СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/64/21
ун. № 759/1382/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Кириленко Т.В.;

при секретарі Шпакович С.Р.;

за участю заявниці ОСОБА_1 ;

представника стягувача ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві в режимі відеоконференції цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Бердянського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро), заінтересовані особи ОСОБА_3 , АТ КБ «ПриватБанк», Святошинський районний відділ державної виконавчої служби ГТУ Міністерства юстиції (м. Київ) суд, -

ВСТАНОВИВ :

27 листопада 2020р. заявниця звернулась до суду зі скаргою, відповідно до положень ст. 447 ЦПК України та ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», у якій, з урахуванням уточнень, просить визнати дії та рішення старшого державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Борецької М.О. при здійснення виконавчих провадженнях №63098684, № 63098905 від 23.09.2020 та у зведеному виконавчому провадженні № 63363401 від 20.10.2020. незаконними, скасувати постанову старшого державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Борецької М.О. від 13.10.2020 про накладення арешту на майно (кошти) боржника , що містяться на відкритих банківських рахунках боржника - ОСОБА_1, скасувати постанову старшого державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Борецької М.О. від 20.10.2020 винесену про накладення арешту на майно (кошти) боржника, що містяться на відкритих банківських рахунках боржника - ОСОБА_1 , зняти арешт з майна (коштів) боржника, що містяться на відкритих банківських рахунків боржника ОСОБА_1 , на які законом заборонено звертати стягнення, визнати бездіяльність керівника Бердянського міського відділу виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що виразилася у нездійсненні контролю за рішеннями підпорядкованого державного виконавця, незаконною.

В обґрунтування скарги посилається на те, що державний виконавець безпідставно та з порушенням вимог чинного законодавства виніс оскаржувані постанови, а тому вони підлягають скасуванню.

Перед початком розгляду справи по суті представник стягувача заявив клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки відповідно до ч. 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» оскарження постанов щодо винесення штрафу та стягнення виконавчого збору має розглядатися окружним адміністративним судом.

Заявниця проти клопотання заперечувала.

Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон № 1404-VIII та зміни до ЦПК України, внесені відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

На спірні правовідносини поширюється саме Закон № 1404-VIII, згідно зі статтею 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону № 1404-VІІІ постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Згідно із частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону № 1404 VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» № 3 від 12.10.2010 року з наступними змінами та доповненнями, судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України "Про виконавче провадження" порядку.

Прийнята державним виконавцем постанова про накладення штрафу на боржника, не виконана самостійно, є підставою для її примусового виконання. Відповідно Закону України "Про виконавче провадження" постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами.

Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Тому слід ураховувати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Оскільки заявниця ОСОБА_1 оскаржує дії та рішення державного виконавця, прийняті у рамках виконавчого провадження ВП 63098905 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору та у рамках виконавчого провадження ВП 63098684 з виконання постанови про накладення штрафу у розмірі 1700грн., справа щодо оскарження таких постанов, в силу ч. 2 ст. 20 КАС України, підсудна окружному адміністративному суду.

Вказаний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №766/740/17-ц, від 07 лютого 2019 року у справі №927/769/16.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що справа за скаргою ОСОБА_1 про оскарження постанов державного виконавця, прийнятих в рамках виконавчих провадження про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У звя`зку з викладеним, провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Бердянського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) про накладення арешту на майно (кошти) боржника підлягає закриттю в порядку, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, 256 ЦПК України, 3, 17, ч. 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» , суд, -

УХВАЛИВ :

Провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Бердянського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністрества Юстиції (м. Дніпро)., заінтересовані особи Лало Олександр Віталійович, АТ КБ «ПриватБанк», Святошинський районний відділ державної виконавчої служби ГТУ Міністерства юстиції (м. Київ) - закрити.

Роз`яснити заявниці, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 15.02.2021р.

Суддя Т.В. Кириленко