Справа № 744/281/20
Провадження № 2-р/744/2/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року Семенівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Гнипа О. І.,

при секретарі Шаповал Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення, подану у цивільній справі за позовом Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та повернення транспортного засобу до органів соціального захисту населення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про роз`яснення судового рішення, в якій просить роз`яснити резолютивну частину рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 16 вересня 2020 року в частині того як саме необхідно виконувати рішення суду, зокрема, як рішення майнового характеру чи як рішення немайнового характеру, обґрунтовуючи заяву наступним. На примусовому виконанні Семенівського районного відділу державної виконавчої служби Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) знаходиться виконавчий лист про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 64779453 в розмірі 12000 гривень за рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області № 744/281/20 від 16.09.2020. Подаючи позов до суду, Департамент соціального захисту населення обласної державної адміністрації вказав вартість позову 29871 гривень це була вартість нового автомобіля. Внаслідок того, що рішення суду виконується як рішення немайнового характеру, державним виконавцем неправильно визначений розмір збору, виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати замість 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, яке підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. 16 вересня 2020 року Семенівський районний суд Чернігівської області задовольнив позов Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації Чернігівської області про витребування майна з чужого незаконного володіння та повернення транспортного засобу до органів соціального захисту населення. Це рішення державний виконавець відділу Семенівського районного відділу державної виконавчої служби Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Сушениця К. О. виконує як рішення суду у порядку статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», тобто як рішення немайнового характеру. Проте, це є рішенням майнового характеру, що підтверджується рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області, в якому вказано, що задоволений позов Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації про витребування майна з чужого незаконного володіння. Відповідно до постанови від 25.08.2020 року по справі № 910/13737/19 Великої Палати Верховного Суду майновий позов (позовна вимога майнового характеру) це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього (пункт 54). Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру (пункт 55). Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18) (пункт 56). До позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці (пункт 57). Отже, таке рішення повинне виконуватись як рішення майнового характеру. Державний виконавець відділу Семенівського районного відділу державної виконавчої служби Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Сушениця К. О. безпідставно виконує рішення суду у порядку статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» як рішення немайнового характеру, тоді як має виконувати у порядку статті 60 вказаного закону. Державний виконавець не правильно встановила до якої категорії відноситься судове рішення, яке підлягає примусовому виконанню, - майнової чи немайнової, не правильно застосувала до спірних правовідносин положення статей 60 та 63 Закону України «Про виконавче провадження», неправильно визначила поняття «дискреційних повноважень», коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Відповідно до висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року по справі № 201/12569/16, за змістом частини першої статті 63 Закону №1404-VІІІ рішеннями немайнового характеру є рішення, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Порядок виконання рішень немайнового характеру регулюється Розділом VIII Закону № 1404-VІІІ. До рішень немайнового характеру, які підлягають примусовому виконанню, відносяться: рішення про відібрання дитини, встановлення побачення з дитиною, усунення перешкод у побаченні з дитиною (статті 64, 64-1 Закону № 1404-VІІІ); про поновлення на роботі (стаття 65 Закону № 1404-VІІІ); про виселення божника (стаття 66 Закону № 1404-VІІІ); про вселення стягувана (стаття 67 Закону № 1404-VІІІ); інші рішення, за якими боржника зобов`язано особисто вчинити певні дії на користь стягувана чи утриматися від здійснення таких дій. На примусовому виконанні державного виконавця відділу Семенівського районного відділу державної виконавчої служби Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває судове рішення про витребування із ОСОБА_1 (боржника) володіння майна (автомобіля) та зобов`язання передати його стягувачу. В разі задоволення позову про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребовує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові (пункт 116 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16). Одночасне зазначення у судовому рішенні (виконавчому листі) про задоволення вимог про витребування із володіння майна та зобов`язання передати його власнику не може свідчити про те, що таке рішення підлягає виконанню як рішення немайнового характеру, оскільки виконання такого рішення передбачає вчинення державним чи приватним виконавцем дій щодо вилучення такого майна у боржника та передачу його стягувачу, а не обмежується лише діями виконавця щодо перевірки виконання рішення боржником (Постанова Верховного Суду від 30 червня 2021 року по справі № 201/12569/16). Таким чином, рішення про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння підлягає примусовому виконанню у порядку, передбаченому статтею 60 Закону № 1404-VІІІ, шляхом вилучення майна у боржника й передачі стягувачу предметів, зазначених у рішенні. В цій Постанові Верховний Суд зазначив, що обов`язком державного та приватного виконавця є вжиття всіх передбачених законом заходів для виконання судового рішення. Якщо державному чи приватному виконавцю незрозуміле рішення, порядок його виконання, то виконавець не позбавлений можливості звернутись до суду з заявою про роз`яснення рішення суду, про встановлення порядку виконання рішення. Відповідно до ч. 5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у Постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Статтею 271 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Вказане вище рішення є не зовсім зрозумілим в резолютивній частині стосовно того, як саме виконувати рішення суду як рішення майнового характеру чи немайнового характеру.

У судове засідання відповідач (боржник) ОСОБА_1 не прибула, подала до суду письмову заяву про розгляд питання про роз`яснення судового рішення за її відсутності.

Представник позивача (стягувача), Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, директор Лугова Валентина Миколаївна, у судове засідання не прибула, була повідомлена належним чином про дату, час і місце судового засідання, електронною поштою надіслала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника наведеного Департаменту.

Семенівським відділом державної виконавчої служби у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), в особі в. о. начальника Шумейко Людмили Анатоліївни, електронною поштою до суду теж надіслано заяву, за змістом якої зауважено, що на виконанні у відділі дійсно перебував виконавчий лист №744/281/20, виданий 15.01.2021 Семенівським районним судом Чернігівської області про зобов`язання ОСОБА_1 повернути Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації в повному комплекті автомобіль. Виконавче провадження за номером АСВП 64324609 відкрите 03.02.2021, надано строк добровільного виконання 10 днів, постанова про відкриття направлена сторонам виконавчого провадження. Одночасно винесена постанова про стягнення витрат виконавчого провадження та постанова про стягнення виконавчого збору. У зв`язку з відсутністю інформації про добровільне виконання рішення 17.02.2021 стягувачу направлено запит про виконання рішення. 18.02.2021 винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 1700 грн, одночасно зазначена вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність. 25.02.2021 відділом отримано лист Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації №13-11/1407 від 23.02.2021 про те, що рішення не виконане станом на 23.02.2021, автомобіль не повернуто. 02.03.2021 відділом отримано лист Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації №13-11/1407 від 23.02.2021 про те, що рішення виконано, згідно акту прийому-передачі транспортного засобу від 24.02.2021 автомобіль повернуто. 09.03.2021 виконавче провадження закінчене у зв`язку повним фактичним виконанням рішення відповідно п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження від 03.02.2021 виведена в окреме виконавче провадження АСВП №64781923 на суму 145 грн, виконана у повному обсязі шляхом звернення стягнення на доходи боржника. Постанова про стягнення штрафу від 18.02.2021 виведена в окреме виконавче провадження АСВП №64781550 на суму 1700 грн, виконана в повному обсязі шляхом звернення стягнення на доходи боржника. Постанова про стягнення виконавчого збору від 03.02.2021 виведена в окреме виконавче провадження на суму 12000 грн, АСВП №64779453, перебуває на виконанні шляхом звернення стягнення на доходи боржника, проводиться утримання, залишок непогашеного виконавчого збору складає 4755 гривень 99 копійок. В матеріалах провадження є постанова Шостого апеляційного адміністративного суду №620/3945/21 від 16.08.2021 за позовом ОСОБА_1 про визнання дій старшого державного виконавця Сушениці К. О. правомірними, позов задоволено частково; в частині скасування постанови про стягнення виконавчого збору відмовлено. Згідно ухвали Касаційного адміністративного суду №620/3945/21 від 27.09.2021 касаційну скаргу на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду №620/3945/21 від 16.08.2021 повернуто скаржнику. За виконавчим провадженням АСВП 64324609 проводились заходи примусового виконання, передбачені ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки даний виконавчий документ підпадає під категорію немайнового характеру. Позивач посилається на висновок, викладений у Постанові Верховного Суду від 30.06.2021 по справі №201/12569/16, де йдеться про витребування та зобов`язання передати майно. За виконавчим листом №744/281/20, виданим 15.01.2021 Семенівським районним судом Чернігівської області, відсутня вимога на витребування майна, а отже і не передбачаються дії державного виконавця щодо вилучення та передачі стягувачу майна за ст.60 Закону України «Про виконавче провадження». З огляду на викладене, відсутня необхідність щодо роз`яснення рішення суду за справою №744/281/20. Враховуючи викладене, в. о. начальника Шумейко Л. А. просить відмовити у задоволенні вимог заяви про роз`яснення рішення суду.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне заяву боржника ОСОБА_1 вирішити за наступних обставин.

З приведених вище відомостей заяви про роз`яснення судового рішення ОСОБА_1 та даних вказаної вище заяви Семенівського відділу державної виконавчої служби у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) убачається, що ОСОБА_1 ставиться питання про роз`яснення рішення суду, котре вже виконане. Разом з тим, постанова про стягнення виконавчого збору, на якій засноване згадане у заяві про роз`яснення судового рішення виконавче провадження № 64779453, виведена в окреме виконавче провадження.

За змістом ч. 2 ст. 271 Цивільного процесуального кодексу України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Отже, для надання судом роз`яснення судового рішення, яке вже виконане, на цей час встановлених законом підстав немає.

Крім цього, оскільки у заяві про роз`яснення судового рішення мова йде про критерії віднесення судового рішення до певної категорії державним виконавцем, що зумовило нарахування визначених сум виконавчого збору, а п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» закріплено принцип незалежності діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців, суд вважає, що шляхом визнання слушним чи помилковим запропонованого ОСОБА_1 роз`яснення судового рішення у порядку цивільного судочинства суд може всупереч закону втрутитися в компетенцію державного виконавця з означення підстав застосування юридичної відповідальності боржника, що не може бути припустимим.

Воднораз необхідно зауважити, що оскарження діянь державного виконавця відносно нарахування та стягнення виконавчого збору, що є похідними від його розуміння сутності судового рішення, в ключі розглядуваної судом заяви саме по собі не може розглядатися за правилами цивільного судочинства з огляду на приписи імперативної норми ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», якою закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання всіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні (правова позиція із цього приводу викладена в Постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року в справі № 522/1405/17, аналогічні правові позиції наведені в Постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року в справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 10 квітня 2019 року у справі № 766/740/17-ц, від 07 лютого 2019 року у справі № 927/769/16).

Отже, підсумовуючи наведене, заява ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення не може бути задоволена як через те, що рішення суду, ухвалене у порядку цивільного судочинства, вже виконане, так і внаслідок того, що підняте у заяві ОСОБА_1 питання вочевидь виходить за межі самого цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 271 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення, поданої у цивільній справі за позовом Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та повернення транспортного засобу до органів соціального захисту населення, відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк апеляційної скарги.

Суддя: О. І. Гнип