Провадження № 2/369/5608/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2021 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі судового засідання Ільченко В.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача у якому просила стягнути з останнього аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.00 коп. У позові зазначає, що відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.06.2014 року з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 21.05.2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Після прийняття вище зазначеного судового рішення ОСОБА_2 сплачував позивачу аліменти на утримання дочки, спочатку у розмірі 3 000 гривень, потім 1 000 гривень. На протязі останніх декількох місяців перестав надавати грошову допомогу. На даний час розмір аліментів, відповідно до рішення Києво-Святошипського районного суду Київської області від 16.06.2014 року у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень 00 копійок не відповідає потребам дитини для її гармонійного розвитку, позивачка зазначає, що її матеріальне становище погіршилось, що на її утриманні мати пенсіонерка, яку потрібно доглядати за станом здоров`я. Ухвалою від 22.09.2021р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, клопотань про розгляд справи у загальному позовному провадженні від учасників справи не надходило. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав частково, а саме аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття., в задоволенні решти позовних вимог просив відмовити. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 21.10.2008р. серії № НОМЕР_1 . Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 31.08.2021р. №04-49/4436 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 03.11.2016 р. і по теп. час., за цією адресою зареєстрована позивачка (копія довідки додається). Як зазначається з консультативного висновку від 11.07.2017 р. мати (копія свідоцтва про народження додається) позивачки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , хворіє на ряд хронічних захворювань, яка потребує матеріальної допомоги. Згідно довідки про доходи від 23.11.2021р. №АБС00000001 ОСОБА_2 , працює в ТОВ «АСТА БУД СЕРВІС» з 02.11.2018р. На даний час займає посаду Директора. Його дохід з 01.05.2021р. по 31.10.2021р. склав 47 038, 14 грн. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст. 141, 180 СК України). Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Способи виконання обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені в ст. 181 СК України, за змістом ч. 3 якої кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі поданих учасниками справи доказів. За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Згідно із ст. 7 Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» з 1 грудня 2021 року для дітей віком від 6 до 18 років становить - 2618 гривень; Суд, при вирішенні позовних вимог по суті і визначенні розміру аліментів з врахуванням вищенаведених обставин, враховуючи стан здоров`я дитини, її вік, з урахуванням того, що позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач має такий матеріальний стан, який би міг дозволити сплачувати аліменти у заявленому розмірі, з урахуванням, мінімального гарантованого та рекомендованого розмірів аліментів на дитину відповідного віку, виходячи з принципу розумності та справедливості вважає, що аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту подання позову до суду, оскільки саме такий розмір з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму та рівного обов`язку батьків утримувати дитину зможе забезпечити належні умови утримання та проживання дитини та не буде порушувати права відповідача. Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них; а також положення ст. 185 СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. При цьому, позивачем надано суду докази, які достеменно свідчать, що ОСОБА_1 понесла витрати на правничу допомогу, оскільки надано рахунок витрат робочого часу адвоката, копія квитанції до прибуткового касового ордеру від 31.08.2021р. підтверджує надання професійної правничої допомоги, а тому суд дійшов висновку задовольнити стягненнення з відповідача на користь позивача 2000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 908 грн, в дохід держави. Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.09.2021р. і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 гривень 00 копійок. Стягнути з ОСОБА_2 , в дохід держави, судовий збір у розмірі 908 грн. Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасник справи, якому повне рішення суде не було вручене у день його винесення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Інформація про позивача: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 . Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , зареєстрований: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 ; ІПН: НОМЕР_3 .

Суддя Л.М.Ковальчук