КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/2362/21 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 лютого 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційноюскаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 травня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

у липні 2019 року позивач - ПАТ «Укргазбанк» звернувся до Київського апеляційного суду із клопотанням про визначення підсудності справи за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02.08.2019 року визначена підсудність вищезазначеного цивільного позову Святошинському районному суду міста Києва.

19 серпня 2019 року Святошинським районним судом м. Києва відкрито провадження по даній справі.

Позовна заява обґрунтована тим, що 13.11.2012 р. між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №202/2012, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати грошові кошти відповідачу в розмірі 205 854,18 грн., зі сплатою 17% річних, строком до 18.12.2026 р., а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом.

У забезпечення виконання зобов`язань за укладеним договором між банком та ОСОБА_2 13.11.2012 р. укладено договір поруки №1, за умовами якого остання зобов`язалась в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед банком за виконання у повному обсязі зобов`язань по кредитному договору.

У забезпечення виконання зобов`язань за укладеним договором між банком та ОСОБА_3 13.11.2012 р. укладено договір поруки №2, за умовами якого остання зобов`язалась в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед банком за виконання у повному обсязі зобов`язань по кредитному договору.

Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, однак відповідачі зобов`язання за кредитним договором не виконують, у зв`язку з чим, станом на 05.07.2019 р. утворилась заборгованість в розмірі 217 880,13 грн., з яких: 183 771,67 грн. - заборгованість за кредитом, 34 108,46 грн. - проценти за період з 01.04.2014 р. по 30.04.2015 р., у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку зазначену вище суму та судовий збір.

Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 19 травня 2020 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 217 880 грн. 13 коп., а також стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 3 268 грн. 20 коп.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23 вересня 2020 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення у даній справі залишено без задоволення.

20 жовтня 2020 року відповідач ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 травня 2020 року, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення по справі, порушення норм матеріального та процесуального права. Просить заочне рішення у даній справі скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що він та інший відповідачі не були належним чином повідомлені про розгляд даної справи судом першої інстанції. Так, в порушення вимог чч. 6-7 статті 187 ЦПК України, суд першої інстанції не звертався до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідачів та не з`ясував, чи являються відповідачі внутрішньо переміщеними особами та не встановив їх місце проживання. Розглянувши справу за відсутності відповідачів, суд фактично позбавив їх права подавати заперечення проти вимог позивача та доказів, якими вони обґрунтовуються.

Крім того, апелянт зазначає, що в якості доказів судом першої інстанції були прийняті копії документів, подані позивачем, які належним чином не засвідчені, що призвело до ухвалення судом заочного рішення на підставі неналежних доказів.

Також, поза увагою суду залишилась перевірка обґрунтованості і законності суми заборгованості в розмірі 217 880, 13 гривень. Зокрема, судом не було витребувано у позивача детального розрахунку заборгованості, підстав її виникнення. Вважає, що розмір заборгованості, визначений позивачем, є помилковим, не відповідає дійсності та не підтверджений належними доказами.

Зазначає також, що ухвалюючи заочне рішення, суд першої інстанції позбавив можливості відповідачів заявити про застосування строку позовної давності, який сплинув на момент звернення до суду з даним позовом, що свідчить про безпідставність вимог позивача.

Також, задовольняючи вимоги банку про солідарне стягнення заборгованості із боржника та поручителів, суд першої інстанції не врахував, що норми права, які врегульовують інститут поруки, не передбачають солідарної відповідальності поручителів між собою за різними договорами поруки, якщо цими договорами не передбачено іншого.

Вказує, крім іншого, що вирішуючи спір, суд першої інстанції також не перевірив необхідність застосування до правовідносин, які виникли між сторонами, положень частини 4 статті 559 ЦК України, щодо припинення поруки.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Укргазбанк» Футорян С.М. заперечував проти її доводів, посилаючись на їх безпідставність. Просив залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог законодавства розмістив на офіційному веб-сайті Судової влади України оголошення про виклик в судове засідання відповідачів, місце проживання яких було зареєстроване на тимчасово окупованій території.

Звертає увагу на необґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо неналежності поданих позивачем до позовної заяви доказів. Зазначив, що усі документи, додані до позову у прошитому та пронумерованому вигляді із накладенням паперової пломби з зазначенням на ній кількості аркушів, дати, підпису та печатки адвоката Мартинюка С.В. із відміткою про відповідність поданих документів оригіналам.

Помилковими також вважає посилання апелянта на відсутність підстав для солідарної відповідальності поручителів у даних правовідносинах. Так, у зв`язку із набранням 04.11.2018 року чинності Законом України №2478-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», внесено зміни до статті 554 ЦК України, зокрема, викладено пункт 3 статті в наступній редакції: особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Щодо строків позовної давності, представник позивача зазначив, що оскільки Кредитним договором визначено строк виконання зобов`язання 18 грудня 2026 року, відсутні підстави вважати порушеним строк позовної давності щодо правовідносин по погашенню кредитної заборгованості.

В судове засідання по розгляду апеляційної скарги відповідач ОСОБА_1 та інші відповідачі не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

У відповідності до вимог частини 2 статті 372 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду визнала можливим розглянути справу у відсутності відповідачів, які належним чином повідомлені.

Представник позивача Футорян С.М. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції встановив обґрунтованість вимог позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів суми заборгованості за кредитним договором №202/2012 від 13.11.2012 року, виконання якого було забезпечено порукою за відповідними договорами. При цьому, суд дійшов висновку про ухвалення заочного рішення у даній справі, оскільки відповідачі, які проживають на окупованій території в АРК Крим, повідомлені про розгляд справи через офіційний сайт «Судова влада України».

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо належного повідомлення відповідачів про розгляд даної справи.

Так, із доданих до апеляційної скарги довідок Львівської міської ради (Департаменту гуманітарної допомоги Управління соцзахисту) відповідач ОСОБА_1 взятий на облік внутрішньо переміщеної особи 04.04.2016 року, його фактичне місце проживання/перебування зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ; відповідач ОСОБА_2 взята на облік внутрішньо переміщеної особи 26.09.2017 року, фактичне місце проживання/перебування зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ; відповідач ОСОБА_3 взята на облік внутрішньо переміщеної особи 04.04.2016 року, фактичне місце проживання/перебування зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 171-173 )

Таким чином, встановлено, що на час відкриття судом першої інстанції провадження у даній справі, відповідачі мали зареєстроване місце проживання/перебування на території України, як внутрішньо переміщені особи.

Положеннями частин 6, 7, 8, 9, 10 ст.187 ЦПК України передбачено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відкриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції не дотримався зазначених вимог процесуального закону, не вжив заходів щодо з`ясування зареєстрованого місця проживання/перебування відповідачів, здійснивши публікацію оголошення про виклик в судове засідання на офіційному веб-порталі судової влади України без дотримання визначеної процедури, що не можна вважати належним повідомленням відповідачів про розгляд справи.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Таким чином, погоджуючись із доводами апеляційної скарги в частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв`язку із розглядом справи за відсутності відповідачів, не повідомлених належним чином про дату, час та місце засідання суду, колегія суддів вбачає передбачені п. 3 частини 2 статті 376 ЦПК України обов`язкові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення та ухвалення нового рішення по суті спору.

Так, з матеріалів даної справи вбачається, що 13 листопада 2012 року між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №202/2012, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати грошові кошти відповідачу в розмірі 205 854,18 грн., зі сплатою 17% річних, строком до 18грудня 2026 року, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом. (а.с. 21-23)

Так, згідно п. 1.1 кредитного договору банк на умовах цього договору надає позичальнику кредит в сумі 205 854,18 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в межах строку кредитування встановленого в п. 1.3 цього договору, в розмірі 17% річних. Строк кредитування, згідно п. 1.3.1 кредитного договору з 13.11.2012 р. по 18.12.2026р.

Згідно п. 1.3.2 кредитного договору позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі у строки та у сумі які зазначені в графіку погашення кредиту.

Пунктом 3.1. кредитного договору встановлено, що позичальник здійснює повернення суми кредиту на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у відділенні №331/11 АБ «Укргазбанк», МФО 320478, щомісячно з 10го по 10-те число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяем отримання кредиту, в розмірі не менше 1/169 від суми отриманого кредиту, що становить 1 219,00 гривень, а останній платіж здійснюється в сумі 1062,18 грн. не пізніше 18 грудня 2026 року.

За приписом п 3.2 договору, що місячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го дня наступного за місяцем користування кредитом, та у день закінчення строку, на який надано кредит, а також у день дострокового повного погашення заборгованості по кредиту Позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитними коштами, виходячи з процентної ставки, зазначеної в п. 1.4 цього договору (17% річних при сплаті в межах строку кредитування, 22% річних по простроченій заборгованості).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за укладеним Кредитним договором №202/2012 від 13 листопада 2012 року, між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 (Поручитель), ОСОБА_1 (Позичальник) укладено договір поруки №1, відповідно до п. 1.1 якого поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору від 13.11.2012 р. Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору (п. 1.2). (том 1 а.с. 27)

Крім того, для забезпечення виконання зобов`язань за укладеним Кредитним договором №202/2012 від 13 листопада 2012 року, між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 (Поручитель), ОСОБА_1 (Позичальник) укладено договір поруки №2, відповідно до п. 1.1 якого поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору від 13.11.2012 р. Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору (п. 1.2). (том 1 а.с. 28)

З доданого до позовної заяви Розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №202/2012 від 13/11/2012 вбачається, що станом на 05/0/2019 року за відповідачем ОСОБА_1 утворилась заборгованість взагальному розмірі 217 880,13 грн., з яких: 183 771,67 грн. - заборгованість по тілу кредиту (поточна і прострочена), 34 108,46 грн. - заборгованість по нарахованих процентах за період з 01.04.2014 р. по 30.04.2015 р. (том 1 а.с. 11).

Розмір заборгованості підтверджується також випискою по особовому рахунку № НОМЕР_2 відкритого у відділенні АБ «Укргазбанк» м. Херсон на ім`я ОСОБА_1 (том 1 а.с. 12-20), а також наданим на вимогу апеляційного суду детального розрахунку заборгованості (том 2 а.с. 7-11).

Колегія суддів апеляційного суду відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неналежності зазначених вище доказів, оскільки подані позивачем доказі містять інформацію щодо предмета доказування, подані до суду у відповідності до положень процесуального законодавства, копії документів посвідчені належним чином.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заперечуючи щодо визначеного позивачем розміру заборгованості, відповідач ОСОБА_1 доказів на його спростування суду апеляційної інстанції не надав.

Крім того, в ході розгляду справи у суді апеляційної інстанції, судом було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення у даній справі судової економічної експертизи у зв`язку із його необґрунтованістю. Доказів на підтвердження помилковості та недостовірності зробленого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачем не надано, так само як і власного контррозрахунку. Жодних первинних банківських документів (квитанцій, рахунків-фактури) на спростування представлених банком даних, що відображені у виписці по рахунку, детальному розрахунку заборгованості, відповідачем надано не було.

Апеляційним судом також не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги щодо відсутності передбачених законом підстав для солідарної відповідальності поручителів, з огляду на наступне.

Відповідно дост. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності дост. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно з частинами першою та другою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування" від 03 липня 2018 року № 2478-VIII, який набрав чинності 04 листопада 2018 року, було внесено зміни до частини 3 статті 554 ЦК України та викладено її у наступній редакції: «Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки».

Згідно з п.п.1, 2 Прикінцевих та перехідних положень № 2478-VIII було визначено, що він вводиться у дію через три місяці з дня набрання чинності, тобто 04 лютого 2019 року, та застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку", що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Відповідно до п. 5.1, 5.2 Договорів поруки № 1 та № 2 від 13 листопада 2012 року, ці договори набирають чинності з моменту підписання сторонами і діють до припинення забезпеченого ними зобов`язання позичальника за кредитним договором. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя.

З огляду на зміст Договорів поруки та аналізуючи зазначені вище норми цивільного законодавства, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо наявності солідарної відповідальності боржника та обох поручителів за виконання зобов`язання по кредитному договору №202/2012 від 13 листопада 2012 року.

В той же час, вирішуючи даний спір, апеляційний суд не може залишити поза увагою додану відповідачем ОСОБА_1 до апеляційної скарги заяву про застосування строку позовної давності, яка не могла бути подана до суду першої інстанції у зв`язку із неналежним повідомленням відповідачів про розгляд даної справи.

Відповідно достатті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зістаттею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно з пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Зазначений висновок містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року № 200/11343/14-ц.

Надаючи оцінку доводам заяви ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності, апеляційний суд вважає її частково обґрунтованою, з огляду на наступне.

Звертаючись до суду із даним позовом у липні 2019 року, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в загальному розмірі 217 880,13 гривень, яка складається з:

- поточної заборгованості по тілу кредиту - 109553,18 грн.;

- простроченої заборгованості по тілу кредиту - 74 218,49 грн.;

- заборгованості по процентах за період з 01.04.2014 року по 30.04.2015 року - 34 108,46 грн.

Таким чином, вимоги про стягнення заборгованості по процентам були пред`явлені поза межами строку позовної давності, який закінчився 01 травня 2018 року.

Крім того, апеляційний суд приходить до висновку про те, що до частини вимог про стягнення простроченої заборгованості по тілу кредиту також слід застосувати строк позовної давності, зокрема в частині вимог на суму 31 553, 49 грн. за період до 31 липня 2016 року.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про часткове задоволення заявленого позову та солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості в загальному розмірі 152 218, 18 грн., яка складається із поточної заборгованості по тілу кредиту 109 553,18 грн., а також простроченої заборгованості по тілу кредиту за період з 01 серпня 2016 року по 05 липня 2019 року (в межах трирічного строку позовної давності) в розмірі 42 665,00 грн. В задоволенні решти вимог слід відмовити з підстав закінчення строку позовної давності, про застосування якого відповідачем подано відповідну заяву.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 травня 2020 року у даній справі - скасувати.

Ухвалити у даній справі нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №202/2012 від 13 листопада 2012 року 152 218 (сто п`ятдесят дві тисячі двісті вісімнадцять) гривень 18 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Реквізити сторін:

Позивач: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», місцезнаходження: 03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1,

Відповідачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5

Повний текст судового рішення складено 15 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Ігнатченко Н.В.