Провадження № 2-др/522/85/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

судді Свяченої Ю.Б.,

за участі секретаря судового засідання Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одеса заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер» про ухвалення додаткового рішення щодо здійснення розподілу судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

Приморським районним судом м. Одеси 22.06.2021 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмарин», Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Дока Україна Т.О.В.», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер Трейд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Вікант», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер», Товариства з обмеженою відповідальністю «Крафт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайт-Мув», треті особи: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Петровська Олена Володимирівна, Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Медведенко Галина Валеріївна, Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Делі Наталія Георгіївна, Державний реєстратор КП «Агенція державної реєстрації» Сосніна Ганна Валеріївна, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про переведення прав покупця, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна, визнання договорів недійсними, скасування записів про право власності та про обтяження.

До суду 27.07.2021 року надійшла заява представника товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер», в якій він просить ухвалити додаткове рішення по справі № 947/34765/20, яким розподілити судові витрати по справі між сторонами, а саме; стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ХАНБЕР» судові витрати в загальному розмірі - 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч) гривень.

19.10.2021 року до суду подані письмові заперечення представника позивача, в яких від просить відмовити у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер» про ухвалення додаткового рішення щодо здійснення розподілу судових витрат, посилаючись на пропуск строку для постановлення ухвали про стягнення судових витрат, та на недоведеність заяви.

У судове засідання 06.12.2021 року з`явився представник позивача, який просив відмовити у задоволенні заяви та представник ТОВ «Ханбер», який просив задовольнити заяву, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, викликані.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

У статті 133 ЦПК України перелічено види судових витрат. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 5, 6 ст. 142 ЦПК України встановлено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч.9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Пунктом 2 частини 5 статті 265 ЦПК передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Статтею 258 ЦПК України визначено, що судовими рішеннями є ухвали, рішення, постанови, судові накази. Також частиною 2 цієї статті передбачено, що питання про залишення заяви без розгляду вирішується судом шляхом постановлення ухвали.

Частиною 3 статті 257 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до положень частини 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення (у нашому випадку - ухвалу як один із видів судового рішення), може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові виграти.

Частиною 3 цієї ж статті 270 ЦПК України визначено: суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення у тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви; додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Заявник посилається на те, що про ухвалу суду від 22.06.2021 року він дізнався лише 12.07.2021 року. Доказів на спростування даного твердження суду не надано, а тому суд не вважає пропущеним строк звернення ТОВ «Ханбер» до суду з даною заявою.

Стаття 178 ЦПК України зобов`язує сторони разом із першою заявою по суті спору подавати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

З матеріалів справи вбачається, що цей обов`язок ТОВ «Ханбер» було виконано шляхом подання до суду першої інстанції розрахунку судових витрат, що відображався в п. 4.2. письмових пояснень від 22.06.2021 року.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 червня 2021 року по справі № 550/936/18.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19).

З наданих суду доказів вбачається, що 16.08.2019 р. між Адвокатським об`єднанням «CІ.EЛ.EC.» та ТОВ «ХАНБЕР» укладено договір № 18 про надання професійної правничої (правової) допомоги

01.03.2021 р. між Адвокатським об`єднанням «СІ.ЕЛ.ЕС» та ТОВ «ХАНБЕР» підписано додаткову угоду № 8 до договору № 18 про надання професійної правничої (правової) допомоги, у п. 1 встановлено, що Клієнт надає доручення Адвокатському об`єднанню на представництво інтересів Клієнта в межах розгляду Приморським районним судом м. Одеси судової справи № 947/34765/20, за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС», ТОВ «БУДМАРИН», ТОВ «ДОКА УКРАЇНА Т.О.В.», ТОВ «ХАНБЕР ТРЕИД», ТОВ «ФІРМА «В1КАНТ», TOB «ВІКАНТ», ТОВ «ХАНБЕР», ТОВ «КРАФТ», ТОВ «ЛАЙТ-МУВ», треті особи - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Петровська О,В., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округ. Медведеико Г.В., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Далі Н.Г., державний реєстратор КП «Агенція державної реєстрації» Сосніна Г.В., Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, про переведення прав покупця, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна, визнання договорів недійсними, скасування записів про право власності та про обтяження, зокрема (але не виключно): доручення з питання підготовки, підписання та подання відзиву на позов, письмових пояснень, всіх необхідних процесуальних документів по справі та додатків до них, з правом їх підписання, а також представництва інтересів Клієнта в ході здійснення судочинства в суді першої інстанції, складання та подання всіх необхідних, на думку адвокатів Адвокатського об`єднання, документів, усних та письмових пояснень, збирання доказів, виконання інших (без обмежень) дій, що будуть необхідні для належного та якісного представництва інтересів Клієнта.

У пункті 2 додаткової угоди № 8 до договору №18 про надання професійної правничої (правової) допомоги, сторони погодили, що розмір гонорару по справі складає 30 000,00 грн.

До того ж, до узгодженої з ТОВ «ХАНБЕР» вартості послуг АО «СІ.ЕЛ.ЕС.» були включені всі накладні поштові та транспорті виграти (у тому числі, але не виключно: транспортні втрати, податки (5%) і ЄСВ, вартість послуг поштових установ з прийняття до відправлення кореспонденції по даній справі (квитанції надані разом з процесуальними документами по справі, тобто наявні в матеріалах судової справи), вартість частки ціни оренди робочих місць адвокатів АО «СІ.EЛ.EC» протягом часу роботи з надання правничої допомоги на користь Відповідача 9 по даній справі, вартість ресурсів, використаних при наданні правничої допомоги, зокрема, але не виключно: канцелярії, обслуговування поліграфічного устаткування, гонорару роботи помічників адвокатів, задіяних при наданні правничої допомоги, тощо.

З матеріалів справи вбачається, що станом на теперішній час ТОЙ «ХАНБЕР» оплатило 25 000,00 грн. вартість професійної правничої допомоги адвокатів Адвокатського об`єднання «СІ.ЕЛ.ЕС.» за представництво інтересів ТОВ «ХАНБЕР» у Приморському районному суді м, Одеси по справі № 947/34765/20, відповідно до платіжних доручень № 407 від 02.07.2021 р, на підставі акту-рахунку № 26 від 01.07.2021 р. та відповідного акту приймання-передачі № 1 від 09.07.2021 р. щодо виконання доручення ТОВ «ХАНБЕР», наданого згідно з вищенаведеними договором і додатковою угодою № 8.

Тобто, суду доведено як дійсність так і необхідність вказаних судових витрат.

Проте, суд, з`ясовуючи розумність розміру судових витрат з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи вбачає, що слухання справи тривало близько пів-року, в зв`язку з чим було призначено фактично три судових засідання, які відкладалися за клопотаннями учасників справи. Вказане свідчить про те, що рівень складності справи не вимагав значного обсягу правничої допомоги, в тому числі такого обсягу часу, який зазначений в акті виконаних робіт як витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг).

В зв`язку з цим, зважаючи на конкретні обставини справи, принцип змагальності сторін та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а саме їх дійсність, необхідність та розумність їх розміру, ураховуючи складність справи та фінансовий стан її учасників, суд погоджується з доводами відповідача щодо понесення Товариством судових витрат на правничу допомогу, суму яких, що підлягає стягненню, визначає в розмірі 10000 грн.

Керуючись ст.ст. 133-142, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер» про ухвалення додаткового рішення щодо здійснення розподілу судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ХАНБЕР» (; адреса реєстрації юридичної особи: 65014, м. Одеса, Віри Інбер, 5, офіс 1) судові витрати в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень,

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали. У разі якщо ухвала була постановлена без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 08.12.2021 року.

Суддя Ю.Б.Свячена

06.12.2021