Ухвала

01 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 428/8648/20

провадження № 61-12340св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Калараша А. А. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

Ткачука О. С.,

учасники справи:

позивач ? ОСОБА_1 ,

відповідач ? Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області на постанову Луганського апеляційного суду від 01 липня 2021 року у складі колегії суддів: Коновалової В. А., Карташова О. Ю., Луганської В. М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області про визнання права власності на недоотримані страхові виплати в порядку спадкування за законом та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області (далі - Фонд соціального страхування в Луганській області) про визнання права власності на недоотримані страхові виплати в порядку спадкування за законом та зобов`язання вчинити певні дії.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , який за життя перебував на обліку та отримував страхові виплати у Лисичанському міському відділенні Фонду соціального страхування в Луганській області. Після отримання свідоцтва про смерть батька він звернувся до приватного нотаріуса з метою отримання спадщини. На запит адвоката відповідач надав інформацію про відсутність заборгованості за страховими виплатами.

Відповідно до листа Лисичанського міського відділення Фонду соціального страхування в Луганській області від 16 червня 2020 року № 1568/02-1 ОСОБА_2 12 січня 2015 року вперше звернувся до відділення із заявою про продовження раніше призначених страхових виплат. На підставі зазначеної заяви Лисичанське міське відділення Фонду соціального страхування в Луганській області продовжило виплати ОСОБА_2 із 01 січня по 30 червня 2015 року та виплатило заборгованість за період з 01 червня по 31 грудня 2014 року. 22 липня 2015 року його батько звернувся до відділення із черговою заявою про продовження страхових виплат, які продовжені на період з 01 липня по 31 грудня 2015 року. Починаючи із січня 2016 року ОСОБА_2 за продовженням виплат до відділення не звертався, тому нарахування та виплата страхових сум не проводилася. Таким чином, ОСОБА_2 не отримував страхові виплати із 01 січня 2016 року по день смерті. Нарахування страхових виплат потерпілому були припинені у зв`язку із закінченням терміну дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Припинення виплат ОСОБА_2 з підстав закінчення терміну дії довідки є незаконним, оскільки на момент припинення нарахування виплат (січень 2016 року) довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діяла безстроково, тому він як спадкоємець за законом після смерті батька має право на отримання сум страхових виплат, які належали померлому і входять до складу спадщини за період із січня 2016 року по березень 2020 року.

Із урахуванням наведених обставин, позивач, уточнивши позовні вимоги, просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на недоотримані страхові виплати за період із січня 2016 року по березень 2020 року та зобов`язати Фонд соціального страхування в Луганській області нарахувати та виплатити йому страхові виплати в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_2 за період із січня 2016 року по березень 2020 року.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 квітня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що припинення нарахування Фондом соціального страхування в Луганській області страхових виплат потерпілому ОСОБА_2 здійснено з 01 січня 2016 року, тобто ще за чотири роки до часу його смерті. Проте потерпілий у встановленому законом порядку не оскаржив дії або бездіяльність щодо ненарахування та невиплати йому відповідних виплат, тобто за життя не виявив інтересу та волі на те, щоб відновити нарахування щомісячної грошової суми страхових виплат. Отже, указані суми йому за життя не нараховувалися і вони не можуть входити до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 . До складу спадкового майна входить лише призначена сума страхового відшкодування, а право на її призначення та виплату згідно із статтею 1219 ЦК України до складу спадщини не входить.

Постановою Луганського апеляційного суду від 01 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 квітня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 як спадкоємцем за законом право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на недоотримані страхові виплати за період із січня 2016 року по березень 2020 року. Зобов`язано Фонд соціального страхування в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 страхові виплати в порядку спадкування після померлого батька ОСОБА_2 за період із січня 2016 року по березень 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що потерпілому ОСОБА_2 страхові виплати були призначені пожиттєво, тому останній мав право на нарахування та виплату страхових виплат незалежно від звернення до робочих груп Фонду соціального страхування в Луганській області про продовження виплат. ОСОБА_2 за життя право на отримання страхових виплат не втратив, тому позивач як спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат у порядку спадкування за законом.

У липні 2021 року Фонд соціального страхування у Луганській області звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Луганського апеляційного суду від 01 липня 2021 року, у якій просить суд скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Як на підставу касаційного оскарження Фонд соціального страхуванняу Луганській області посилається на те, що судом апеляційної інстанції не враховано висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, які викладені у постановах Верховного Суду від 14 квітня 2020 року у справі № 431/6232/18-ц, від 16 грудня 2020 року у справі № 428/12730/19.

Ухвалою Верховного Суду від 23 вересня 2021 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

У серпні 2021 року справу № 428/8648/20 передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 23 листопада 2021 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про наявність підстав для зупинення касаційного провадження у справі з огляду на наступне.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року справу № 243/13575/19 за позовом ОСОБА_3 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі - УВД ФССУ в Донецькій області) про зобов`язання нарахувати страхові виплати та виплатити їх у порядку спадкування передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована необхідністю відступити від правового висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 26 лютого 2020 року у справі № 243/2404/19-ц (провадження № 61-20134св19); від 14 квітня 2020 року у справі № 431/6232/18-ц (провадження № 61-17311св19); від 09 грудня 2020 року у справі № 243/9613/19-ц (провадження № 61-7355св20); 16 грудня 2020 року у справі № 428/12730/19 (провадження № 61-15863св20).

Так, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2020 року у справі № 243/9613/19-ц (провадження № 61-7355св20), аналізуючи положення статей 1219, 1227 ЦК України, зазначила, що потрібно розрізняти право на відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом, яке нерозривно пов`язане із особою і не входить до складу спадщини, та право на суми відшкодування у зв`язку із трудовим каліцтвом, нараховані за життя спадкодавцю, але не отримані ним за життя. Колегія суддів вважала, що при вирішенні спорів про право на отримання коштів у порядку статті 1227 ЦК України визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини. Право на призначення певних виплат згідно зі статтею 1219 ЦК України за висновком колегії суддів до складу спадщини не входить. З огляду на викладене колегія суддів не вбачала підстав для визнання за позивачкою права на отримання страхових виплат, оскільки як спадкоємець вона не має права на те, що за життя спадкодавця йому не нараховано, а останній дій відповідача із ненарахування спірних страхових виплат не оспорював.

Близькі за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 26 лютого 2020 року у справі № 243/2404/19-ц (провадження № 61-20134св19); від 14 квітня 2020 року у справі № 431/6232/18-ц (провадження № 61-17311св19); від 16 грудня 2020 року у справі № 428/12730/19 (провадження № 61-15863св20).

Разом з тим, у практиці Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду існує протилежний висновок щодо застосування положень статей 1218, 1219, 1227 ЦК України у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 243/8684/19-ц (провадження № 61-22401св19) зазначено, що не є підставою для припинення страхових виплат особі ненадання їй довідки про взяття на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО, та незвернення цієї особи до робочих груп Фонду на підконтрольній Україні території із заявою про подальше здійснення відповідних нарахувань. При цьому колегія суддів виходила із того, що право на отримання страхових платежів закріплено за особою на підставі положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» і може бути обмежено лише введенням воєнного чи надзвичайного стану на окремій території чи на всій території України. З огляду на викладене, колегія суддів зробила висновок про те, що незвернення особи до робочих груп Фонду на підконтрольній Україні території після припинення нарахування страхових виплат унаслідок невзяття такої особи на облік як внутрішньо переміщеної не припиняє право її спадкоємців на отримання таких виплат на підставі статті 1227 ЦК України у порядку спадкування за законом.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, передаючи справу на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, вважала, що зазначений правовий висновок має бути застосований до спірних правовідносин.

Враховуючи зазначене, вбачається, що оскаржуване судове рішення у цій справі та судове рішення, яке передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України визначено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне зупинити касаційне провадження № 61-12340св21 у справі № 428/8648/20 до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво21).

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 428/8648/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області про визнання права власності на недоотримані страхові виплати в порядку спадкування за законом та зобов`язання вчинити певні дії, до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво21).

Головуючий А. А. Калараш

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров

О. С. Ткачук