Справа № 132/3377/21
Провадження № 2/132/882/21
РІШЕННЯ

Іменем України

10.12.2021 Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Павленко І.В.

при секретарі Олійник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

20.10.2021 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Крім того, земельна ділянка, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1263, кадастровий номер :01:004:0194, розташована по АДРЕСА_1 належить йому на праві приватної власності. В житловому будинку АДРЕСА_1 , окрім нього, зареєстровані його сестри та їхні діти, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Житловий будинок знесений як не придатний для проживання. Право власності на житловий будинок на даний час не припинено, тобто є об`єктом цивільного права. Вважає, що наявні підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням з підстав, передбачених статтею 107 ЖК Української РСР.

Позивач в судове засідання не з`явився, у поданій письмовій заяві просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі, кожен зокрема, в судове засідання повторно не з`явилися, хоча про час та дату судового засідання були повідомлені належним чином.

За наявності існуючих умов, передбачених в ч.1 ст.280 ЦПК України, судом постановлено провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно №26893442 від 03.08.2010 (реєстраційний номер:31122610, підстава виникнення права власності:рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 14.06.2010, справа №2-631/2010).

Крім того, земельна ділянка, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1263, кадастровий номер :01:004:0194, розташована по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності про що свідчить Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-017 від 03.10.2013..

В житловому будинку АДРЕСА_1 , окрім позивача зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов проживання №1197 від 31.08.2021 зазначені особи в належному на праві приватної власності ОСОБА_1 житловому будинку протягом довгих років не проживають. На земельній ділянці житловий будинок відсутній (знесений як непридатний для проживання).

Згідно довідки №1402 від 18.10.2021 Корделівського старостинського округу Калинівської міської ради Вінницької області житловий будинок АДРЕСА_1 знесений в 2011 році в зв`язку з непридатністю для проживання.

Право власності на житловий будинок на даний час не припинено, тобто є об`єктом цивільного права.

Відповідно до вимог ст.107 ЖК Української РСР, у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Статтею 71 ЖК Української РСР встановлено загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Факт тимчасової відсутності і пов`язані з цим правові наслідки, передбачені у статті 71 ЖК Української РСР, необхідно відрізняти від факту постійної відсутності особи у закріпленому за нею житловому приміщенні у зв`язку з вибуттям цієї особи на нове місце проживання в інший населений пункт чи в інше приміщення у тому ж населеному пункті. За тимчасової відсутності особа хоча фактично і не користується житловим приміщенням, проте зберігає наміри відноситися до нього як до свого постійного місця проживання. Під час вибуття особи на нове місце проживання така особа не лише втрачає право користування попереднім житловим приміщенням з моменту вибуття з нього, а й втрачає наміри ставитися до нього як до свого місця постійного проживання.

Отже, за правилами частини другої статті 107 ЖК Української РСР особа втрачає право користування житловим приміщенням з дня вибуття з нього, натомість за правилами статті 71 ЖК Української РСР особа вважається такою, що втратила право користування житловим приміщенням з моменту набрання відповідним рішенням суду законної сили, оскільки саме суд має встановити відсутність у такої особи поважних причин відсутності за місцем попереднього проживання, саме з чим і пов`язується втрата права користування житлом.

Таким чином, вибуття особи на постійне проживання в інше приміщення свідчить про автоматичну втрату права користування приміщення з наступного дня після такого вибуття, оскільки передбачається, що особа набула право користування іншим житлом.

Враховуючи наведене, а також беручи до уваги факт знесення житлового будинку у 2011 році, суд прийшов до висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач не бажає стягувати з відповідачів судові витрати. Відтак, витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст.12, 80, 81, 82, 133, 141, 211, 247, 259, 264, 265, 268, 280-289, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , кожного зокрема, такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 .

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя