Провадження № 2/750/2371/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2021 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Лось А.Ю.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним та скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

20.09.2021 позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та просила визнати недійсним договір дарування квартири, адреса: АДРЕСА_1 , укладений ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 26 липня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Анікейчик О.Н. та зареєстрованого за №535, скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2 та стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

08.12.2021 представник позивача через канцелярію суду подав заяву про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та одночасно просив стягнути з відповідачів понесені судові витрати, в тому числі витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 гривень.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заяву про закриття провадження по справі та наполягала на стягненні з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу.

Представник відповідачів пояснив суду, що проти закриття провадження по справі не заперечує, проте відповідачі позов не визнавали та подавали відзиви на позовну заяву від кожного відповідача окремо, в яких просили відмовити в задоволенні позову, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідачів судових витрат на професійну правничу допомогу.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

За приписами п. 2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно з частиною другою статті 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Частина третя статті 142 ЦПК України визначає, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Правовий аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

З матеріалів справи убачається, що після відкриття провадження у справі, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, мотивуючи її тим, що 22 жовтня 2021 року надійшли кошти на рахунок ОСОБА_1 на виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 09.07.2021 року по справі № 750/5864/20, а тому внаслідок задоволення відповідачами матеріальних вимог позивача у справі № 750/5864/20 відпали підстави для визнання недійсним договору дарування квартири за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 26 липня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Анікейчик О.Н. та зареєстрованого за №535 та державної реєстрації права власності на вказану квартиру за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у зв`язку з чим зникли підстави з приводу яких вона змушена була звернутися до суду за захистом порушеного права, а тому вона не має наміру підтримувати заявлені позовні вимоги. Фактичний зміст зазначеної заяви свідчить про відмову позивача від позову унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, разом з тим правовою підставою закриття провадження у справі ОСОБА_1 вказала відсутність предмета спору.

Одним із основних принципів цивільного судочинства є диспозитивність, зокрема стаття 13 ЦПК України зобов`язує суд розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог, а учаснику справи надає право розпоряджатися своїми правами, у тому числі вчиняти чи не вчиняти ті чи інші процесуальні дії, на власний розсуд.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, а також положень частини третьої статті 142 ЦПК України у поєднанні із статтею 255 ЦПК України, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України), не є відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України підставою для стягнення з відповідачів на користь позивача понесених ним судових витрат.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним та скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Призначено підготовче засідання на 05.11.2021 на 10 годину 00 хвилин. Запропоновано відповідачам протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову.

28.10.2021 відповідачами до суду подано відзив проти позову ОСОБА_1 .

05.11.2021 в судовому засіданні за участі представника позивача та представника відповідачів проведено підготовче засідання та Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.11.2021 закрито підготовче провадження, призначено цивільну справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 10.12.2021 року о 9 год. 00 хв., а тому за наведених підстав стягненню з відповідачів понесені ОСОБА_1 судові витрати не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Тому слід повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору в сумі 454 грн. 00 коп. сплаченого при поданні позову.

Враховуючи викладене, керуючись п. 2 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним та скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Повернути ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з державного бюджету 50% судового збору в сумі 454 грн. 00 коп. сплаченого при поданні позову.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.В. Карапута