КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/977/21
Провадження №2/319/352/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2021 рокусмт Кам`янка

Куйбишевський районний суд Запорізької області в складі: головуючого судді Мальованого В.О., при секретарі Синяковій О.І., за відсутності осіб, які повинні брати участь у розгляді справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Кам`янка Запорізької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Позивач прохає суд визнати за нею за набувальною давністю право власності на житловий будинок (літера А) загальною площею 80,8 кв.м, житловою - 35,1 кв.м, з усіма господарськими, допоміжними будівлями і спорудами: а прибудова, а1 тамбур, Б сарай, В сарай, Г сарай, Д погріб, №1 ганок, №2 ганок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачем зазначено, що з 2010 року вона володіє житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до листа КП «Більмацьке бюро технічної інвентаризації» Запорізької області № 129 від 23.09.2021, право власності на нерухоме майно за вказаною адресою не зареєстровано.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав, право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано.

Згідно технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 , виданого КП «Куйбишевське бюро технічної інвентаризації», загальна площа приміщень становить 80.8 кв.м., з яких житлова - 35,1 кв.м., допоміжна (підсобна) - 29,1 кв. м., літніх приміщень - 16,6 кв.м.

Відповідно до даних по господарського обліку (книга № 2 за 2005 - 2020 роки), за адресою: АДРЕСА_1 , головою домогосподарства записана ОСОБА_3 .

В 2014 році до даної книги в графу «додаткові відомості» буз записаний чоловік позивача - ОСОБА_4 , який проживає в будинку з 2014 року, але не є головою домогосподарства. Головою домогосподарства з 2020 року являється вона.

Також, в даній книзі мається інформація про відсутність ОСОБА_3 з лютого 2013 року, хоча вона виїхала із спірного будинку у 2010 році. В 2012 році позивачу погоджували документацію по земельній ділянці та по спірному будинку, а збирати необхідні документи вона почала раніше, коли стала володіти цим будинком - з 2010 року. Позивач зазначає, що більше 10 років, володіє спірним житловим будинком, відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнішнього володіння, поводиться з будинком так само, як поводився б з нею власник, тобто здійснює володіння за наявності всіх указаних вище умов у сукупності, що відповідає вимогам ст. 344 ЦК України, а тому у неї є всі наявні підстави для визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

18 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

Ухвалою суду відповідачу було визначено, що вона має право протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали надіслати суду відзив на позовну заяву, у порядку та формі, визначеній в ст.178 ЦПК України, також має право, відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України, пред"явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами була направлена відповідачу, відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

15 листопада 2021 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.

Позивач, її представник та відповідач в судове засідання не з"явились, про час і місце розгляду повідомлені .

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, прохав задовольнити позов на тих підставах, що викладені в позовній заяві.

Від відповідача надійшла заява про визнання позову ОСОБА_1 .. Крім того, відповідач ОСОБА_3 підтвердила, що виїхала із спірного будинку у 2010 році, раніше ніж зазначено в погосподарській книзі про її відсутність ( лютий 2013 року). В 2012 році ОСОБА_1 телефонувала їй та повідомляла, що вона вже погодила документацію по земельній ділянці та по спірному будинку, які почала збирати раніше, як стала володіти цим будинком - з 2010 року. Відповідач зазначила, що спірним будинком володіла з моменту його забудови до 2010 року. Інших господарів цього будинку не має.

У зв`язку з цим справа відповідно до ст.ст. 211, 223 ЦПК України розглядається без участі позивача, її представника та відповідача.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до постанови Верховної Ради України "Про перейменування деяких населених пунктів" від 12 травня 2016 року № 1353-VIII, Куйбишевський район перейменовано на Більмацький район; селище міського типу Куйбишеве Куйбишевського району - на селище міського типу Більмак.

Відповідно до постанови Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів " від 17.07.2020 № 807-IX, утворено Пологівський район (з адміністративним центром у місті Пологи) у складі територій Більмацької селищної, Воздвижівської сільської, Воскресенської сільської, Гуляйпільської міської, Комиш-Зорянської селищної, Малинівської сільської, Малотокмачанської сільської, Молочанської міської, Оріхівської міської, Пологівської міської, Преображенської сільської, Розівської селищної, Смирновської сільської, Токмацької міської, Федорівської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Верховної Ради України "Про перейменування селища міського типу Більмак Пологівського району Запорізької області" від 06 жовтня 2021 року № 1799-IX, селище міського типу Більмак Пологівського району Запорізької області перейменовано на селище міського типу Кам`янка.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

З письмових пояснень позивача, які визнані та не оспорюються відповідачем, позивач з 2010 року вільно, відкрито і безперервно володіє житловим будинком АДРЕСА_1 , тобто більше 10 років. Позивач протягом усього періоду добросовісно користується житловим будинком, проводить поточний ремонт, погоджує необхідні документи для реєстрації права власності на нерухоме майно.

Відповідно до листа КП «Більмацьке бюро технічної інвентаризації» Запорізької області № 129 від 23.09.2021, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна від 29.07.2021 № 276834361, право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано.

Згідно технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 , виданого КП «Куйбишевське бюро технічної інвентаризації» 28.09.2012, право власності на житловий будинок не зареєстровано. Даний житловий будинок складається з: літ А - житловий будинок, літ.а - прибудова, літ.а1 - тамбур, літ.Б - сарай, літ.В - сарай, літ.Г - сарай, літ.Д - погріб, загальна площа приміщень становить 80.8 кв.м., з яких житлова - 35,1 кв.м., допоміжна (підсобна) - 29,1 кв. м., літніх приміщень - 16,6 кв.м., ріу забудови - 1960.

Згідно висновку про вартість майна від 22.09.2021 нерухомого майна - житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , його вартість становить 83 821 грн. без ПДВ.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Частиною 1 статті 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

З матеріалів справи слідує, що попередній володілець майна ОСОБА_3 в 2010 році виїхала на постійне місце проживання в м.Бердянськ Запорізької області, відмовившись від володіння та користування спірним житловим будинком. З того часу спірним житловим будинком користується та фактично володіє позивач.

За змістом частини першої статті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

З письмових пояснень учасників справи слідує, що відповідач фактично відмовилась від права олодіння , користування та розпорядження на вказане нерухоме майно, позивач як володілець майна була впевнена у тому, що на це майно не претендують інші особи і вона отримав це майно за таких обставин, які є достатніми для отримання права власності на нього,що підтверджується виготовленням в 2012 році КП "Куйбишевське бюро технічної інвентаризації" на замовлення ОСОБА_1 технічного паспорту на садибний житловий будинок , погодження схеми забудови присадибної ділянки спірного житлового будинку у 2012 році, зверненням до відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Куйбишевської РДА щодо відповідності вимогам держаних будівельних норм та правил ДБН 360-92** та режиму забудови спірного житлового будинку.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1960 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (далі - Інструкція), затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56.

Згідно з п.6 Інструкції не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №45/5 від 31 жовтня 1975 року, п.45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки.

Згідно інформацції Комиш-Зорянської селищної ради Пологівського району Запорізької області № 03-76/18 від 15.09.2021, за даними Погосподарської книги № 2 за 2005-2010 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 , в розділі І Списки членів домогосподарства, наявний один запис, де головою домогосподарства значиться ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; за даними Погосподарської книги № 2 за 2011-2015 роки, об`єкт погосподарського обліку № 0118-1, в розділі І Відомості про членів домогосподарства, наявний один запис, де головою домогосподарства значиться ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У графі щодо відомостей про тимчасову відсутність стоїть відмітка «лютий 2013 р»; за даними Погосподарської книги № 2 за 2016-2020 роки, об`єкт погосподарського обліку № 0118-1, в розділі І Відомості про членів домогосподарства, наявний один запис, де головою домогосподарства значиться ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У графі щодо відомостей про тимчасову відсутність стоїть відмітка «лютий 2013 на тимчасове проживання». В розділі II Житловий будинок, графа Додаткові відомості наявний запис « ОСОБА_4 з 2014 р.»; інформацією про наявність правовстановлюючих документів на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 не володіє; у житловому будинку, за вищевказаною адресою, проживаючих осіб немає.

Набувальна давність - один із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним.

Відсутність реєстрації права власності в даному випадку не перешкоджає визнанню права власності за набувальною давністю.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

В п.13 постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України , правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК або раніше, тобто до 1 січня 2001 року. Як зазначалось вище, позивач житловим будинком користується з 2006 року.

Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається на підставі рішення суду.

Зважаючи на вище викладе, приймаючи до уваги той факт, що позивач ОСОБА_1 з 2010 року відкрито, безперервно володіє і користується спірним житловим будинком, утримує його, що підтверджується наданими доказами, з чого слідує, що позивач є добросовісним набувачем, жодна особа не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, враховуючи визнання позову відповідачем ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та є всі наявні підстави передбачені законом для задоволення позову.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно .

Питання розподілу судових витрат позивачем в своїй позовній заяві не підіймалося.

Керуючись ст. 16, 328, 334ЦК України, ст. 12,76,77,81,83,141,247,258,259,265,268,273 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на будинок за набувальною давністю,- задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а саме : літ А - житловий будинок, літ.а - прибудова, літ.а1 - тамбур, літ.Б - сарай, літ.В - сарай, літ.Г - сарай, літ.Д - погріб, загальна площа приміщень становить 80.8 кв.м., з яких житлова - 35,1 кв.м., допоміжна (підсобна) - 29,1 кв. м., літніх приміщень - 16,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 273 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09 грудня 2021 року.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

представник позивача - адвокат Гришко Роман Володимирович, місце роботи: вул.Запорізька, 36 оф.16 смт.Кам"янка Пологівського району Запорізької області,

відповідач: ОСОБА_3 , НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: с.Ланцеве Пологівського району Запорізької області, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя В.О.Мальований