КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021 Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Ющенко Я.М.,

за участю:

представника відповідача

Тренінгового центру

прокурорів України Амбарцумян К.М.,

представника відповідача

Національної Академії

прокуратури в особі

Ліквідаційної комісії Сабодаша Р.Б.,

представника третьої особи Білоконь А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційні скарги Національної академії прокуратури України в особі Ліквідаційної комісії та Тренінгового центру прокурорів України на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 березня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Національної академії прокуратури в особі Ліквідаційної комісії, Тренінгового центру прокурорів України, третя особа: Офіс Генерального прокурора, про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Національної академії прокуратури в особі Ліквідаційної комісії, Тренінгового центру прокурорів України, згідно з яким просила:

- визнати незаконним та скасувати наказ голови ліквідаційної комісії Національної академії прокуратури України від 02.06.2020 року за № 233-к про звільнення ОСОБА_1 з посади старшого викладача відділу підготовки прокурорів з підтримання публічного обвинувачення в суді інституту спеціальної підготовки Національної академії прокуратури України;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого викладача відділу підготовки прокурорів з підтримання публічного обвинувачення в суді інституту спеціальної підготовки Національної академії прокуратури України або на рівнозначній посаді в Тренінговому центрі прокурорів України (у разі проведення державної реєстрації припинення Національної академії прокуратури України шляхом ліквідації);

- стягнути з Національної академії прокуратури України або її правонаступника - Тренінгового центру прокурорів України на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.06.2020 року до дня поновлення на роботі.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що наказом Голови ліквідаційної комісії Національної академії прокуратури України від 02.06.2020 року за № 233-к її звільнено з посади старшого викладача відділу підготовки прокурорів з підтримання публічного обвинувачення в суді інституту спеціальної підготовки Національної академії прокуратури України 17.06.2020 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Разом з тим, позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки відповідач порушив установлений законом порядок звільнення, а саме - не виконав належним чином обов'язок щодо її подальшого працевлаштування та не встановив факту неможливості переведення її на роботу до реорганізованої установи.

При цьому, зазначала, що немотивована відмова їй у прийнятті на роботу до Тренінгового центру прокурорів України, який фактично є правонаступником Національної академії прокуратури України, вибіркова процедура призначення на посади працівників цієї академії до Тренінгового центру прокурорів України свідчать про грубе порушення принципу недискримінації.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.03.2021 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ голови Ліквідаційної комісії Національного академії прокуратури України від 02.06.2020 року за № 233-к про звільнення ОСОБА_1 з посади старшого викладача відділу підготовки прокурорів з підтримання публічного обвинувачення у суді інституту спеціальної підготовки Національної академії прокуратури України з 17.06.2020 року у зв`язку із ліквідацією Національної академії прокуратури України на підставі п. 1 ст. 1 ст. 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого викладача відділу підготовки прокурорів з підтримання публічного обвинувачення у суді інституту спеціальної підготовки Національної академії прокуратури України з 17.06.2020 року. Стягнуто з Національної академії прокуратури України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.06.2020 року по 18.03.2021 року включно у розмірі 241 296 грн. 03 коп. та судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., а всього 242 136 грн. 83 коп. Стягнуто з Національної академії прокуратури України на користь держави 2 412 грн. 96 коп. судового збору (т. 2, а.с. 212-223).

В апеляційних скаргах Національна академія прокуратури України та Тренінговий центр прокурорів України, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Так, в обгрунтування доводів апеляційної скарги відповідачі вказують, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції протиправно втрутився у виключну компетенцію Кабінету Міністрів України та Офісу Генерального прокурора, як суб`єктів управління об`єктами державної власності, і надав оцінку правомірності їх дій.

При цьому, зазначають про неврахування судом першої інстанції того, що передача майна від однієї державної установи до іншої державної установи не може свідчити про наявність ознак правонаступництва (т. 2, а.с. 228-243, т. 3, а.с. 1-9).

Ухвалами Київського апеляційного суду від 22.04.2021 року відкрито апеляційні провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву (т. 3, а.с. 14-17).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17.05.2021 року справу за апеляційними скаргами призначено до розгляду (т. 3, а.с. 62).

Представники відповідачів та представник третьої особи у судовому засіданні апеляційні скарги підтримали та просили задовольнити.

Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності позивача, який не з`явився у судове засідання, оскільки його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши учасників справи, які з`явилися у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, наказом від 14.02.2013 року № 181-к ОСОБА_1 була призначена викладачем кафедри у порядку переведення з прокуратури м. Києва.

Відповідно до попередження Національної академії прокуратури України про вивільнення від 06.04.2020 року за № 13/468 ОСОБА_1 попереджено про наступне вивільнення із займаної посади.

При цьому, наказом голови Ліквідаційної комісії Національної академії прокуратури України від 02.06.2020 року за № 233-к ОСОБА_1 звільнено з посади старшого викладача відділу підготовки прокурорів з підтримання публічного обвинувачення у суді інституту спеціальної підготовки Національної академії прокуратури України з 17.06.2020 року у зв`язку із ліквідацією Національної академії прокуратури України на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на невиконання відповідачем свого обов'язку щодо обов'язку її подальшого працевлаштування, а також те, що немотивована відмова їй у прийнятті на роботу до Тренінгового центру прокурорів України, який фактично є правонаступником Національної академії прокуратури України, свідчать про грубе порушення принципу недискримінації.

Так, однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При цьому, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України необхідно з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

У свою чергу, відповідно до ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Статтею 59 ГК України передбачено, що припинення діяльності суб`єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб`єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених законами, - за рішенням суду.

Згідно з ч. 3 ст. 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Ліквідація - це така форма припинення юридичної особи, при якій припиняються всі її права та обов`язки. У разі ліквідації вся чисельність працівників скорочується та весь штат ліквідується.

Як вбачається з матеріалів справи, Національна академія прокуратури України була утворена Кабінетом Міністрів України 25.10.2002 року як вищий навчальний заклад. Будучи державною установою зі спеціальним статусом, поєднувала у собі статус установи, яка власними силами (із використанням працівників академії) здійснювала спеціальну підготовку прокурорів та установи, що здійснювала наукову діяльність і до 2019 року була також вищим закладом.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2020 року за № 175 "Деякі питання реалізації законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" прийнято рішення про ліквідацію Національної Академії прокуратури України.

Відповідно до наказу Генерального прокурора від 05.03.2020 року за №129 припинено Національну академію прокуратури України шляхом ліквідації.

12.03.2020 року розпочалася процедура припинення Національної академії прокуратури України, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься відповідний запис. Дані про юридичних осіб-правонаступників Національної академії прокуратури України відсутні.

Разом з тим, створений за наказом Генерального прокурора від 05.03.2020 року за № 130 Тренінговий центр прокурорів України є новоствореною юридичною особою, дата внесення запису в Єдиний державний реєстр про проведення державної реєстрації юридичної особи - Тренінгового центру прокурорів України 10.03.2020 року. Даних про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа, немає.

Отже, з вищенаведених відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також з інших належних і допустимих доказів у справі вбачається, що відбулася ліквідація Національної академії прокуратури України, наявність правонаступництва після ліквідації Національної академії прокуратури України не встановлена, Тренінговий центр прокурорів України є новоствореною юридичною особою.

Аналогічний висновок щодо застосування норм прав у подібних правовідносинах наведено й у постановах Верховного Суду від 04.10.2021 року у справі № 761/22112/20 та від 19.10.2021 року у справі № 752/13686/20.

Таким чином, з огляду на викладене та встановлений факт попередження позивача про наступне вивільнення із займаної посади, висновок суду першої інстанції про те, що за всіма правовими ознаками Національну академію прокуратури України було реорганізовано, а не ліквідовано, та, як наслідок, відповідачем було порушено установлений законом порядок звільнення позивача, є помилковим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Посилання позивача на необхідність врахування у даній справі висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, зокрема викладених у постановах Верховного Суду від 04.06.2021 року у справі № 640/15027/20 та від 20.09.2021 року у справі № 340/221/20, колегія суддів відхиляє, оскільки у даному випадку слід враховувати доведеність заявлених позовних вимог належними доказами.

Саме по собі посилання на неоднакове застосування положень ЦК України у різних справах, хоч і у подібних правовідносинах, але з різними встановленими обставинами, не має преюдиційного значення для справи, яка є предметом перегляду, та не свідчить по різне застосування чи тлумачення норм матеріального права.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

На підставі викладеного та з огляду на те, що при звільненні позивача було повністю дотримано вимог трудового законодавства, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Національної академії прокуратури України в особі Ліквідаційної комісії та Тренінгового центру прокурорів України - задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 березня 2021 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Національної академії прокуратури в особі Ліквідаційної комісії, Тренінгового центру прокурорів України, третя особа: Офіс Генерального прокурора, про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 08 грудня 2021 року

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська