане судове рішення відповідає вимогам ст.ст. 280, 282 ЦПК України, ухвалене з урахуванням усіх обставин справи.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 284 Цивільного процесуального кодексу України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

В заяві ОСОБА_1 наявне клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд вищевказаного заочного рішення.

Дослідивши надані матеріали, встановлено, що копія заочного рішення, про перегляд якого ставиться на розгляд питання, отримана відповідачем ОСОБА_1 не була, оскільки вручення поштового відправлення не було здійснено, через відсутність адресата за вказаною адресою, а заява подана до суду 03.11.2020 року, тобто за межами вищевказаного 20-денного строку, але суддя вважає причину пропуску відповідачем заяви про перегляд заочного рішення суду поважною, оскільки ОСОБА_1 дізналася про наявність вказаного вище судового рішення 28.10.2020р.

З урахуванням положень ст. 284 ЦПК України, суддя приходить до висновку, що заявником з поважних причин пропущено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, у зв`язку з чим останній підлягає поновленню.

Щодо підстав для перегляду заочного рішення, на які посилається в своїй заяві ОСОБА_1 , то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно відомостей відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 11 грудня 2019 року зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є АДРЕСА_1 з 17.12.2014р. (а.с. 44).

Відповідно до ч.ч.1, 3, 5 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі відкрито на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 грудня 2019 року.

Виклики, направлялися відповідачу ОСОБА_1 на адресу зазначену в позовній заяві.

Згідно поштового відправлення (а.с. 49) відповідачка ОСОБА_1 судову повістку разом з позовною заявою не отримала, конверт повернувся на адресу суду без вручення у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

Разом з тим, згідно розписки наявної на вказаному поштовому відправленні, написаної особисто ОСОБА_1 , остання отримала копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження у справі 02.03.2020р.

Окремо слід зазначити, що у визначений ухвалою суду строк, відповідач не надала суду відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 20.03.2020 закрито підготовчий розгляд справи, призначено судове засідання для розгляду по суті позовних вимог.

Всі наступні судові виклики відповідач ОСОБА_1 не отримувала, оскільки конверти з судовими повістками надіслані з рекомендованим повідомленням повернулися на адресу суду без вручення адресату у зв`язку із його відсутністю.

Відповідно до ч.1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Розглядаючи питання про скасування заочного судового рішення, суд керується положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і відповідною практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справі «Dilipak and Karakaya v. Turkey» (№№ 7942/05, 24838/05, рішення від 04.03.2014 року) ЄСПЛ зазначив, що можливість для сторін взяти участь у судовому розгляді випливає з предмету та мети статті 6 Конвенції, взятої в цілому. Крім того, принципи змагальності судового процесу та рівності сторін, навряд чи можливі без участі сторін у розгляді. ЄСПЛ наголосив, що Конвенція вимагає від договірних держав вживати необхідних заходів для забезпечення ефективного здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції. Це передбачає, насамперед, що особи, стосовно яких судові провадження були розпочаті, повинні бути проінформовані про цей факт. Таким чином, в контексті указаної справи ЄСПЛ вирішував питання, чи прийняла влада необхідні заходи для повідомлення одного із заявників про порушення судового розгляду, і чи відмовився останній від свого права; якщо ні, то чи міг заявник домогтися нового змагального розгляду відповідно до національного законодавства.

Водночас з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них заочне рішення скасуванню не підлягає.

У зв`язку з викладеним слід зазначити, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Відповідно до ч.12 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо БегеерБ.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Відповідачка вказує на те, що заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає їх такими, що ґрунтуються на не підтверджених доказами обставинах і не підлягають до задоволення, посилаючись на докази, що додані нею до заяви про перегляд заочного рішення.

Разом з тим, слід вкотре наголосити, що відповідачка була обізнана про те, що позовна заява ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів перебуває в провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси. Крім того, даний позов з додатками відповідач отримала особисто у суді 02.03.2020, а відтак була ознайомлена з ним та викладеними в ньому вимогами. Проте, остання у визначений ухвалою суду від 23.12.2019 строк, не подала суду відзив на позовну заяву та не долучила докази, які б спростовували вимоги позивача.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Положеннями частини 2 статті 43 ЦПК України визначено, що учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Виходячи з викладеного вище, оцінюючи в сукупності подані у справі докази, суд приходить до висновку про те, що відповідачкою не надано підтвердження поважності ненадання доказів в судове засідання та не надано підтвердження того, що докази на які вона посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, тому заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 287, 288 ЦПК України,-

вирішив:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк для звернення до суду із заявою про скасування заочного рішення.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/9436/19 від 28.05.2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду в загальному порядку, при цьому строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий: Р. В. Демчик