ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

15 лютого 2021 року Суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Ковалевська Л.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Кожанської селищної об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Кожанської селищної об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на земельну ділянку (пай) № НОМЕР_1 площею 2,93 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Волицького старостинського округу Фастівського району Київської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 .

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України.

Так, позовна заява повинна містити серед інших відомостей і зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст..16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права;2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення тощо.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом про визнання права власності на спадкове майно, не вірно обрав спосіб захисту свого права.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно ж п. 5 Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Статтею 2 вищевказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до пункту 3.5.Листа Вищого спеціалізованого суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Абзацами 17 та 18 пункту 3.5. вищевказаного Листа ВССУ передбачено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

В своїй позовній заяві позивач зазначив, що після смерті його батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на земельну частку (пай), яка розташована на території Волицької сільської ради Фастівського району, що перебувала в колективній власності КСП «Прогрес» Волицької сільської ради та надав довідку, видану Управлінням Держгеокадастру у Фастівському районі від 03.02.2016 на ім`я ОСОБА_3 , про те що в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП імені «Прогрес», по Волицькій сільській раді Фастівського району Київської області зареєстрований 16.02.2000 за порядковим номером 281 сертифікат на земельну частку (пай), серії КВ №0285001 на ОСОБА_2 . Зазначеного Сертифіката чи його належним чином завіреної копії позивачем надано не було.

Також, суд звертає увагу на той факт, що позивачем пропущено строк звернення до суду, який відповідно до статті 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки, а згідно представленої позивачем довідки Управління Держгеокадастру у Фастівському районі від 03.02.2016 йому стало відомо про своє порушене право ще в 2016 році.

Також, позовна заява не містить обґрунтування обставин щодо набуття права власності померлим спадкодавцем на спірну земельну частку (пай) за життя та посилання на докази цих обставин (зокрема, наприклад докази, що ОСОБА_4 при житті був включений до списку членів колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес», які виявили бажання отримати сертифікат на право на земельну частку (пай) та Державні акти на право власності на землю; докази отримання КСП «Прогрес» державного акта на право колективної власності на землю та включення ОСОБА_2 до списку осіб, доданого до цього акта, тощо).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

В тексті позовної заяви позивачем зазначено ціну позову 10 859 грн., яка зазначена в довідці Управління Держгеокадастру у Фастівському районі від 03.02.2016 та вказана як вартість земельної частки (паю) станом на 16.02.2000.

Ціна позову зазначається з довідки про вартість земельної частки (паю) станом на момент подачі позову до суду. Відповідно до ціни позову і сплачується судовий збір в розмірі 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому встановлено, що позивачем не вірно визначено ціну позову та відповідно не вірно сплачено судовий збір.

Також, в позовній заяві відсутня дата подачі позову до суду.

Крім того, у відповідності до вимог ч.ч. 2, 4 та 5 ст. 95 ЦПК України, докази вважаються поданими належним чином, якщо вони подані в оригіналі або в копії, засвідченої в порядку, встановленому чинним законодавством, із зазначенням особи, у якої наявний оригінал відповідного документу. При цьому учасник справи може своїм підписом засвідчити копію письмового доказу лише у разі, якщо його оригінал знаходиться у такого учасника справи.

Вимоги до оформлення документів встановлено "Вимогами до оформлення документів ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Держспоживстандарту від 07.04.03 № 55.

Відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, затверджених наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «Згідно з оригіналом», особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії документа.

Водночас до позовної заяви додані копії письмових доказів, які засвідчені без вказівки на особу, в якої наявні оригінали цих документів та без дати засвідчення копії документа.

Позивач вказує, що він є спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_2 , але свідоцтва про право на спадщину отримати не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

При цьому, згідно п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину (яка згідно п. 24 повинна бути у вигляді обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину) особа може звернутись до суду в порядку позовного провадження.

Відповідно до листа вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6-47/0/9-12 від 10.07.2012 року, судам слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, передумовою звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав є наявність Постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Подаючи позовну заяву до суду, позивач додає лист державного нотаріуса, який на звернення ОСОБА_1 , роз`яснив йому положення законодавства з питань оформлення спадщини, однак позивачем не подано суду обґрунтованої Постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Також, з даної відповіді нотаріуса від 04.10.2014 вбачається, що спадкоємець звертався до нотаріуса по питанню оформлення спадщини на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Волицької сільської ради Фастівського району Київської області, а не для оформлення права на земельну частку (пай).

Відсутність вчинення таких дій з боку позивача вказує на невжиття заходів досудового врегулювання спору або ненадання позивачем доказів, що підтверджують вжиття таких заходів.

Також, позивачем у позовній заяві зазначено його поштову адресу: АДРЕСА_2 , а згідно копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Тому, позивачеві потрібно уточнити своє зареєстроване місце проживання.

За таких обставин, позовну заяву слід залишити без руху до виправлення вказаних недоліків.

Керуючись ст.185 ЦПК України суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Кожанської селищної об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно залишити без руху і надати позивачеві строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачеві ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М.Ковалевська