Справа №524/7630/20
Провадження №2/524/1009/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого судді Погрібняк О.М.,

секретар судового засідання Марійчук Т.А.,

учасники справи та їх представники:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

представник позивача адвокат Лаврук А.М.,

відповідач ОСОБА_1 ,

представник відповідача адвокат Шамшурін Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Автозаводського районного суду м. Кременчука у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив :

20.11.2020 позивач АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якій просило стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.01.2018 року у розмірі 36973,05 грн., яка складається з 27852,00 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 9121,05 грн. заборгованості за простроченими відсотками та судові витрати у розмірі 2102,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилався на те, що 29.01.2018 між ним та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами цього договору позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 26.10.2020 року у нього утворилася заборгованість у розмірі 36973,05 грн., яка складається з 27852,00 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 9121,05 грн. заборгованості за простроченими відсотками.

Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 29.01.2018.

Ухвалою судді від 11.01.2021 відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про огляд веб-сайту.

09.04.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Просив суд застосувати позовну давність щодо вимог позивача. Зазначив, що умови та правила надання банківських послуг, які додані до позовної заяви він не підписував, а тому їх не можна вважати складовою частиною кредитного договору. Він лише підписав анкету-заяву, водивши стикером по дисплею планшету, який йому дав працівник банку, а після цього отримав платіжну картку. Посилався також на незаконність підвищення розміру процентів банком в односторонньому порядку.

05.05.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами. Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає. Згідно виписки по рахунку, вбачається, що Відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що Відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Тому посилання Відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги.

26.07.2021 від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких він виклав обставини, аналогічні викладеним у відзиві на позов.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у заявах позивача по суті спору.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували в повному обсязі. Вказали, що належних доказів на підтвердження позовних вимог позивачем не надано. Відповідач карту отримував, кредитними коштами користувався, проте вважає, що повністю погасив заборгованість.

В судовому засіданні було відмовлено представнику позивача у долученні додаткових доказів до матеріалів справи, так як позивачем було пропущено встановлений ЦПК України строк для їх подання, а причини, на які посилався представник позивача, з яких ним вказаний строк пропущено, було визнано судом неповажними.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд установив, що 29.01.2018 відповідачем у справі ОСОБА_1 підписано анкету-заяву, в якій зазначено, що він згоден з тим, що ця анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, примірник якого він отримав шляхом самостійного роздрукування з сайту банку.

В обгрунтування позовних вимог Банк надав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 36973,05 грн., яка складається з 27852,00 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 9121,05 грн. заборгованості за простроченими відсотками.

Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У заяві позичальника від 29.01.2018 не зазначена сума отриманих ним кредитних коштів та процентна ставка за користування кредитними коштами, розмір штрафних санкцій.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, крім розрахунку кредитної заборгованості за договором від 29.01.2018, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим Витягом з Умов ознайомився і погодився відповідач, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказаний документ на момент підписання відповідачем заяви взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цьому документі, що доданий банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка умов та Правил надання банківських послуг із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено також у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Виходячи з наведеного, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Така позиція узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, в якій зазначено, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 27852,00 грн. Відсотки позивачем нараховані безпідставно.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що він не має заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк», так як ОСОБА_1 в судовому засіданні визнав, що підписував анкету-заяву, отримував кредитну картку та користувався кредитними коштами. Розмір заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання банківських послуг підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку ОСОБА_1 , наданими банком.

Доводи відповідача про те, що позивачем було пропущено трирічний строк позовної давності також не заслуговують на увагу, так як позов надійшов до суду 20.11.2020, а заборгованість за договором від 29.01.2018 виникла після його укладення, тобто позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог.

Оскільки судом позов задоволено на 75,33% з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1583,44 грн. на відшкодування понесених судових витрат пропорційно до задоволених відносно нього позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за договором №б/н від 29.01.2018 у розмірі 27852 грн. 00 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 1583 грн. 44 коп. витрат зі сплати судового збору.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул.. Грушевського, 1Д, , рах. № НОМЕР_1 , МФО 305299.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 10 грудня 2021 року.

Головуючий суддя Погрібняк О.М.