Провадження № 2/161/995/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань Жаловаги І.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки,

В С Т А Н О В И В:

24.07.2020 позивач ОСОБА_4 звернувся в суд в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5 з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Позов мотивував тим, що 19.07.2015 по вул. Шота Руставеллі в м. Луцьку сталася ДТП за участю відповідача ОСОБА_2 , яка керуючи автомобілем «КІА», здійснила наїзд на неповнолітню доньку позивача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В результаті ДТП донька позивача отримала тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, була госпіталізована на лікування до Волинського обласного дитячого територіального медичного об`єднання, перебувала на тривалому стаціонарному лікуванні.

За фактом вказаної ДТП здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, постанова про закриття кримінального провадження від 14.03.2018 була скасована ухвалою Луцького міськрайонного суду від 13.04.2018.

Вказує, що внаслідок ДТП, йому та його доньці було завдано моральну шкоду, яку оцінює у 100 000 грн., оскільки донька зазнала значних травм, страждань як фізичних так і душевних, він як батько в свою чергу переніс душевні страждання через травмування дитини, отримані ушкодження потребували тривалої реабілітації, що так негативно відображалось на доньці.

А тому, просив суд стягнути з ОСОБА_2 100 000 грн. відшкодування заподіяної моральної шкоди та судові витрати у справі.

Ухвалою суду від 03.08.2020 було ухвалено розгляд вказаної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

У встановлений строк, від відповідача на адресу суду надійшов відзив.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав з підстав викладених в заяві. Вимоги позову просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 кожен зокрема, в судовому засіданні позов визнали частково, суду пояснили, що мав місце наїзд на дитину, відповідач добровільно надавала допомогу на лікування дитини, батьки дитини спочатку відмовились від допомоги, потім шкоду оцінили в 50 000 грн., що є значною сумою. ОСОБА_2 згідна компенсувати завдану шкоду, однак в розумному розмірі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як визначено ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування шкоди, позивач зазначив, що внаслідок наїзду автомобіля під керуванням відповідача його малолітня дитина зазнала фізичних та душевних страждань, дитина проходила тривалу реабілітацію, він як батько зазнав значного тривалого стресу.

З постанови про закриття кримінального провадження від 28.09.2015 вбачається, що 19.07.2015 о 20 год. 40 хв. по вул. Ш.Руставелі, 11, пішохід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раптово вибігла на проїзну частину дороги із-за припаркованого автомобіля, внаслідок чого на неї було скоєно наїзд автомобілем «КІА» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась прибудинковою територією. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_5 , отримала тілесні ушкодження (а.с.26-35).

З виписки № НОМЕР_2 із медичної картки стаціонарного хворого (а.с.6) встановлено, що ОСОБА_5 знаходилася на стаціонарному лікуванні в реанімаційному та ортопедо-травматологічному відділені. Була доставлена швидкою допомогою, після ДТП.

Загальна тривалість перебування на лікуванні з 19.07.2015 по 12.08.2015.

Заключний діагноз встановлений: полі травма, ЗЧМТ, забій головного мозку, вдавлений перелом лівої тім`яної кістки, закритий косий перелом правої стегнової кістки в с/з, травматичний вивих у лівому кульшовому суглобі, забійні садна обличчя, лівої лопатки нижніх кінцівок (а.с. 6).

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.6 своєї постанови №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Із роз`яснень, даних в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», вбачається, що розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 не заперечувала того факту, що нею було здійснено наїзд на неповнолітню ОСОБА_5 . Свою вину не заперечувала.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд вбачає наявний причинно-наслідковий зв`язок між травмами, отриманими неповнолітньою ОСОБА_5 внаслідок ДТП, та розладом її здоров`я.

При цьому, суд бере до уваги, що за наслідками проведеної судової інжерно-транспортної експертизи, в межах кримінального провадження, було встановлено, що ОСОБА_2 в умовах дорожньої ситуації не мала технічної можливості уникнути наїзду на малолітнього пішохода (а.с. 7-10).

Враховуючи ту обставину, що з вини відповідача ОСОБА_2 завдано шкоду здоров`ю доньці позивача, через що, як сама дитина так і батько зазнали хвилювань, суд дійшов висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути кошти за заподіяну моральну шкоду.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд, у відповідності до ст. 23 ЦК України, враховує, малолітній вік доньки позивача, яка внаслідок ДТП зазнала значних травм, нервовий стрес, глибину душевних та фізичних страждань, як самої дитини так і батьків, ступінь ушкодження здоров`я, зокрема те, що завдані ушкодження спричинили розлад здоров`я, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, а також ступінь вини відповідача, яка в умовах дорожньої ситуації не мала технічної можливості уникнути наїзду на малолітнього пішохода.

Разом з тим, суд враховує те, що стороною позивача не надано доказів того, що страждання і дитини і батьків мають тривалий характер і існують дотепер.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з урахуванням установлених ст.3 ЦК України засад розумності і справедливості, суд дійшов висновку, що слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача 25 000 грн. моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я його неповнолітній доньці ОСОБА_5 .

Суд вважає, що такий розмір відшкодування є співмірним із завданими моральними стражданнями позивачу та його неповнолітній доньці, цілком реальним для його відшкодування винною особою та справедливим.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог (66,50%= 1397,83 грн.).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в користь ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень моральної шкоди та 250 (двісті п`ятдесят) гривень судового збору.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 08.02.2021.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій