Справа № 676/5682/20
Номер провадження 2/676/2019/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2021 року

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Шевцової Л.М.

з участю секретаря судового засідання Сопрун С.В.

відповідача - ОСОБА_1

представника відповідача - Гуменюка О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільський цивільну справу № 676/5682/20 за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 26.07.2021 року скасовано заочне рішення даного суду від 13.01.2021 року по справі 676/5682/20 за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

10.08.2021 року представник АТ КБ «ПриватБанк» Меркулов В.В., який представляє інтереси за довіреністю № 2982-К-Н-О від 30.07.2020 року надіслав відзив на заяву про перегляд заочного рішення, в якому вказує, що ОСОБА_1 станом на 04.10.2020 року має заборгованість в розмірі 26990.24 грн.

08.08.2021 року відповідач ОСОБА_1 надіслав відзив на позовну заяву про стягнення з нього заборгованості.

Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник АТ КБ «ПриватБанк» Кіріченко В.М., який представляє інтереси позивача на підставі довіреності № 3013-К-Н-О від 10.08.2020 року, вказує, що на підставі заяви від 09.08.2012 року, ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. Крім того цією заявою відповідач підтвердив той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 04.10.2020 року має заборгованість в розмірі 26990.24 грн., яку позивач просить стягнути з ОСОБА_1 , а також стягнути 2102.00 грн. понесених позивачем судових витрат.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 18.12.2018 року має заборгованість в розмірі 26990,24 грн. грн., яку позивач просить стягнути з ОСОБА_1 , а також стягнути 2102,00 грн. понесених позивачем судових витрат.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав суду відзив на позов в якому просить розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що вимоги позивача є надуманими та протиправними, факти викладені в позовній заяві не відповідають дійсності, оскільки письмового договору кредиту від 09.08.2021 року з АТ КБ «ПриватБанк» не укладав, не підписував також і зобов`язання за нарахування процентів,тому в позові просить відмовити.

Представник відповідача Гуменюк О.М., який представляє інтереси на підставі ордера ХМ № 026560 від 15.07.2021 року, що ОСОБА_1 не отримав кредит про який зазначає позивач, а отримані кошти у відповідному розмірі ним було повернуто, що підтверджується розрахунком, який надано банком. На долучених позивачем документах відсутній підпис ОСОБА_1 про волевиявлення, або отримання картки про умови кредитування, відсоткову ставку, про збільшення кредитного ліміту. В позові просить відмовити.

Заслухавши відповідача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , судом встановлено, що 09.08.2012 року ОСОБА_1 звернувся до АБ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 09.08.2012 року, яка підтверджує факт укладення між ним та АТ КБ «ПриватБанк» договору кредиту, відповідно до умов якого він отримав суму коштів у кредит у розмірі 20540,15 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Оскільки взяті на себе зобов`язання за кредитним договором він належним чином не виконував, на вимоги про погашення заборгованості не реагував, унаслідок чого станом на 04.10.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 26990.24 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 20540,15 грн., 6450.09 грн. заборгованість по прострочених відсотках.

Відповідач та його представник вважають вказані позовні вимоги надуманими та протиправними, факти викладені позивачем не відповідають дійсності, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому він не визнає їх та заперечує проти їх задоволення у повному обсязі з наступних підстав.

За положеннями частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_1 стверджує, що письмового Договору кредиту від 09.08.2012 року, як вказано в позовній заяві з АТ КБ «ПриватБанк» не укладав.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

До позовної заяви позивачем долучені документи (копія статуту та копія банківської ліцензії №22), які вказують на наявність у позивача правового статусу юридичної особи банківської установи.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Позивач, обґрунтовуючи позов про стягнення процентів за користування кредитом, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та правила надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

На долучених позивачем документах відсутній підпис ОСОБА_1 про волевиявлення, або отримання картки (карток) про умови кредитування, відсоткову ставку, про збільшення кредитного ліміту і т.д.

Копія анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку не містить поміток що ОСОБА_1 має бажання оформити на своє ім`я платіжну картку, також не містить інформації для споживача банківських послуг (в тому числі і кредиту сукупна вартість кредиту, строк, ціна, відсотки за договором та інше) яка має під розпис буди доведена відповідно до вимог Національного банку України.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15).

В цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 року.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч. 2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

ОСОБА_1 вважає, що позивачем в порушення ст.81 ЦПК України не надано доказів того, що платіжна банківська карта, була видана йому, підтверджують тип та строк її дії, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку. Відсутня довідка що підтверджує її тип та строк дії, якщо йому її видали в 2012 році, то строк її дії закінчився в 2015 році, таким чином Банком пропущено строк позовної давності, про що заявляє Відповідач.

До позовної заяви позивачем не було надано доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником.

Наданий же позивачем розрахунок заборгованості за договором б/н від 09.08.2012 не є належним та допустимим доказом наявності цивільно-правових відносин між сторонами у справі, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог.

За розрахунком ОСОБА_1 на означений банківський рахунок, за яким емітовано банківську картку № НОМЕР_1 , ним було здійснено поповнення коштів на суму 76870 гривень, а витрат за весь період на суму 70598 грн., що співпадає з розрахунком, який надано до суду банком. Таким чином, на банківському рахунку ОСОБА_1 мають знаходитись його власні кошти у сумі 6272 гривні.

Відповідно до ч. 2, ч. 4, ч. 8 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідач звертає увагу на той факт, що документи долучені до позовної заяви надані до суду у копіях, а тому просить суд критично їх оцінити.

Відповідно до ч.2 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно до ч.4 ст.95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку встановленому чинним законодавством.

Однак, всупереч вимог ст.95 ЦПК України ряд копій документів, що додані до позову, не засвідчені належним чином, визначеним законом (відсутні назва посади, ініціали, прізвище особи яка засвідчила документ, дата засвідчення копії документа).

Відповідно до правової позиції, що висвітлена в рішенні Верховного Суду у справі №904/8549/17 від 11 липня 2018 року, вказано що незасвідчені або неправильно засвідчені копії документів можуть бути належними, проте недопустимими доказами у справі і є підставою для скасування судового рішення.

Відсутність на копії напису про її засвідчення «Згідно з оригіналом» дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку. Такий висновок зробив ВС в постанові №160/7887/18.

На думку відповідача, позивачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу начебто отримання ним коштів у вигляді кредиту. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази узгодження ним всіх істотних умов за договором кредиту, в тому числі і щодо відсотків.

Суд критично оцінює долучені представником позивача до позовної заяви довідки та розрахунки, оскільки останні не містять вказівки на особу яка їх підготувала, підписала та відповідно її повноваження щодо підтвердження відповідних фактів, підпис не завірений печаткою банку.

Зважаючи, що позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо самого виду договору (кредитний або будь-який інший), а також щодо інших умов, викладених в Умовах та Правилах надання банківських послуг, не доведено факту надання кредиту на підставі анкети-заяви, ОСОБА_1 вважає що вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором є безпідставними і не можуть бути задоволеними. Тобто, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Жодного доказу, що ОСОБА_1 отримав кошти, позивачем суду не надано. Крім того, позивачем не вказано коли видано кредитну картку відповідачу, номер цієї картки, термін її дії. Не надано доказів про зміну кредитного ліміту відповідачу. Із розрахунку не вбачається, що на вказаний картковий рахунок відповідачу було перераховано кошти.

Керуючись ст. ст. 141, 268, 280 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», , р/р НОМЕР_3 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО № 305299, заборгованість за кредитним договором в розмірі 1625,63 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 126.12 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08 грудня 2021 року.

Суддя Шевцова Л.М.