У Х В А Л А

04 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 299/89/20

провадження № 61-1585ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на постанову Закарпатського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (далі - ПАТ «Укртелеком») про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботіу розмірі 165 963,60 грн.

Позов обгрунтований тим, що рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 05 серпня 2015 року позивач поновлений на посаді інженера лінійних споруд електрозв`язку та абонпристроїв другої категорії ПАТ «Укртелеком»; стягнено з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та 5 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди; допущено негайне виконання рішення суду в частині зобов`язання відповідача поновити позивача на роботі.

Додатковим рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24 листопада 2015 року стягнено з ПАТ «Укртелеком» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 25 539,08 грн, допущено негайне виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку за один місяць у розмірі 3 600,45 грн.

Постановою Верховного Суду України від 22 листопада 2017 року залишено в силі вищезазначені рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області.

Відповідач тривалий час не виконував судові рішення та створював позивачу перешкоди у фактичному поновленні на роботі. Після ухвалення Закарпатським апеляційним судом постанови від 02 жовтня 2019 року позивач поновлений на роботі.

Додатковим рішенням Виноградівського районного суду від 24 листопада 2015 року визначений середньоденний заробіток позивача за два повні місяці роботи до звільнення (січень-лютий 2015 року) у розмірі 171,45 грн.

Час затримки виконання відповідачем рішення про поновлення позивача на роботі за період з 25 листопада 2015 року до 09 жовтня 2019 року становить 968 робочих днів. Отже, сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі становить 165 963,60 грн (171,45 грн х 968 робочих днів).

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1 просив стягнути на його користь з ПАТ «Укртелеком» середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі у розмірі 165 963,60 грн.

Рішенням Виноградівського районного суду від 24 лютого 2020 року в позові відмовлено.

Відмовивши в позові, суд першої інстанції виходив із його необґрунтованості та недоведеності, оскільки позивач не підтвердив належними і допустимими доказами обставини перебування в трудових відносинах із відповідачем, надав суду неналежні копії судових рішень, а підстави для звільнення позивача від доказування цих обставин відсутні.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2020 року скасовано, позов задоволено, стягнено з ПАТ «Укртелеком» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі - 165 963,60 грн.

Суд апеляційної інстанції встановив, що затримка виконання рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 05 серпня 2015 року щодо негайного поновлення ОСОБА_1 на роботі виникла з вини роботодавця - ПАТ «Укртелеком», тому позов підлягає задоволенню.

У січні 2021 року ПАТ «Укртелеком» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Закарпатського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України розмір прожиткового мінімуму дляпрацездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 01 січня 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 270,00 грн.

Предметом спору у зазначеній справі є стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботіу розмірі 165 963,60 грн. Ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн*100=227 000,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вимог закону і окремого визнання її такою не потребує.

У касаційній скарзі заявника немає посилання на зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки, як і на докази на їх підтвердження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувана заявником постанова Закарпатського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року постановлена у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на постанову Закарпатського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко