КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 лютого 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Березовенко Р.В., Мостова Г.І.,

секретар Рудик О.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про відмову від апеляційної скарги на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Російської Федерації про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року позивачі звернулись до суду з позовом до Російської Федерації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовували тим, що у квітні 2014 року, після незаконної агресії Російської Федерації позивачі були зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їм по 1/4 частині на праві власності. Негативні наслідки збройної агресії Російської Федерації проти України призвели до втрати житла і майна позивачами та стали причиною вимушеного їх переселення у червні 2014 року до м. Києва. Також вказували, що ним завдано істотної майнової та моральної шкоди. На території м. Горлівки діяла жорстка російська пропаганда, не можна було говорити українською мовою та носити будь-яку українську символіку. З квітня 2014 році у м. Горлівка почали з`являтися збройні формування Російської Федерації. Залізницею їздили ешелони військової техніки без розпізнавальних знаків, по місту пересувалися автомобілі з російськими номерами, на блокпостах стояли озброєні окупанти, які зупиняли автомобілі та перевіряли документи тощо. Фактичне проживання в умовах війни давало підстави реально сприймати загрозу бути вбитим або пораненим. У зв`язку з чим, вони вимушені були покинути власну оселю. Вважають, що діями відповідача їм було завдано моральної шкоди, яку вони оцінюють в 1 148 935,72 грн., що еквівалентно 35 000,00 євро, кожному.

Завдання майнової шкоди позивачі обґрунтовують тим, що внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України порушено їхні майнові права щодо користування належним їм майном та вилучати корисні властивості належного їм майна для задоволення власних потреб, шляхом передачі іншим особам в оренду квартири. Вказують, що за період з червня 2014 року по вересень 2018 року (51 місяць) позивачі зазнали збитків у вигляді упущеної вигоди. З урахуванням середньої місячної вартості оренди двокімнатної квартири в м. Горлівка Донецької області 2 666,66 грн., розмір упущеної вигоди за 51 місяць позивачі оцінили в 33 999,91 грн. кожному (а.с.2-11).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.02.2020 позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Російської Федерації про відшкодування шкоди задоволено частково. Стягнуто з держави Російської Федерації на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. Стягнуто з держави Російської Федерації на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с.107-111).

В апеляційній скарзі позивачі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просять скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити у повному обсязі вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Вказують, що можливість застосування приписів та ст., ст.. 224, 225 Господарського кодексу України до даної справи є сумнівним, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського кодексу України не є предметом регулювання цього Кодексу майнові та особисті немайнові відносини, що регулюються Цивільним кодексом України. Наявність у відповідача, яким у цій цивільній справі є Російська Федерація, протиправної поведінки, негативного результату такої поведінки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками (вини відповідача) в комплексі вбачається з: матеріалів цієї справи; з рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06.10.2017 у цивільній справі № 756/9423/16-ц, яке не оскаржувалось з боку Російської Федерації у встановленому порядку та набрало законної сили, яким встановлено юридичний факт вимушеного переселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.113-117).

Відзиву від відповідача не надходило.

17.12.2020 від представника позивачів ОСОБА_3 надійшла заява про відмову від апеляційної скарги.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Вивчивши та дослідивши матеріали справи колегія суддів, вважає за можливе прийняти відмову представника позивачів від апеляційної скарги та закрити апеляційне провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення апеляційного провадження.

Вказана дія є правом особи, яка подала апеляційну скаргу, представник позивачів ОСОБА_3 наділена правом відмови від апеляційної скарги, наслідки відмови від апеляційної скарги позивачам роз`яснені та відомі, про що зазначено у заяві, тому заява підлягає задоволенню.

керуючись статями 364, 381, 383 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Прийняти відмову представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про відмову від апеляційної скарги на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Російської Федерації про відшкодування шкоди закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

Г.І. Мостова