Справа № 638/1559/21
Провадження № 2-з/638/145/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

секретаря Суркової М.О..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу частки житлового будинку недійсним,-

в с т а н о в и в:

Позивачі звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 48/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Малаховою Г.І., р.№41; заборонити ОСОБА_3 здійснювати будь-які дії з майном, що складає 48/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі проникнення до житлового будинку літ. «И-2» розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Свою заяву обґрунтовує тим, що рішенням суду за ОСОБА_1 визнано право власності на житловий будинок літ. «И-2» з терасою літ. «и-1» та прибудовою літ. «И», розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 151,9 кв.м., житловою площею 105,5 кв.м. Право власності на 52/100 частини житлового будинку літ. "А-1" зареєстрована за ОСОБА_2 . ОСОБА_4 уклала договір купівлі-продажу 48/100 частини житлового будинку з надвірними будівлям , розташованими за адресою: АДРЕСА_1 з ОСОБА_3 та на даний час з 21.01.2021 року право власності на майно позивача, що складається в тому числі, з житлового будинку літ. «И-2» з терасою літ. «и-1» та прибудовою літ. «И», розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 151,9 кв.м., житловою площею 105,5 кв.м. перейшло і до нього. Оскільки є ризик, що спірне майно може бути відчужене відповідачем, що зробить неможливим виконання судового рішення щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу, просить накласти арешт на вказане майно.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як зазначено в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно абзацу першого ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 19.03.2012 року за ОСОБА_1 визнано право власності на житловий будинок літ.И-2 з терасою літ.и1 та прибудовою лит.И, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 151,9 кв.м., житловою площею 105,5 кв.м. 20.11.2020 року представником ОСОБА_4 направлено позивачу пропозицію про намір продати належні ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності 48/100 частини об`єкту нерухомого майна: житлові будинки літ.А-1, загальною площею 99,5 кв.м., житловою площею 61,7 кв.м. та літ.И-2, загальною площею 97,1 кв.м., житловою площею 71,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 30.06.2004 року 48/100 на житлові будинки літ. «А-1», літ. «И-2» з надвірними будівлями у АДРЕСА_1 загальною площею 196,6 кв.м., житловою площею 133,3 кв.м., площею земельної ділянки 604 кв.м., належить ОСОБА_5 , 52/100 ОСОБА_2 09.06.2020 року право власності на 48/100 зареєстровано за ОСОБА_4 на житлові будинки: літ.А-1 загальною площею 99,5, житловою площею 61,7 кв.м., літ.И-2 загальною площею 97,1 кв.м., житловою площею 71,6 кв.м. За витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №2.01.2021 року ОСОБА_1 належить 52/100 частини нерухомого майна: житлові будинки: літ. «А-1», загальною площею 44,7 кв.м, житловою площею 27,8 кв.м., літ. «И-2», загальною площею 151,9 кв.м., житловою площею 105,5 кв.м. з відкритою верандою літ. «и3» у АДРЕСА_1 . За копією договору купівлі-продажу від 21.01.2021 року ОСОБА_3 придбав 48/100 часток у праві спідьної часткової власності на житлові будинки: літ.А-1 загальною площею 99,5 кв.м., житловою площею 61,7 кв.м., літ.И-2 загальною площею 97,1 кв.м., житловою площею 71,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачі звернулись до суду з позовом про визнання недійсним вищезазначеного договору купівлі-продажу 48/100 часток житлових будівель.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню в частині заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії по відчуженню майна.

Щодо саме накладення арешту на 48/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями та заборони ОСОБА_3 , здійснювати будь-які дії з майном, в тому числі проникнення до житлового будинку літ. «И-2» розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Виключною метою забезпечення позову є забезпечення майбутнього виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, при цьому позивачами не доведено, що відповідач вчиняє будь-які дії щодо 48/100 часток житлового будинку, крім того вжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна є максимально можливим обмеженням прав власника майна, що може обмежити, відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», і право на користування житлом, а тому не буде співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами, є втручанням у право власника майна на користування своєю власністю, ще до вирішення питання про правомірність правочину.

Таким чином, забезпечення позову шляхом заборони здійснення реєстраційних дій щодо державної реєстрації переходу права власності будь-яких осіб вказаного нерухомого майна не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу. Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті та є достатнім для забезпечення виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивача, та виключить можливість обмеження права відповідача на користування нерухомим майном у повному обсязі.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу частки житлового будинку недійсним- задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження 48/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І., реєстраційний № 41, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно, але може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на увалу суду першої інстанції подається до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий