ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3267/21 Номер провадження 22-ц/814/2406/21Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю., при секретарі судового засідання: Таценко Т.Р., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2021 року (прийняту суддею Турченко Т.В., відомості щодо дати складення повного тексту ухвали суду відсутні) у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборону вчиняти певні дії. Заява обґрунтована тим, що після винесення ухвали про відкриття провадження по даній справі, відповідачем ОСОБА_1 з метою уникнення виконання рішення суду по справі з явними ознаками фіктивності було оформлено договір дарування земельної ділянки кадастровий номер :00:003:0020 та договір дарування земельної ділянки кадастровий номер :00:003:0035, які розташовані за адресою Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Краснолуцька та квартири, розташованої за адресою Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Краснолуцька та квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1 . Власником майна є дружина відповідача ОСОБА_3 . Особисто відповідачу на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер :00:003:0037, що розташована за адресою: Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Краснолуцька; земельна ділянка кадастровий номер :00:005:0024, що розташована за адресою Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Гречанівська та земельна ділянка кадастровий номер :00:003:0019, що розташована за адресою: Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Гречанівська. Накладення арешту на майно, яке було відчужене безпосередньо вже після відкриття провадження у справі, шляхом оформлення договору дарування дружині відповідача ОСОБА_3 та на майно, яке одноособово належить на праві власності відповідачу може реально забезпечити виконання рішення суду по справі. В зв?язку з чим просили суд забезпечити позов, наклавши арешт та заборону вчиняти будь-які дії стосовно нерухомого майна, що належать на праві власності ОСОБА_1 , а саме на: земельну ділянку кадастровий номер :00:003:0037, що розташована за адресою: Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Краснолуцька; земельну ділянку кадастровий номер :00:005:0024, що розташована за адресою Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Гречанівська та земельну ділянку кадастровий номер :00:003:0019, що розташована за адресою: Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Гречанівська. А також накласти арешт та заборонити вчиняти будь-які дії стосовно нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_3 , а саме на земельну ділянку кадастровий номер :00:003:0020 та договір дарування земельної ділянки кадастровий номер :00:003:0035, що розташовані за адресою Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Краснолуцька та квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2021 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 21.09.2021 року) заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову - задоволено.

Накладено арешт та заборонено вчиняти будь-які дії стосовно нерухомого майна, що належать на праві власності ОСОБА_1 , а саме на: земельну ділянку кадастровий номер :00:003:0037, що розташована за адресою: Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Краснолуцька; земельну ділянку кадастровий номер :00:005:0024, що розташована за адресою Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Гречанівська та земельну ділянку кадастровий номер :00:003:0019, що розташована за адресою: Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Гречанівська.

Накладено арешт та заборонити вчиняти будь-які дії стосовно нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_3 , а саме на земельну ділянку кадастровий номер :00:003:0020 та договір дарування земельної ділянки кадастровий номер :00:003:0035, що розташовані за адресою Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Краснолуцька та квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Визначено строк пред?явлення вказаної ухвали протягом одного року, тобто до 15.09.2022 року.

З вказаною ухвалою суду не погодився ОСОБА_1 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохає ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2021 року скасувати, та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити. Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вказує, що судом першої інстанції при розгляді справи не враховано, що предметом спору являється боргова розписка, а не спір про нерухоме майно подружжя ОСОБА_4 . Крім цього, ОСОБА_3 не являється стороною у справі, тому арешт майна ОСОБА_3 порушує її права на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Тобто, судом першої інстанції при розгляді заяви про забезпечення позову взято до уваги лише інтереси позивача, при цьому порушено права інших осіб. Посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відповідач умисно позбавляється майна, що призвело до протиправного рішення.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження за участі сторін та інших осіб по справі. На моменту розгляду справи були присутні сторони та їх представники.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішенняє невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що в провадженні Київського районного суду м. Полтави з 16.06.2021 року перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

05.07.2021 року судом винесено ухвалу, якою відкрито провадження по даній справі.

Крім того, судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 відразу після відкриття провадження у справі, а саме: 01.09.2021 року та 02.09.2021 року було оформлено договір дарування земельної ділянки кадастровий номер :00:003:0020 та договір дарування земельної ділянки кадастровий номер :00:003:0035, які розташовані за адресою Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Краснолуцька та квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 . Власником даного майна є ОСОБА_3 .

Крім того, судом встановлено, що особисто відповідачу ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер :00:003:0037, що розташована за адресою: Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Краснолуцька; земельна ділянка кадастровий номер :00:005:0024, що розташована за адресою Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Гречанівська та земельна ділянка кадастровий номер :00:003:0019, що розташована за адресою: Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Гречанівська. Накладення арешту на майно, яке було відчужене безпосередньо вже після відкриття провадження у справі, шляхом оформлення договору дарування дружині відповідача ОСОБА_3 .

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява підлягає до задоволення, оскільки невжиття саме таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, повністю з такими висновками суду колегія суддів не може погодитися виходячи з наступного.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В заяві про забезпечення позову заявник повинен викласти причини, у зв`язку з якими необхідно забезпечити позов, обґрунтувати необхідність певного виду забезпечення позову.

Згідно ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Так, звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову ОСОБА_2 виклав у відповідній заяві обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову та надав відповідні докази існування реального спору між сторонами щодо спірного нерухомого майна, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 існує спір щодо стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 3 346 514,95 грн.

Матеріалами справи встановлено, що особисто відповідачу ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер :00:003:0037, що розташована за адресою: Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Краснолуцька; земельна ділянка кадастровий номер :00:005:0024, що розташована за адресою Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Гречанівська та земельна ділянка кадастровий номер :00:003:0019, що розташована за адресою: Полтавська область, Гадяцький район, с/рада Гречанівська.

Тому вирішуючи питання про накладення арешту та заборону ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії стосовно вказаного майна суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, щоневжиття саме таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Арешт майна, як вид забезпечення позову це встановлений законом тимчасовий захід, який полягає в обмеженні власника (користувача) майна на вільне володіння, користування та розпорядження даними майном, з метою забезпечення виконання рішень судів якими поновлюються порушенні права та інтереси фізичних осіб, за захистом яких вони звернулися до суду.

Отже, заявником доведено та надано належних і допустимих доказів, що існує реальна загроза, що відповідачем ОСОБА_1 у разі невжиття заходів забезпечення позову за запропонованим способом може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

Таким чином, доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову та наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог у цій справі є обґрунтовані, як того вимагає норма статті 149 ЦПК України, лише щодо ОСОБА_1 .

Разом з цим, колегія суддів не погоджується з висновком суду в частині накладення арешту та заборони вчиняти будь-які дії стосовно нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_3 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 не являється стороною у справі, тому арешт майна ОСОБА_3 порушує її права на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування ухвали Київського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2021 рокув частині накладення арешту та заборонити вчиняти будь-які дії стосовно нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_3 . В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2021 року в частині накладення арешту та заборонити вчиняти будь-які дії стосовно нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_3 скасувати.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову стосовно нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_3 відмовити.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови суду виготовлено 08 грудня 2021 року.

Головуючий: _____________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ______________ С.А. Гальонкін _______________ О.Ю. Кузнєцова