ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 666/6309/13-ц Головуючий у 1-й інстанції Рябова О.Д.
Номер провадження: 22-ц/819/1476/21 Доповідач Полікарпова О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Полікарпової О.М.

суддів: Воронцової Л.П.

Ігнатенко П.Я.

секретар Савицька А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Херсона у складі судді Рябової О.Д. від 13 березня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В

У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 27.08.2008 року ТОВ «Український промисловий банк» (далі ТОВ «Укрпромбанк») та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №353-023/ФКВ-08, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 45 000,00 доларів США під 15,8 % річних за весь час користування кредитом, строком до 24.08.2023 року. В забезпечення виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки №353-023/Zфквіп-08 від 27.10.2008 року, згідно якого предметом іпотеки є житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 75,5 кв.м, житловою 48,4 кв.м. ОСОБА_1 не виконує зобов`язання за кредитним договором належним чином, внаслідок чого станом на 17.07.2013р. утворилась заборгованість в розмірі 555 527,41грн., з яких: тіло кредиту - 351 723,97 грн., відсотки - 203 803,44 грн.

30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України був укладений договір про передачу активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, відповідно до п.4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а згідно п.4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитним та забезпечувальними договорами.

Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідачів на користь ПАТ «Дельта Банк» борг за кредитним договором на загальну суму 555527,41грн. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах та стягнути з відповідачів судовий збір в сумі 3441,00 грн.

13 березня 2015 р. Дніпровським районним судом м. Херсона втретє ухвалено заочне рішення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати і постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції стягнув заявлену банком суму кредитної заборгованості за відсутності у справі її детального розрахунку та без належної перевірки і оцінки відповідності суми нарахованого банком боргу умовам кредитного договору. У судовому рішенні не відображено висновок щодо розгляду заяви про застосування до заявлених позивачем вимог строків позовної давності. При зверненні стягнення на предмет іпотеки суд не зазначив всіх складових боргу, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, неправильно визначено початкову ціну продажу предмета іпотеки.

Також судом не перевірено, чи додержано позивачем передбачену законом процедуру дострокового стягнення заборгованості. Апелянт просив поновити йому строк на апеляційне оскарження повторного заочного рішення, так як про його існування йому стало відомо лише 28.05.2021 р., під час розгляду заяви ТОВ «Діджи Фінанс» про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Відзиву на апеляційну скаргу у порядку ст. 360 ЦПК України до суду не надано.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 03 вересня 2021 року було відкрито провадження за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 13 березня 2015 року у даній справі.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 04 листопада 2021 року залучено до участі у справі як позивача правонаступника ПАТ «Дельта Банк» Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс».

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в межах заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю, як помилкове відкрите.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи суд постановив оскаржуване у справі рішення 13 березня 2015 року.

Згідно з пунктом 13 Перехідних положень ЦПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення судом першої інстанції) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У частині 3 статті 232 ЦПК України передбачено, що повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У пункті 9 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною другою статті 354 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подачі апеляційної скарги) передбачено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (частина 3 ст.354 ЦПК).

Отже, вказаною нормою процесуального права чітко передбачено, що питання поважності пропуску строку на апеляційне оскарження досліджується у всіх наведених випадках, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Саме цією нормою права має керуватися суд апеляційної інстанції, із зазначенням наведених законом виключних випадків для відкриття апеляційного провадження у справі.

Частиною першою статті 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, від 29 жовтня 2015 року вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (пункт 46 рішення).

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, від 03 квітня 2008 року пункт 41 (пункт 47 рішення).

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 грудня 2009 року було задоволено позов ТОВ «Укрпромбанк». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача борг за кредитними договором №353-023/ФКВ-08 від 27.08.2008 року в розмірі 370 033, 62 грн.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №353-023/ФКВ-08 від 27.08.2008 року, що складає 370 033, 62 грн. звернуто стягнення за іпотечним договором №353-023/Zфквіп-08 від 27.08.2008 року з ОСОБА_2 на предмет іпотеки,, а саме: житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 75,5 кв.м, житловою площею 48,4 кв.м.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 26 травня 2010 року зазначене рішення було скасовано у зв`язку із неналежним повідомленням відповідачів про розгляд справи.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 листопада 2013 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №353-023/ФКВ-08 від 27.08.2008 року в розмірі 555 527,41 грн.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №353-023/ФКВ-08 від 27.08.2008 року, що складає 555 527,41грн. звернуто стягнення за іпотечним договором №353-023/Zфквіп-08 від 27.08.2008 року з ОСОБА_2 на предмет іпотеки,, а саме: житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 75,5 кв.м, житловою площею 48,4 кв.м, шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» по 1720,50 грн. з кожного витрат по сплаті судового збору.

За заявою ОСОБА_1 ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона від 19 серпня 2014 року в порядку перегляду заочного рішення заявнику поновлено строк на звернення до суду з заявою про пергляд заочного рішення. Заочне судове рішення скасоване, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Після скасування заочного рішення і нового розгляду судові повістки неодноразово направлялись відповідачам по справі рекомендованими листами на адресу, яку вони повідомили суду, однак повертались без вручення, з відміткою про закінчення строку зберігання.

Однак 17.07.2014 року ОСОБА_1 подав до Дніпровського районного суду м. Херсона заявку про те, що всі судові повістки, повідомлення він бажає отримувати за допомогою SMS-повідомлень на номер (а.с.97).

З огляду на його прохання про судові засідання, які призначались на 28.01.2015 та на 13.03.2015 відповідач повідомлявся судом за допомогою SMS-повідомлень на вказаний ним номер (а.с.166, 175), що підтверджується звітом про доставку, однак на розгляд справи не з`явився.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 повідомив, що він був повідомлений про розгляд справи, однак на судові засідання не з`являвся, так як подав клопотання про зупинення розгляду справи і розраховував, що воно буде задоволено.

Вказані вище обставини беззаперечно свідчать, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції.

Установлено, що апеляційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 13 березня 2015 року ОСОБА_1 подав 30 червня 2021 року, тобто більше шести років після його оприлюднення, одночасно з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження (т.1, а.с.236). При цьому в указаному клопотанні не зазначалося те, що він не повідомлявся про дату судового засідання, а лише зазначав, що йому не направлялася копія рішення суду, про існування заочного рішення від 13 березня 2015 року йому не було відомо до 28 травня 2021 року, а саме до часу ознайомлення з матеріалами справи.

У відкритті апеляційного провадження у цій справі за апеляційною скаргою, поданою 30 червня 2021 року, належало відмовити, однак апеляційне провадження було помилково відкрито, що вказує на необхідність його закриття, оскільки розгляд справи судом зі спливом значного періоду часу не сумісний з приписами процесуального закону (частиною другою статті 358 ЦПК України) і принципом правової визначеності.

Встановивши вказані обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що виключні випадки, передбачені частиною другою статті 358 ЦПК України, для відкриття апеляційного провадження у разі спливу одного року після складення повного тексту рішення суду, відсутні. І оскільки строк, передбачений частиною другою статті 358 ЦПК України, є присічним наявні підстави для закриття у справі апеляційного провадження.

Подібні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №333/7816/14-ц, в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року у справі № 826/10834/14, у постановах Верховного Суду від 08.01.2019 у справі №922/1906/18, від 10.07.2019 у справі № 761/29385/17, від 13.08.2019 у справі № 5002-17/2743-2009, 20.08.2019 у справі № 910/1702/15-г, від 29.04.2020 у справі №917/1185/18.

Такої ж думки щодо закриття провадження, як помилково відкритого, притримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду. Так 18 лютого 2021 року в рамках справи № 826/8079/18, суд касаційної інстанції вказав, що оскільки Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено можливість такого апеляційного оскарження, а підстави для відкриття апеляційного провадження були відсутні, тому апеляційне провадження підлягало закриттю як помилково відкрите.

Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 03 жовтня 2018 року у справі № 826/16892/17 (провадження № 11-953апп18), постановою від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17 (провадження № 14-53цс19) закривала касаційне провадження у справі, яке було відкрито помилково.

Аналіз викладеної вище судової практики дає підстави для висновку, що хоча стаття 362 ЦПК України і не містить такої підстави для закриття апеляційного провадження, як помилкове відкриття, процесуально вірними є рішення про закриття апеляційного провадження.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що за обставин цієї справи закриття апеляційного провадження є єдиною належною процесуальною дією, оскільки апеляційне провадження у даній справі було відкрите після спливу присічного строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а виключних випадків, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України, для відкриття апеляційного провадження не встановлено.

Керуючись ст. 351, 352, 358, 362, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ

Апеляційне провадження відкрите за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 13 березня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки закрити, як помилково відкрите.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко

Повний текст ухвали складено 10 грудня 2021 року

Суддя О.М. Полікарпова