Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"08" грудня 2021 р. Справа № 608/1959/21
Номер провадження2/608/688/2021
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого суду судді Парфенюка В. І.
з участю секретаря Южди Л. С.
позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Манорик Г. Г.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Чорткові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права на користування житловим приміщенням, -
У вересні 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про втрату права на користування житловим приміщенням.
В позовній заяві позивачка вказала, що є власником квартири по АДРЕСА_1 , яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 16 вересня 2019 року. З 2 жовтня 2019 року у квартирі зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 , яка не перебуває з ОСОБА_1 в родинних відносинах, а є її знайомою. На телефонні дзвінки відповідачка не відповідає, добровільно з реєстрації не знімається. Факт її реєстрації створює позивачці зайві клопоти з комунальними платежами, можливістю оформити субсидію та обмежує її права як власника нерухомого майна. У зв`язку з наведеним, власник житла ОСОБА_1 змушена звернутися до суду, просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловою квартирою АДРЕСА_2 та стягнути з відповідачки сплачений судовий збір в сумі 908 гривень.
В листопаді 2021 року представник позивачки ОСОБА_3 подала клопотання про уточнення прохальної частини позовних вимог, в якій посилаючись на ст.ст. 383, 391 ЦК України просить усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_2 шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловою квартирою АДРЕСА_2 , решту частину позовних вимог залишити без змін.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася повторно, відзиву не подала, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, свідка, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги слід задовольнити з наступних мотивів.
Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 16 вересня 2019 року, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , а також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 181187554 від 16.09.2019 року.
Згідно копії будинкової книги вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Актом про встановлення факту не проживання від 20.07.2021 року підтверджується, що ОСОБА_2 по місцю прописки не проживає, комунальними послугами не користується, особистих речей та іншого майна в квартирі не утримує.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила те, що відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована в квартирі позивачки на її прохання, оскільки остання мала певні сімейні проблеми з чоловіком, однак пізніше вона все ж таки поїхала до чоловіка в Київську область і на даний час не користується квартирою позивачки, на телефонні дзвінки не відповідає, про її місце знаходження інформації не має.
За положеннями ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 Цивільного кодексуУкраїни власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним, зокрема шляхом усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та у разі необхідності, зняття особи з реєстраційного обліку.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав.
Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Обираючи спосіб захисту прав, позивачка ОСОБА_1 вважає, що усунення перешкод у користуванні належним їй майном можливе шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Місцем проживання особи визнається житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
У відповідності з вимогами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, у тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачка ОСОБА_2 на момент звернення до суду з цим позовом у квартирі позивачки не проживала, своєю реєстрацією у квартирі чинить їй перешкоди у користуванні майном, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
У відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 гривень.
Керуючись ст.ст. 321, 383, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 279, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов задовольнити.
Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) квартирою АДРЕСА_2 шляхом визнання ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) гривень витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. І. Парфенюк