ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2021 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до політичної партії «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина» в особі Дніпропетровської обласної партійної організації про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 2005 року він є членом політичної партії «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина». Вважає, що відомості, викладені у листі від 04 жовтня 2019 року № 04-06-10/19 стосовно того, що між ним та ОСОБА_2 не склалися відносини та наявність з його боку вимог щодо поновлення у складі дільничної виборчої комісії №121216 окружної виборчої комісії Соборного району м.Дніпро № 27 за умови отримання від голови вказаної дільничної виборчої комісії ОСОБА_2 особистих вибачень, є недостовірною та такою, що принижує честь та гідність.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з огляду на те, що інформація зазначена у листі за вих.№ 04-06-10/19 щодо відносин між ОСОБА_1 та головою дільничної виборчої комісії ОСОБА_2 по своїй суті, є оціночним судженням певних обставин, які не можна перевірити на предмет їх достовірності, а тому вимога про визнання інформації недостовірною та такою, що принижує честь і гідність, не може бути задоволена. Вимога про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від вимоги про визнання інформації недостовірною.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповноту та на неправильність встановлених обставин, які мають значення для справи та неправильне застосування судом норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що у листі Дніпропетровської обласної партійної організації політична партія «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина» від 04 жовтня 2019 року № 04-06-10/19 вказані відомості, які не відповідали дійсності та які порушували честь та гідність ОСОБА_1 , зокрема про наявність неіснуючого конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про те, що нібито між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не склалися відносини та ОСОБА_1 наполягав на поновленні у складі дільничної виборчої комісії № 121216 окружної виборчої комісії Соборного району м.Дніпро № 27 за умови отримання від голови вказаної дільничної виборчої комісії ОСОБА_2 особистих вибачень. Крім того, внаслідок дій політичної партії «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина» ОСОБА_1 спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у 3000 грн. Апелянт вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі

Відповідач відзив на апеляційну скаргу до суду не подав.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженого рішення.

Судом встановлено, з 20 грудня 2005 року ОСОБА_1 є членом Всеукраїнського об`єднання «Батьківщина» (надалі ВО «Батьківщина»), що підтверджується копією партійного квитка № НОМЕР_1 . 14 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровської обласної партійної організації політична партія «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина» із заявою, в якій просив поновити його, як члена комісії на іншій виборчій дільниці. У відповідь на заяву, листом від 04 жовтня 2019 року № 04-06-10/19 ДОО ВО «Батьківщина» повідомила ОСОБА_1 , що Дніпропетровська обласна організація Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина» (надалі - ДОО ВО «Батьківщина») звернулася за роз`ясненнями до заступника голови Дніпровської міської організації Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина» О.Біловецької, яка пояснила, що у гр. ОСОБА_1 не склались відношення із головою дільничної виборчої комісії і він рішенням комісії припинив повноваження члена комісії ОСОБА_1 . ОСОБА_1 наполягав на поновленні своїх повноважень як члена комісії та на тому, що голова дільничної виборчої комісії ОСОБА_2 повинен вибачитись перед ОСОБА_1 за своє рішення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що з огляду на те, що інформація зазначена у листі за вих.№ 04-06-10/19 щодо відносин між ОСОБА_1 та головою дільничної виборчої комісії Гайдук Б.С. по своїй суті, є оціночним судженням певних обставин, які не можна перевірити на предмет їх достовірності, тому вимога про визнання інформації недостовірною та такою, що принижує честь і гідність, не може бути задоволена. Вимога про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від вимоги про визнання інформації недостовірною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Водночас відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Главою 22 ЦК України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України) та право на недоторканність ділової репутації (стаття 299 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У пунктах 15, 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини 2 статті 30 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти.

Як зазначено в рішеннях ЄСПЛ (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік), свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку.

Згідно із статтями 12 та 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що інформація, зазначена у листі ДОО ВО «Батьківщина» від 04 жовтня 2019 року № 04-06-10/19 є оціночним судженням певних обставин, які не можна перевірити на предмет їх достовірності. ОСОБА_1 не надав суду доказів на підтвердження своїх позовних вимог, не надав таких доказів і до апеляційного суду.

Враховуючи вищезазначені норми права, аргументи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання недостовірною інформації та такою, що принижує честь та гідність ОСОБА_1 , зазначеної у листі ДОО ВО «Батьківщина» від 04 жовтня 2019 року № 04-06-10/19, у зв`язку з відсутністю можливості встановлення таких фактів є безпідставними та не можуть бути прийняті до уваги. Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова