ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/985/20
Провадження №2/477/65/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді Глубоченка С.М.,

за участі секретаря судового засідання Спіркіної М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 15 квітня 2020 року №8572, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості в сумі 8129,60 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що в червні 2020 року на поштову адресу отримав постанову про відкриття виконавчого провадження №62189342, яка була постановлена приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною на підставі виконавчого напису від 15 квітня 2020 року №8572, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про стягнення з нього на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс». Уважає указаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки він до вчинення виконавчого напису не одержував документів про наявність боргу перед відповідачем та необхідність погашення такого боргу. Крім цього, він не отримував документи щодо відступлення права вимоги до відповідача. Зазначив, що відповідач не надсилав на його адресу вимогу про погашення простроченої заборгованості із зазначенням суми погашення та з повідомленням про позасудовий спосіб її стягнення.

Ухвалою судді від 17 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

09 вересня 2020 року вжито заходи для забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні від 27 травня 2020 року №62189342, що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, яке відкрите за оскаржуваним виконавчим написом від 15 квітня 2020 року за №8572, який вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем до набрання судовим рішенням по справі законної сили.

12 листопада 2020 року судом витребувано у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича належно завірену копію нотаріальної справи з вчинення виконавчого напису від 15 квітня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №8572; витребувано у товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс»: виконавчий напис від 15 квітня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за №8572, вчинений приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем та документи, надані для одержання виконавчого напису, зокрема належно завірений договір (кредитний договір), укладений з ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» або іншою особою, виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості та інші документи.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій позовну заяву підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглядати за його відсутності.

Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» у судове засідання свого представника не направило, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідач приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального та відеозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до частини шостої статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Складання повного рішення судом відкладено до 11 лютого 2021 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази по справі суд установив наступне.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»), зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій).

Виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість вчиняються нотаріусами для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно приписів статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пунктів 1, 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо:подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року (підпункт 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій).

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (підпункт 3.3 Порядку вчинення нотаріальних дій).

Відповідно до підпунктів 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, безспірність заборгованості підтверджується документами, чітко визначеними Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Як убачається з Правової позиції Верховного Суду України, висловленої у справі за №6-887цс17, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості.

Проте, не свідчить про наявність спору щодо заборгованості лише та обставина, що у виконавчому написі зазначена більша сума заборгованості, ніж у повідомленні, надісланому стягувачем боржнику в процедурі звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

16 червня 2018 року між позивачем ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» укладений договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №295146-А, згідно якого позивачу надано грошові кошти в сумі 4000,00 грн зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 1,33% на день з річною відсотковою ставкою в розмірі 478,8% (а.с.85-95).

11 березня 2020 року відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» звернулось до позивача з претензією, як правонаступник усіх прав та обов`язків товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» відповідно до договору відступлення прав вимоги за кредитним договором від 27 вересня 2018 року, з яким останнім 16 червня 2018 року було укладено договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №295146-А, щодо повернення у встановлений строк суми кредиту та сплатити відсотки за його користування (а.с.100).

Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №295146-А, ОСОБА_1 має заборгованість перед товариством з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» за кредитним договором від 16 червня 2018 року №295146-А станом на 11 березня 2020 року (включно), яка складає 8129,60 грн (а.с.101).

15 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис, який зареєстрований за №8572 про стягнення з про стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором від 16 червня 2018 року №295146-А, укладеним з товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення права вимоги від 27 вересня 2018 року №40071779-5 є товариство з обмежено відповідальністю «Фінфорс», заборгованості в сумі 8129,60 грн, яка утворилась станом на 27 вересня 2018 року по 11 березня 2020 року та складається з суми заборгованості по кредиту 4000,00 грн, суми заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 1489,60 грн, суми заборгованості по штрафам і пені 2640,00 грн (а.с.107).

10 серпня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною винесено постанову про відкриття провадження з примусового виконання виконавчого напису від 15 квітня 2020 року за №8572, який вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем (а.с.9).

Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом з урахуванням пункту 2 Переліку документів за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Згідно пункту 2 указаного Переліку, для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, необхідно надати оригінал кредитного договору; засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, яка набрала законної сили 01 листопада 2017 року у справі 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у частині внесення змін до пункту 2.

Ухвалою суду від 12 листопада 2020 року в приватного нотаріуса Броварського нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича витребувано належно завірену копію нотаріальної справи з вчинення виконавчого напису від 15 квітня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №8572.

Однак, станом на сьогоднішній день, до суду вищезазначені витребувані документи не надійшли та виконання ухвали суду про витребування доказів приватного нотаріуса Броварського нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем проігноровано.

Відповідно до положень статті 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.

У судовому засіданні судом установлено, що існує спір щодо заборгованості та щодо факту зобов`язальних відносин між сторонами.

Розмір боргових зобов`язань, який визначений у виконавчому написі нотаріуса не підтверджений випискою по рахункам договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 27 вересня 2018 року №40071779-5, зазначеного у виконавчому написі, а також відсутні докази належного направлення позивачу та отримання ним письмової вимоги щодо сплати заборгованості за вказаним договором.

Згідно з частинами 14 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Обов`язок доказування міститься й в приписах статті 81 ЦПК України.

Відповідач не довів належними та допустимими доказами безспірність заборгованості, що не визнається позивачем.

Ураховуючи викладені обставини суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, що є наслідком задоволення позову в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Ураховуючи положення статті 141 ЦПК України та приписи Закону України «Про судовий збір», судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Отже, з відповідачів підлягає стягненню в рівних долях на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 1261,20 грн, що складаються з судового збору за подання позову та подання заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини сьомої статті 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Керуючись статями 258, 259, 263, 265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 15 квітня 2020 року №8572, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості в сумі 8129,60 грн за кредитним договором від 16 червня 2018 року №295146-А укладеним з товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН».

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» та приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича на користь ОСОБА_1 в рівних долях судовий збір в сумі 1261,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», 01042, м.Київ, провул. Новопечерський, 19/3, корпус 2, офіс 9, код в ;

відповідач приватний нотаріус Броварського нотаріального округу Київської області Колейчику Володимиру Вікторовичу, 07401, м. Бровари Київської області, вул. Грушевського, 15, офіс 6.

Повне рішення складено 11 лютого 2021 року.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО