Справа № 740/5332/21
Провадження № 2/740/1424/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Зінич А. С.,

учасники справи:

- позивачка ОСОБА_1 ,

- відповідач ОСОБА_2 ,

- представник відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

установив:

У вересні 2021 року позивачка подала до суду вказаний позов, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання їхнього спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку щомісячно на період навчання, починаючи з 01 вересня 2021 року до досягнення сином 23 років за умови продовження навчання.

Позов мотивований тим, що з липня 1998 року до січня 2005 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 . Після розлучення відповідач на підставі рішення суду зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини до досягнення повноліття.

У 2020 році син вступив до Київського політехнічного інституту імені Ігоря Сікорського, де продовжує навчатися; термін навчання до 30.06.2024 року, форма навчання - денна.

Син проживає у гуртожитку, вартість проживання в якому складає 590 грн за місять, навчається на денній формі і позбавлений можливості працювати та себе забезпечувати, тому перебуває на повному утриманні позивачки, яка не взмозі матеріально забезпечувати його, оскільки має невелику заробітну плату. Зазначила, що відповідач має нормальний стан здоров`я, не має на утриманні інших осіб, має стабільний дохід, у зв`язку з чим має можливість сплачувати аліменти. Факт здійснення підприємницької діяльності та отриманні регулярного доходу встановлено вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 червня 2021 року у справі № 740/2176/21.

У заяві відповідач просив відмовити у задоволенні позову про стягнення з нього аліментів у розмірі саме 1/4 частини заробітку, при цьому не заперечував проти стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно на період навчання. Зазначив, що офіційно працевлаштований до ФОП ОСОБА_6 на посаду водія, де отримає заробітну плату в розмірі 5000 грн, з яких йде відрахування на погашення заборгованості зі сплати аліментів на користь позивачки згідно з постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.11.2021 року ВП № 14878606 (на сьогоднішній день заборгованість становить близько 50 000,00 грн), решта спрямовується на утримання дитини від іншого шлюбу - ОСОБА_7 , 2005 року народження. Крім цього, відповідач сплачує щомісячно по 2000 грн обов`язкові платежі за кредитним договором № 56 від 29.12.2011 року.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 02 листопада 2021 року, 16-00 год., яке в подальшому було відкладено на 08-30 год. 09 грудня 2021 року.

У судовому засіданні позивачка підтримала позов з викладених у ньому обставин та просила задовольнити.

Відповідач та його представник визнали позов частково у частині стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача. Пославшись на те, що саме такий розмір аліментів він спроможний сплачувати з урахуванням обставин щодо наявності в нього другої дитини, кредитних зобов`язань та розміру його щомісячного доходу близько 7000,00 грн.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази кожного окремо та в сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено і не заперечується сторонами, що відповідач у справі - ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Син сторін - ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю ОСОБА_7 .

У 2020 році ОСОБА_4 вступив на навчання до Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського»; термін навчання до 30.06.2024 року, форма навчання - денна за держзамовленням; проживає в кімнаті гуртожитку № 1 .

За твердженням позивачки, вартість проживання в гуртожитку складає 569,00 грн за один місяць. Син навчається на денній формі навчання та не має змоги самостійно заробляти, що підтверджується наданою позивачкою довідкою про доходи ОСОБА_4 .

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 червня 2021 року ОСОБА_2 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 164 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Постановою державного виконавця Ніжинського ВДВС від 18 листопада 2021 року ВП № 14878606 встановлено, що боржник ОСОБА_2 працює та отримує заробітну плату у ФОП ОСОБА_6 , заборгованість станом на 18 листопада 2021 року становить 36 023,60 грн, сума штрафу на користь стягувача - 15 545,78 грн, а всього - 51 569,38 грн; постановлено звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 .

Також установлено, що у відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася друга дитина - ОСОБА_7 .

Згідно з наданими відповідачем документами, він перебуває в договірних зобов`язаннях з АТ «Державний ощадний банк України» на підставі укладеного 29 грудня 2011 року іпотечного договору.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які навчаються, встановлено главою 16 Сімейного кодексу України (далі - СК України), зокрема ст. 199 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Частина 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно (п. 17).

У ч. 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положеннями ст. 12 ЦПК України ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 1 - 3 ст. 13 ЦПК України).

За приписами ст. 76 ЦПК України д оказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У силу вимог ст. 77 ЦПК України н алежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Питання достатності доказів урегульоване ст. 80 ЦПК України, згідно з якою д остатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено у ч. 1 ст. 81 ЦПК України, к ожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 5 - 7 ст. 81 ЦПК України).

Разом з цим відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України о бставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд установив, що спільний син сторін досяг повноліття та продовжує навчання у вищому навчальному закладі - інституті на денній формі навчання, навчання в якому безоплатно.

Відповідач є працездатною особою, працює водієм у ФОП ОСОБА_6 та, за його твердженням, отримує щомісячний дохід у розмірі близько 7000,00 грн.

При визначенні розміру аліментів на навчання спільного сина сторін суд також ураховує можливість відповідача як працездатної особи надавати допомогу на утримання повнолітнього сина під час навчання, часткове визнання ним позову, наявність у нього другої дитини, кредитних зобов`язань, а також заборгованості зі сплати аліментів за минулий період у розмірі близько 50 000,00 грн, яка погашається з його заробітної плати.

Ураховуючи принципи розумності і справедливості, завдання та основні засади цивільного судочинства, регламентовані ст. 2 ЦПК України, з урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) на час навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років, вважаючи такий розмір аліментів достатнім і справедливим за конкретних обставин цієї справи.

У порядку розподілу судових витрат між сторонами у справі за ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за подання позовної заяви до суду, адже позивачка звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 - 82, 89, 141, 259, 263 - 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 (одна шоста) частини від заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 23 вересня 2021 року до закінчення навчання, але не довше, як до досягнення ОСОБА_4 23 років.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене і підписане 13 грудня 2021 року.

Суддя І. М. Шевченко