ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 грудня 2021 року

м.Харків

справа № 643/4109/21

провадження № 22-ц/818/6130/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ»

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати після звільнення за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 червня 2021 року, постановлене в порядку спрощеного позовного провадження під головуванням судді Тимош О.М., в залі суду в місті Харкові (повний текст судового рішення складено 23 червня 2021 року),-

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати після звільнення.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 червня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ» на користь ОСОБА_1 41 149,36 грн. заборгованість по заробітній платі, 61 776,70 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.02.2020 року по 22.06.2021 року. Відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01.02.2020 року по 22.06.2021 року в сумі 61 776,70 грн. Стягнуто з ТОВ «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн., а також судовий збір у сумі 454 грн.

Додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07 липня 2021 року стягнуто з ТОВ «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ» на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01.02.2020 року по 22.06.2021 року у розмірі 61 776,70 грн., витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн.; та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.02.2020 року по 22.06.2021 року в розмірі 5 000 грн. з подальшим утриманням з зазначеної суми податків та зборів; а в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; відповідач зазначає, що затримка виплати заробітної плати позивачці була пов`язана з відсутністю можливості здійснити такий розрахунок через арешт всіх рахунків товариства. Середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.02.2020 року по 22.06.2021 року значно перевищує суму заборгованості по заробітній платі. ТОВ «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ» вважає, що наявні підстави для зменшення суми відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України з урахуванням вимог розумності, справедливості та пропорційності. Крім того судом безпідставно стягнуті з відповідача витрати на правову допомогу, оскільки такі витрати позивачкою належним чином не доведені. Відповідач вказує, що в резолютивній частині рішення також не зазначено, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку та витрати на правову допомогу визначені без утримання податків та зборів; а також у порушення вимог ч.7 ст. 265 ЦПК України не зазначено банківських реквізитів позивачки для добровільного виконання рішення відповідачем.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 червня 2021 року позивачкою не оскаржується, оскаржується ТОВ «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ» лише в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01.02.2020 року по 22.06.2021 року саме у розмірі 61 776,70 грн., та в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в іншій частині рішення сторонами не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.02.2020 року по 22.06.2021 року складає 123 553,14 грн.; проте вказана сума майже втричі більше ніж заборгованість по заробітній платі, тому суд вважав, що наявні підстави для зменшення розміру стягнення на користь позивачки середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 50% від розрахованої суми, а саме: стягненню підлягає 61 776,70 грн. Крім того, суд виходив з доведеності понесених позивачкою витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 грн.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що з 02 вересня 2016 року ОСОБА_1 працювала на посаді обмотувальника елементів електричних машин до укладальної дільниці дослідного виробництва ТОВ «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ» (а.с.12).

Згідно наказу №9-к від 31 січня 2020 року позивачка звільнена за власним бажанням (а.с.8).

З наданих позивачем розрахункових листків убачається, що станом на січень 2020 року заборгованість по заробітній платі на кінець місяця становить 41 149,36 грн. (а.с.13-17).

05 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася до генерального директора ТОВ «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ» із заявою про проведення повного розрахунку по заборгованості за зарплатою за 2019-2020 роки (а.с.18).

З листа Головного Управління Держпраці у Харківській області від 26.02.2020 року №С-173/02-03/12-08/2060, яке направлене на ім`я ОСОБА_1 , убачається, що у зв`язку зі зверненням позивача від 20.02.2019 року інспектором праці ГУ Держпраці у Харківській області проведено захід державного контролю у формі інспекційного відвідування в ТОВ «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ» з питань додержання законодавства про працю, проте провести інспекційне відвідування не виявилося можливим у зв`язку з ненаданням документів, ненадання інформації необхідної для проведення інспекційного відвідування, невиконання вимоги, роз`яснено право звернення для захисту порушеного права до суду (а.с.19).

24 лютого 2021 року ОСОБА_1 направила поштою відповідачу заяву, в якій просила виплатити заборгованість по заробітній платі у сумі 41 149,36 грн, середній заробіток за весь час затримки з 31.01.2020 року. Також просила надати довідку суми заборгованості по зарплаті та розмір середньомісячної та середньоденної зарплати (а.с.20, 21).

З форми ОК-7 убачається, що ОСОБА_1 за травень 2019 року січень 2020 року нараховано заробітну плату у сумі 63 961,65 грн. (а.с.22-24).

З виписки по банківському рахунку ОСОБА_1 встановлено, що за період 01.05.2019 25.02.2021 року позивачці було перераховано заробітну плату за лютий, березень, квітень 2019 року у загальній сумі 18 127,46 грн. (а.с.25). За період 01.05.2019 25.02.2021 року заробітна плата на картковий рахунок позивачки не надходила (а.с.26-29).

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилалася на те, що в порушення вимог ст.116 КЗпП України в день звільнення відповідач не виплатив їй заробітну плату. У зв`язку з чим позивачка вважає, що стягненню на її користь підлягає як заборгованість по заробітній платі за період з травня 2019 року по січень 2020 року в розмірі 41 149,36 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.02.2020 року по день ухвалення рішення у справі, а також витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн.

Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Здійснення розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначається Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до абз.3 п. 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Пунктом 5 розділу IV Порядку встановлено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно п.8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Таким чином, загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на число робочих днів в період затримки.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач не виконав вимоги чинного законодавства та у день звільнення не здійснив відповідні виплати, внаслідок чого позивач має право на відшкодування середнього заробітку за весь час затримки.

Доказів своєчасного проведення остаточного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 , відповідачем суду не надано.

З матеріалів справи убачається, що заробітна плата позивачки за два останні місяця перед звільненням становила: 5979,39 грн. за грудень 2019 року, 9018,25 грн. за січень 2020 року, загалом за два місяці перед звільненням 14 997,64 грн. (а.с.24).

Середньоденна заробітна плата для обчислення суми виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку відповідно до п.2 Порядку складає 357,09 грн. (14 997,64 грн :42).

Отже середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період з 01.02.2020 року по 22.06.2021 року (день ухвалення рішення) становить 123 553,40 грн. (357,09 грн. х 346 днів).

Судом встановлено, що 31.07.2019 року та 09.12.2019 року на грошові кошти, що містяться на рахунках ТОВ «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ», на підставі виконавчих документів виданих судами, було накладено арешти (а.с.50-51, 52).

ТОВ «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ» не оспорює ні заборгованість по заробітній платі, ні вказану суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 . Натомість відповідач зазначає, що затримка виплати заробітної плати позивачці була пов`язана з відсутністю можливості здійснити такий розрахунок через арешт всіх рахунків товариства. Середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.02.2020 року по 22.06.2021 року значно перевищує суму заборгованості по заробітній платі. ТОВ «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ» вважає, що наявні підстави для зменшення суми відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України з урахуванням вимог розумності, справедливості та пропорційності. А саме, відповідач просив стягнути з нього на користь позивачки середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.02.2020 року по 22.06.2021 року в розмірі 5 000 грн. з подальшим утриманням з зазначеної суми податків та зборів.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.02.2020 року по 22.06.2021 року складає 123 553,14 грн., проте вказана сума майже втричі більше ніж заборгованість по заробітній платі, тому суд вважав, що наявні підстави для зменшення розміру стягнення на користь позивачки середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 50% від розрахованої суми, а саме: стягненню підлягає 61 776,70 грн.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення розміру стягнення на користь позивачки середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Разом з тим колегія суддів вважає, що розмір стягнення на користь позивачки середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід зменшити до розміру нарахованої та невиплаченої заробітної плати, з огляду на таке.

За змістом статті 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема, захист працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Однак, у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. У трудових відносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи права відповідно до частини третьої статті 13 ЦК, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнав внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Відшкодування, яке сплачується за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП не відповідає ознакам заробітної плати, оскільки виплачується не за виконану роботу, а за затримку розрахунків при звільненні. Тому відшкодування, передбачене ст..117 КЗпП, хоча і розраховується, виходячи з середнього заробітку працівника, однак не є заробітною платою.

У постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі за провадженням № 6-113цс16, зазначила, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Судом першої інстанції сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зменшена до 61 776,70 грн. Проте вказана сума всеодно суттєво перевищує суму основного боргу та порушує принцип співмірності.

Колегія суддів вважає, що наявні підстави для зменшення суми стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку до суми нарахованої та невиплаченої заробітної плати, а саме до 41 149,36 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо зменшення оспорюваної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 5 000 грн., не приймаються колегією суддів, оскільки такий розмір суперечить інтересам позивача, принципу розумності та співмірності.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 червня 2021 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01.02.2020 року по 22.06.2021 року у розмірі 61 776,70 грн. слід змінити. Стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ» на користь ОСОБА_1 підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.02.2020 року по 22.06.2021 року у розмірі 41 149,36 грн. з утриманням з цієї суми відповідних податку та інших обов`язкових платежів.

При цьому суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн., оскільки такі вимоги є доведеними належними доказами та обгрунтованими (а.с.30, 34). Заявлена сума витрат на правову допомогу відповідає складності справи, критерію розумності адвокатських послуг та співмірності.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 255, 367, 368, 369, 376, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ» задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 червня 2021 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01.02.2020 року по 22.06.2021 року у розмірі 61 776,70 грн. змінити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.02.2020 року по 22.06.2021 року у розмірі 41 149,36 грн. з утриманням з цієї суми відповідних податків та інших обов`язкових платежів.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 червня 2021 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова