Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3571/19
Номер провадження2/711/108/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого - судді Казидуб О.Г.

секретаря судового засідання Зайцевої О.І.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача адвоката: Топор А.І.

представника відповідача адвоката: Весеньова Є.В.

представника третьої особи: Тимчук О.В.

представника третьої особи: Стойко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Бурмага Євгенія Анатолійовича, ОСОБА_2 , Державного підприємства «Сетам», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача: ОСОБА_4 про визнання недійсними електронних торгів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в квітні 2019 року звернулася до суду з позовом до Приватного виконавця Бурмага Євгенія Анатолійовича, ОСОБА_2 , Державного підприємства «Сетам», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача: ОСОБА_4 про визнання недійсними правочину.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.04.2019 року відбулись прилюдні електроні торги, проведені ДП «СЕТАМ» за заявкою приватного виконавця Бурмаги Є.А. з реалізації належної їй квартири АДРЕСА_1 . Згідно Протоколу №395993 проведення електронних торгів від 01.04.19 року, який сформований та оформлений ДП «Сетам» переможцем торгів (покупцем майна), визнаний єдиний учасник №3 - ОСОБА_2 . Згідно Протоколу відповідач ОСОБА_2 придбав належну їй квартиру за ціною продажу - 552410,00 гривень.

На час подачі позову їй невідомо, чи сплатив переможець торгів кошти і чи отримав свідоцтво про право власності.

В разі, якщо приватним виконавцем затверджений акт про проведення електронних торгів, і відповідач ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності, то в подальшому її позовні вимоги будуть збільшені.

Вважає, що вказані прилюдні електронні торги (правочин) повинні бути визнані недійсними, виходячи з наступного.

Порушуючи вимоги Конституції України, норми міжнародного права та вимоги чинного законодавства відповідачі по справі незаконно реалізували належне їй майно, позбавивши власності та єдиного житла.

Процедура реалізації майна шляхом проведення електронних торгів полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника електронних торгів та складення за результатами їх проведення акту (протоколу), є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на електронних торгах та вважається правочином.

Таким чином, відчуження майна шляхом проведення електронних торгів відноситься до правочинів, і такий правочин може визнаватись недійсним на підставі норм цивільною законодавства про недійсність правочинів (ст. ст. 203, 215 ЦК України).

Висновки про те, що відчуження майна шляхом проведення електронних торгів належить до угод купівлі-продажу містяться в Постановах Верховного Суду України від 23 вересня 2014року, 22 квітня 2015року, 17 червня 2015року та інших, прийнятих при перегляд рішень судів касаційної інстанції з підстав неоднакового застосування законодавства у справах про визнання недійсними прилюдних торгів.

Позивачка зазначає, що в даному випадку її майно (квартира) незаконно реалізоване, а тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом.

В даному випадку вся процедура реалізації належної їй квартири проведена з порушенням вимог законодавства.

На виконанні у приватного виконавця Бурмаги Євгенія Анатолійовича перебуває виконавче провадження №58206287 з примусового виконання виконавчого листа №711/4732/16-ц, який виданий 14.01.2019 року Придніпровським районним судом м. Черкаси, про стягнення з неї на користь ОСОБА_3 коштів в розмірі 280570,00 гривень.

Під час спілкування з приватним виконавцем між ними була досягнута домовленість про те, що вона в добровільному порядку буде виконувати рішення суду. З її заробітної плати та пенсії будуть відраховуватись кошти на погашення боргу.

Незважаючи на домовленості, постановою приватного виконавця Бурмаги Є.А. від 25.02.2019 призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні Товарну біржу «Універсальна» в особі Калинушки Г.В. з метою визначення вартості квартири АДРЕСА_1.

В порушення вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», постанова приватного виконавця Бурмаги Є.А. від 25.02.2019 не була їй надіслана чи іншим чином не надана для ознайомлення.

Приватний виконавець приховав дану інформацію від всіх учасників виконавчого провадження та іпотекодержателя.

В порушення пункту 8 Розділу II «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, у постанові приватного виконавця Бурмаги Є.А. від 25.02.2019 не вказано яку саме вартість необхідно було визначити суб`єкту оціночної діяльності суб`єкту господарювання Товарній біржі «Універсальна» в особі Калинушки Галини Василівни та в які строки. Крім того, у постанові приватного виконавця Бурмаги Є.А. від 25.02.2019 не має вказівки щодо обов`язкового попередження суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання Товарна біржа «Універсальна» в особі Калинушки Г.В. про відповідальність за недостовірну чи необ`єктивну оцінку майна, що з урахуванням вищевикладеного свідчить про неможливість об`єктивного виконання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання Товарною біржею «Універсальна» в особі Калинушки Г.В. постанови приватного виконавця Бурмаги Є.А. від 25.02.2019 та подальшого об`єктивного сприйняття результатів такого оцінювання. Також, в постанові не вказано з якою метою необхідно залучати суб`єкта оціночної діяльності та, з якою метою необхідно визначати вартість належної їй квартири.

Приватний виконавець, не чекаючи десятиденного терміну для оскарження постанови, не чекаючи отримання нею постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання, надав її для виконання до Товарної біржі «Універсальна» в особі Калинушки Г.В.

Таким чином, приватний виконавець порушив право позивачки оскаржити дану постанову та право заявити відвід даному суб`єкту оціночної діяльності. В неї є всі підстави не довіряти вказаному оцінювачу, так як Товарна біржа «Універсальна» в особі Калинушки Галини Василівни і приватний виконавець Бурмага Євгеній Анатолійович знаходяться в одному приміщенні, перебувають в дружніх стосунках, і всі подальші дії свідчать про наявність підстав для відводу оцінювача. Чого лише вартує той факт, що оцінка майна відбулась в той самий день (фактично в той самий час), коли виконавець надав постанову оцінювачу для виконання.

Позивачка звертала увагу, що в постанові від 25.02.2019 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання не вказано яку вартість необхідно визначити (інвентаризаційну чи ринкову) та не вказано, станом на яку дату необхідно визначити вартість квартири. При цьому, оцінювач не здійснюючи огляд квартири, не маючи технічної документації на квартиру, не виходячи з кабінету, здійснила оцінку належної їй квартири. В витязі з незалежної оцінки квартири від 25.02.2019, складеному суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання Товарною біржею «Універсальна» в особі Калинушки Г.В. визначена ринкова вартість квартири, хоча в постанові приватного виконавця Бурмаги Є.А. не зазначено, що необхідно визначати саме ринкову вартість.

Зважаючи на вищевикладене, позивачка вважає, що результати визначення вартості належної їй квартири є протиправними, і приватний виконавець не мав права реалізовувати квартиру за ціною, яка не відповідає дійсній ринковій.

Це є однією з підстав для визнання прилюдних торгів недійсними, так як квартира виставлена на торги за ціною, яка не відповідає дійсній ринковій.

Відповідно до пункту 50 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» від 10.09.2003 року № 1440, проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється: ознайомлення з об`єктом оцінки, характерними умовами угоди, для укладення якої проводиться оцінка; визначення бази оцінки; подання замовнику пропозицій стосовно істотних умов договору на проведення оцінки.

Незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки га обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки: доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби) (п. 51 Постанови).

Незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний) підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

У витязі з незалежної оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання Товарною біржею «Універсальна» в особі Калинушки Г.В. надано загальну характеристику об`єкту оцінки, однак, об`єкт оцінки, під час проведення оцінки, оцінювачем не оглядався та не досліджувався, що унеможливлювало визначення його ринкової вартості. Отримання оцінювачем необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки шляхом фактичного ознайомлення з цим майном (що можливо при доступі оцінювача до цього майна) впливає на визначення ринкової вартості цього майна. Забігаючи наперед, слід вказати, що ознайомлення із фотографіями певної частини приміщення не може свідчити про ознайомлення із об`єктом оцінки в цілому.

Така правова позиція вказана у постановах Верховного Суду, зокрема, у постанові від 06.06.2018 у справі № 922/3699/17, де зазначено, що «За таких обставин, Верховний Суд погоджується із висновками господарських судів, що при укладенні спірного договору були порушені ст.ст. 9, 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», пункти 50, 51, 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10.09.2003 та постанові від 10.05.2018 у справі № 759/8923/16-ц, де зазначено, що «фактичне ознайомлення з майном, яке є предметом оцінки, можливе при доступі оцінювача до цього майна».

Також позивачка вказувала, що квартира АДРЕСА_1 належить їй на підставі договору купівлі - продажу від 19.02.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. (реєстраційний № 3127) під скасувальною умовою, оскільки вказана квартира придбана за кредитні кошти банків і постійно перебувала в іпотеці.

08.10.2015 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» був укладений кредитний договір № 22/2015, згідно якого я отримала кредит в сумі 88500,00 грн. для рефінансування попередньої заборгованості. Строк повернення коштів становив до 07.02.2019 року.

08.10.2015 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» укладений договір іпотеки № 73-1/2015, згідно якого належна їй квартира АДРЕСА_1 передана в іпотеку для забезпечення виконання зобов`язання. Строк дії договору іпотеки становив до виконання зобов`язання за кредитним договором.

26.11.2018 року між нею та ОСОБА_4 укладений договір позики, згідно якого вона позичила у нього 140000,00 грн. на строк до 28.11.2033, а отримані нею в борг кошти витрачені на погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Кредобанк». У зв`язку із цим, відбулась зміна іпотекодержателя з Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на ОСОБА_4 .

26.11.2018 між нею та ОСОБА_4 укладений договір іпотеки, згідно якого належна їй квартира АДРЕСА_1 передана в іпотеку для забезпечення виконання зобов`язання перед новим кредитором. Строк дії договору іпотеки встановлений до виконання зобов`язання за договором позики.

В подальшому до договору позики були внесені зміни і сума позики була збільшена.

Таким чином, на момент рішення суду про стягнення коштів, видачі Придніпровським райсудом м. Черкаси виконавчого листа від 14.01.2019 та на момент відкриття виконавчого провадження №58206287 належна їй квартира перебувала в іпотеці та перебуває у такому статусі на даний час.

Приватний виконавець не врахував, що кредитор ОСОБА_3 та кредитор іпотекодержатель ОСОБА_4 є відмінними особами. Іпотекодержатель не є учасником виконавчого провадження. ОСОБА_3 до договору іпотеки і іпотечної квартири не має ніякого відношення.

Згідно зі статтею 38 Закону України «Про іпотеку» тільки іпотекодержатель має право на продаж належної їй квартири, а відповідно до вимог частини сьомої статті 51 Закону України «Про виконавче провадження», примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно ч.2, 5 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

В порушення вимог вказаної норми матеріального права приватний виконавець не звернув стягнення на інше майно, яке наявне у неї. Приватний виконавець не перевірив наявність коштів на рахунках в банках. Не перевірив наявність транспортних засобів. Не звернув стягнення в першу чергу на заробітну плату та пенсію. Під час огляду її квартири приватному виконавцю було достовірно відомо про наявність дороговартісної техніки, тренажера та іншого майна, яке необхідно було оцінювати та реалізовувати в першу чергу.

Цього зроблено не було, що є порушенням ст.48 Закону України «Про виконавче провадження». Тобто виконавець неналежним чином виконав свій обов`язок, що призвело до порушення вимог ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» і також свідчить про незаконність торгів.

Як зазначалось вище, Законом України «Про іпотеку» взагалі не передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки особою, яка не є іпотекодержателем. Іпотекодержатель має пріоритет над всіма іншими вимогами.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» для реалізації предмета іпотеки потрібно одночасно наявність всіх трьох умов вказаних в даній статті, чого у виконавчому провадженні №58206287 дотримано не було.?

Частиною ж третьою статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю, не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.

Проте, приватний виконавець Бурмага Є.А. в межах виконавчого провадження №58206287 взагалі не повідомляв ні її, ні заставодержателя про будь-які дії щодо предмета іпотеки.

Заставодержатель не давав своєї згоди на реалізацію предмета іпотеки.

В даному випадку оцінка майна є протиправною, право іпотеки виникло до ухвалення рішення про стягнення з неї кошів на користь ОСОБА_3 , іпотекодержатель не давав письмову згоду на реалізацію предмета іпотеки та навіть не повідомлявся про такі дії.

Дані обставини також свідчать про незаконність прилюдних торгів.

Також позивачка зазначала, що в теперішній час в провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси знаходиться на розгляді її скарга на дії приватного виконавця.

Рішення за скаргою ще не прийняте.

Незважаючи на наявність судового спору, приватний виконавець не зупинив процедуру реалізації квартири, і навіть не повідомив про це єдиного учасника торгів.

Також в провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_4 про зняття арешту з квартири.

Відповідно до пункту 2 розділу XI «Визнання електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) такими, що не відбулися, зупинення електронних торгів та зняття майна з реалізації» Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1301/29431, підставою для зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом є рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна.

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27 березня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 про зняття арешту з квартири вжито заходів забезпечення позову. Зупинено реалізацію арештованого майна, а саме - лоту № 335374 квартири за адресою: АДРЕСА_1 у виконавчому провадженні № 58206287, яка належить на праві приватної власності мені, ОСОБА_1 .

Приватному виконавцю Бурмазі С.А. було достовірно відомо про Ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27 березня 2019року по справі №711/2375/19, якою зупинено реалізацію арештованого майна лоту №335374 квартири АДРЕСА_1 .

Під час вирішення питання про забезпечення позову в судовому засіданні був присутній його представник - помічник.

Приватний виконавець отримав ухвалу про зупинення реалізації квартири і ухвала підлягала до негайного виконання.?

Приватний виконавець неналежно виконуючи свої службові обов`язки, умисно не виконав ухвалу суду про зупинення реалізації квартири. Він був зобов`язаний негайно винести постанову про зупинення виконавчих дій та направити її до ДП «Сетам» та всім сторонам виконавчого провадження.

Приватний виконавець Бурмага Є.А. цього не зробив, не повідомив учасника торгів, не зупинив торги, що призвело до того, що 01.04.2019року торги відбулись і переможцем торгів визнаний учасник №3 ОСОБА_2 ..

Як вказувалось вище за результатами торгів складений протокол проведення електронних торгів №395993.

Фактично приватний виконавець та посадові особи ДП «Сетам» вчинили злочин, передбачений ст.382 КК України умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили вчинені посадовою особою.

В теперішній час Черкаським РВ ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування по факту умисного невиконання ухвали суду про зупинення торгів.

В даному випадку відповідачі діяли всупереч вимогам законодавства, так як реалізація квартири здійснена під час дії ухвали суду про заборону здійснення такої реалізації.

Враховуючи вищевикладене, прилюдні електронні торги, які проведені Державним підприємством «СЕТАМ» за заявкою приватного виконавця Бурмаги Євгенія Анатолійовича з реалізації належної їй двокімнатної квартири АДРЕСА_1 оформлений відповідно до Протоколу №395993 проведення електронних торгів від 01.04.19року, згідно якого переможцем торгів (покупцем майна) визнаний єдиний учасник №31 - ОСОБА_2 повинні бути визнані недійсними.

Так як вищевказаний правочин є недійсним, то він не створює юридичних наслідків.

На підставі викладеного просила визнати недійсним правочин, що укладений за результатами прилюдних електронних торгів, які проведені Державним підприємством «СЕТАМ» за заявкою приватного виконавця Бурмаги Євгенія Анатолійовича з реалізації належної їй двокімнатної квартири АДРЕСА_1 оформлений відповідно до Протоколу №395993 проведення електронних торгів від 01.04.19року, згідно якого переможцем торгів (покупцем майна) визнаний єдиний учасник №3 - ОСОБА_2 . А також стягнути з відповідачів по справі на її користь судові витрати, понесені по сплаті судового збору та витрати за надання правничої допомоги адвокатом.

13.04.2021 ОСОБА_1 було подано заяву про зміну предмету та доповнення підстав позову, в якій позивачка вказувала, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №678/301/12 (провадження № 14-624цс18) викладено правовий висновок про те, що правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів.

Такі самі висновки зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11.02.2021 у справі № справа № 761/15797/19 (провадження № 61-16716св20), Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24.03.2021 у справі № 461/6052/16-ц (провадження № 61-21825св19), Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25.02.2021 у справі № 127/33501/18 (провадження № 61-9746св20), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25.02.2021 у справі 520/1157/16-ц (провадження № 61-17440св18).

Отже, визнання торгів недійсними може бути самостійним способом захисту її цивільних прав, навіть з огляду на невидачу приватним виконавцем акту про торги та подальшої реєстрації права власності за покупцем.

Позивачка зазначає, що при зверненні з даним позовом нею було сформульовано позовні вимоги наступним чином: «Визнати недійсним правочин, що укладений за результатами прилюдних електронних торгів, які проведені Державним підприємством «СЕТАМ» за заявкою приватного виконавця Бурмаги Євгенія Анатолійовича з реалізації належної мені двокімнатної квартири АДРЕСА_1 оформлений відповідно до Протоколу № 395993 проведення електронних торгів від 01.04.2019 року, згідно якого переможцем торгів (покупцем майна) визнаний єдиний учасник № 3 - ОСОБА_2 ».

В зв`язку з тим, що 25.02.2021 Державним підприємством «Сетам» проведення електронних торгів було відновлено, сформовано та підписано новий протокол проведення електронних торгів від 25.02.2021 № 395993, а також, ОСОБА_2 визнало переможцем з ціновою пропозицією 552410,00 грн., позивачка вважає за доцільне змінити свої позовні вимоги та викласти їх у наступній редакції:

«1. Визнати недійсними електронні торги, що проведені 01.04.2019 Державним підприємством «СЕТАМ» з продажу лоту № 335374, а саме - належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , за результатами яких, переможцем визнано ОСОБА_2 з ціновою пропозицією 552410,00 грн. та оформлені Протоколом № 395993 проведення електронних торгів від 25.02.2021.

2. Визнати недійсним Протокол № 395993 проведення електронних торгів від 25.02.2021, відповідно до якого відбулись електронні торги, що проведені 01.04.2019 Державним підприємством «СЕТАМ» з продажу лоту № 335374, а саме - належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , за результатами яких, переможцем визнано ОСОБА_2 з ціновою пропозицією 552410,00 грн.».

За умовами договору від 26.11.2018 іпотекодавець, тобто ОСОБА_1 зобов`язується перед іпотекодержателем, тобто ОСОБА_4 , у строк до 28.11.2033 повернути позику в розмірі 140000,00 грн., сплатити неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках, передбачених договором позики. Договір посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Довгань О.Я. та зареєстрований у реєстрі за № 1256.

На момент видачі Придніпровським районним судом м. Черкаси виконавчого листа від 14.01.2019 та на момент відкриття виконавчого провадження №58206287 належна позивачці квартира перебувала в іпотеці та перебуває у такому статусі на даний час.

Проте, відповідно до договору про внесення змін до договору позики від 19.12.2018 збільшено суму наданих у позику коштів, а саме: позикодавець передав у власність позичальника 680000,00 грн.

Згідно з інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.05.2019 № 167632866 на підставі договору іпотеки, укладеного 26.11.2018, квартира АДРЕСА_1 є іпотечним майном на виконання основного зобов`язання договору позики від 26.11.2018, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Також, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.07.2019 у справі №711/2938/19 вирішено відмовити у позові ОСОБА_3 до неї про визнання договору позики від 26.11.2018 та договору іпотеки від 26.11.2018 посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Довгань О.Я., за реєстраційним номером №1256 недійсними, у зв`язку з їх фіктивністю.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 23.10.2019 у справі №711/2938/19 апеляційну скаргу ОСОБА_3 вирішено залишити без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.07.2019 без змін.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду постановою від 04.11.2020 у справі №711/2938/19 касаційну скаргу ОСОБА_3 залишив без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.07.2019 та постанову Черкаського апеляційного суду від 23.10.2019 залишив без змін, при цьому, зробив наступний правовий висновок:

«...Відповідно до договору про внесення змін до договору позики від 19 грудня 2018 року збільшено суму наданих у позику коштів, а саме: позикодавець передав у власність позичальника 680 000,00 грн. (а. с. 46, 54)...

...У справі, що переглядається, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що договір позики від 27 листопада 2018 року містить найменування сторін зобов`язання (позикодавця та позичальника), грошову суму, яка підлягає поверненню та особистий підпис позичальника, що дійсно підтверджує ту обставину, що між сторонами зобов`язання досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики й доведено факт передачі позичальнику грошей, що свідчить про укладення ними договору позики відповідно до вимог статті 1046 ЦК України.

Судами встановлено, а позивачем не спростовано ту обставину, що ОСОБА_1 отримала кошти за договором позики від ОСОБА_4 , та укладаючи спірний правочин, сторони мали на меті укладання іншого договору, або діяли умисно...

...Вирішуючи питання про відповідність укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 договору іпотеки від 26 листопада 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Довгань О. Я., суди першої та апеляційної інстанцій не встановили, що вказаний договір не відповідає за своїм змістом та положенням вищезазначеним вимогам закону, а позивачем не спростовано презумпцію правомірності правочину...»

Зазначених рішень судів у справі №711/2938/19, якими підтверджено дійсність і правильність договорів, та підтверджено факт того, що електронні торги відбулись, як і інших доказів, на момент подання позовної заяви у справі № 711/3571/19 - взагалі не існувало, позивач об`єктивно не могла їх надати разом із позовною заявою, а тому, наявні підстави для встановлення додаткового строку для подання таких доказів.

В той же час, ці рішення не були враховані у постанові Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 711/2375/19, адже не були предметом розгляду при вирішенні забезпечення позову ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.03.2019 у справі № 711/2375/19. За таких обставин, висновки у цій постанові щодо захищеності права іпотекодержателя, та, як наслідок, захищеності моїх прав щодо володіння предметом іпотеки та можливості за рахунок нього в повному обсязі погасити борг перед іпотеко держателем, були зроблені без взяття до уваги суттєвих обставин у вигляді збільшення суми позики до 680000,00.

Твердження про те, що права ОСОБА_4 є захищеними, очевидно спростовуються на підставі частини п`ятої статті 51 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої за рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються відрахування, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої статті 45 цього Закону, після чого кошти перераховуються заставодержателю та стягується виконавчий збір. Якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

Права ОСОБА_4 не будуть захищені на підставі частини п`ятої статті 51 Закону України «Про виконавче провадження», адже сума боргу позивачки перед ним складає 680000,00 грн., а предмет іпотеки продано за 552410,00 грн.

Продаж предмету іпотеки, внаслідок якого позивач позбавляється можливості розрахуватись із боргом перед іпотекодержателем - безперечно очевидно порушує її права, тим більше, що цей об`єкт є її єдиним житлом. Відповідачами визнається, що саме вона проживає у цій квартирі, та не має іншого житла.

Більше того, із суми 552410,00 грн. будуть вирахувані авансовий внесок стягувана на організацію та проведення виконавчих дій, витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувана, а також, основна винагорода приватного виконавця.

Позивач вважає висновки Верховного Суду у постанові від 27.01.2021 у справі №711/2375/19 такими, що свідчать про необхідність часткової зміни предмета доказування у цій справі № 711/3571/19, у зв`язку із чим є необхідність встановлення додаткового строку на подання доказів у вигляді договору про внесення змін до договору позики від 19.12.2018, яким

спростовуються висновки у вказаному рішенні суду касаційної інстанції про захищеність прав іпотеко держателя та іпотекодавця.

Позивачка просила суд, звернути увагу на наступні правові висновки Верховного Суду, які є обов`язковими до врахування:

1)постанова колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 06.02.2020 у справі № 640/7964/19 (адміністративне провадження № К/9901/35509/19): «36. З аналізу зазначеної статті Закону слідує, що виконавець може звернути стягнення на заставлене майно боржника для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями за сукупності умов, визначених ч. 1 ст. 51 вказаного Закону. Відсутність хоча б однієї з вказаних умов, встановлених ч. 1 ст. 51 Закону, унеможливлює звернення стягнення на заставлене майно боржника. Приватний виконавець не може діяти на власний розсуд у цьому випадку»;

2)постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.01.2020 у справі № 910/7221/17: «З аналізу вказаної статті Закону вбачається, що виконавець може звернути стягнення на заставлене майно боржника для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями за сукупності умов, визначених ч. 1 ст. 51 вказаного Закону. Відсутність хоча б однієї з вказаних умов, встановлених ч. 1 ст. 51 Закону, унеможливлює звернення стягнення на заставлене майно боржника. Приватний виконавець не може діяти на власний розсуд у цьому випадку».

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.02.2021 у справі № 711/4732/16-ц (провадження 4-с/711/1/21), яка набрала законної сили у момент проголошення, мою скаргу на дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Є.А. вирішено задовольнити, у зв`язку із чим, визнано дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгенія Анатолійовича щодо передачі квартири АДРЕСА_1 на реалізацію - неправомірними.

На підставі викладених уточнень та доповнень до вже викладених в позовній заяві підстав позову, крім того враховуючи правові позиції, що викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.01.2020 у справі № 910/7221/17 та у постанові колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 06.02.2020 у справі № 640/7964/19, позивачка просила:

- визнати недійсними електронні торги в рамках виконавчого провадження № 58206287, що проведені 01.04.2019 за заявкою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгенія Анатолійовича Державним підприємством «СЕТАМ» з продажу лоту № 335374, а саме - належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , за результатами яких, переможцем визнано ОСОБА_2 з ціновою пропозицією 552410,00 грн. та оформлені Протоколом № 395993 проведення електронних торгів від 25.02.2021;

- визнати недійсним Протокол № 395993 проведення електронних торгів від 25.02.2021, відповідно до якого відбулись електронні торги в рамках виконавчого провадження № 58206287, що проведені 01.04.2019 Державним підприємством «СЕТАМ» з продажу лоту № 335374, а саме - належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , за результатами яких, переможцем визнано ОСОБА_2 з ціновою пропозицією 552410,00 грн.

Ухвалою суду від 15.05.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. В справі призначено підготовче засідання. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті спору.

Ухвалою суду від 28.07.2021 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги, з врахуванням уточнень та доповнень, підтримала та просила їх задоволити.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Топор А.І. підтримав позовні вимоги, з врахуванням уточнень та доповнень, та просив їх задоволити. Додатково пояснив, що виконавцем було порушено права іпотекодержателя, який згоди на продаж іпотечного майна не давав. Через реалізацію іпотечного майна в ОСОБА_4 , як іпотекодержателя та позичальника права якого порушені, виникло право достроково вимагати повернення отриманої ОСОБА_1 позики.

В судовому засіданні представник відповідача приватного виконавця Бурмаги Є.А. - адвокат Весеньов Є.В. просив відмовити в задоволенні позову повністю вказавши, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав, її вимоги необґрунтовані та недоведені належними доказами.

Відповідач приватний виконавець Бурмага Є.А. в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі.

У відзиві на позов від 19.06.2019 року приватний виконавець Бурмага Є.В. заперечував проти доводів позивачки викладених в позові та просив відмовити у задоволенні її позовних вимог повністю, оскільки даний позов є необґрунтованим та не підлягає до задоволення.

Як зазначає в позовній заяві позивач, та відповідно до пункту 8 розділу X Порядку реалізації арештованого майна, зазначено, що: «Процедура реалізації майна шляхом проведення електронних торгів полягає у продажу майна, тобто в забезпечені переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника електронних торгів та складання за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, та вказано, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством». Тобто вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором. Відповідні правові висновки неодноразово висловлювався Верховним Судом України в своїх постановах, а також на них посилається сам позивач в позові.

З аналізу ч.1 ст. 650, ч. 1 ст. 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Згідно із ч.1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (частина перша статті 658 ЦК України).

Згідно із пунктом 4 розділу X Порядку реалізації арештованого майна, після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів складається акт про проведення електронних торгів, який підписується (затверджується) державним або приватним виконавцем.

Отже, з вищевикладеного приходимо до наступних висновків:

1-й це те, відчуження майна шляхом проведення електронних торгів відноситься до правочинів;

2-й - щоб набути право власності намарно і стати стороною певного правочину з переходу права власності, а відповідно стати покупцем майна, переможцю торгів необхідно здійснити повний розрахунок за придбане майно. Переможець торгів не завжди може стати покупцем, оскільки переможець торгів може відмовитися від оплати майна, а тому такий правочин може і не відбутися.

На даний час переможцем електронних торгів, не покупцем, а саме переможцем торгів - ОСОБА_2 - не проведено повного розрахунку за придбане майно.

Причиною неможливості провести розрахунок переможцем торгів - ОСОБА_2 за придбане майно є те, що 29.03.2019 року приватним виконавцем було винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі ухвали судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.03.2019 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 (син позивачки) до приватного виконавця Бурмаги Є.А., ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_1 про скасування арешту.

Про наявність вказаної постанови приватного виконавця від 29.03.2019р. та про наявність ухвали суду від 27.03.2019 року позивачу достеменно відомо.

Отже, оскільки виконавчі дії зупиненні, переможцем торгів кошти не сплачені та акт виконавця не оформлений, а відповідно правочин є неукладеним, оскільки в законодавстві чітко визначено, що саме акт є закінченням оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах.

Оскільки, правочин з переходу права власності на майно не укладений, а тому відповідно, не може бути визнаний недійсним, так як неукладений правочин не породжує ніяких прав і обов`язків у сторін.

Враховуючи вищевикладене, позов є необґрунтованим та не підлягає до задоволення.

Крім того, зазначає,що позивач свідомо вводить суд в оману, оскільки їй достеменно відомо про зупинення виконавчих дій, що унеможливлює сплату переможцем торгів коштів, а відповідно видачу приватним виконавцем акту та отримання свідоцтва про право власності.

Також позовні вимоги позивачки не підлягають до задоволення, оскільки в обґрунтування позову позивач посилається на укладення правочину з недодержанням вимог, встановлених ч.ч. 1, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та актам цивільного законодавства. Нормативно-правовим актом, який встановлює порядок та правила проведення прилюдних торгів є саме Порядок реалізації арештованого майна, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5.

Тобто для визнання електронних торгів недійсними необхідно встановити порушення правил, встановлених саме Порядком реалізації арештованого майна.

Верховним судом у постанові від 14.03.2018 року у справі №910/1454/17, зазначено, що під час розгляду спору про визнання недійсними електронних торгів судами повинно бути встановлено:

- чи мало місце порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна та/або інших норм законодавства під час проведення електронних торгів і в чому таке порушення полягало;

- чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів;

- чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів».

В позовній заяві не наведено жодного доказу порушення норм порядку під час проведення оскаржуваних торгів, впливу порушень на результат електронних торгів та порушення законних прав позивача у результаті проведення електронних торгів.

Решта обґрунтувань позову не заслуговують на увагу суду, оскільки є предметами розгляду окремих судових справ, що знаходяться на розгляді в Придніпровському районному суді та дані обґрунтування ніяким чином не впливають на результати торгів, а також вказані обґрунтування не стосуються будь-яких порушень Порядку реалізації арештованого майна.

Посилання позивача в позові на порушення вимог законодавства щодо порушення проведення оцінки є безпідставним та нічим не обґрунтованим.

Щодо можливих порушень прав 3-ї особи - ОСОБА_4 , то вказував, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання та забезпечує саме основне зобов`язання та припиняється з припиненням зобов`язання, забезпеченого заставою.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено за дотриманням трьох умов.

В даному випадку наявні дві самостійні підстави, а саме: право застави (іпотеки) виникло вже після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів, а також розмір заборгованості перед заставотримачем (Іпотекодержателем) значно менший за вартість предмету застави, а тому приватним виконавцем не порушено вимоги ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до ч.5 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», за рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються відрахування, передбачені пунктами 1 і 2 частини 1 ст. 45 цього Закону, після чого кошти перераховуються заставодержателю та стягується виконавчий збір. Якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

Тобто з наведеного вбачається, що в разі реалізації предмету іпотеки, за рахунок коштів, що надійдуть від реалізації будуть погашені боргові зобов`язання Іпотеко держателя - ОСОБА_4 , а тому твердження про порушення його прав є хибним та не відповідає дійсності. Враховуючи всі перераховані обставини та норми чинного законодавства України, вбачається, що позов є необґрунтованим та безпідставним, а тому не підлягає до задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням справу розглянути без його участі.

У відзиві на позов від 23.07.2019 ОСОБА_2 заперечував проти позову вказуючи, що в обґрунтування своїх вимог позивач посилається, зокрема, на порушення приватним виконавцем вимог законодавства в ході процедури реалізації належної їй квартири.

Такими порушеннями позивач вбачає, зокрема, звернення приватним виконавцем стягнення на квартиру, хоча у позивача була з ним домовленість про добровільну сплату боргу з зарплати та пенсії позивачки. Крім того, приватним виконавцем не перевірено наявність у позивача іншого майна, не звернуто стягнення на наявне у позивачки рухоме майно, про яке приватному виконавцю було достеменно відомо після огляду квартири.

Згідно з ч. 7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, не здійснюється звернення стягнення на єдине житло боржника у разі, якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 5 ст. 48 вказаного Закону, у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладене стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Сума, яка підлягає стягненню з позивача у виконавчому провадженні № 58206287, становить 280 570,00 грн., тобто більше, ніж 20 мінімальних заробітних плат. Доказів пропонування позивачем приватному виконавцю майна, яке слід реалізувати в першу чергу, до позову не надано. Враховуючи встановлене Законом України «Про виконавче провадження» та законодавством про працю обмеження у відрахуванні з заробітної плати та інших доходів фізичної особи, коштів, відрахованих з заробітної плати і пенсії позивача, для погашення суми до стягнення у вказаному виконавчому провадженні недостатньо. Приватний виконавець мав право на власний розсуд визначити, на яке майно слід звернути стягнення в першу чергу.

Виходячи з наведеного, порушення ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні.

Позивач посилається також на порушення норм законодавства при визначенні вартості квартири, на яку звернуто стягнення.

Позивач вказує, зокрема, на ненадіслання та ненадання їй іншим чином для ознайомлення постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності від 25.02.2019, що позбавило позивача права на оскарження вказаної постанови з підстав невідповідності її змісту вимогам нормативно-правових актів.

Водночас, зі змісту позовної заяви слідує, що позивачці було відомо про виконавче провадження № 58206287, в тому числі про вчинення приватним виконавцем дій щодо реалізації квартири - позивач посилається на здійснення приватним виконавцем огляду і Фотографування квартири. Крім того, сторонам виконавчого провадження забезпечується доступ до інформації про виконавче провадження, документів виконавчого провадження через інтернет-ресурс «Автоматизована система виконавчого провадження», з якої позивачем роздруковано постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності, додану до позовної заяви.

На думку позивача, висновки суб`єкта оціночної діяльності - Товарної біржі «Універсальна» в особі Калинушки Г.В. не є об`єктивними, оскільки приватний виконавець і оцінювач знаходяться в одному приміщенні, перебувають у дружніх стосунках, оцінка проведена у той самий час, коли була надана постанова від 25.02.2019, що свідчить про те, що оцінювач і приватний виконавець діяли у змові.

Проте висновки позивача у вказаній частині базуються на припущеннях, доказів існування цих обставин до позовної заяви не надано.

Позивач посилається також на те, що у витягу з незалежної оцінки від 25.02.2019 вказано, що визначена ціна квартири є ринковою, хоча приватний виконавець у постанові від 15.02.2019 не вказав експерту, яку саме вартість майна має визначити експерт - ринкову чи інвентаризаційну.

Відповідно до положень статті 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав в професійну оціночну діяльність в Україні» 12.07.2001 № 2658-ІІІ, оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна. Згідно з ч. 4 ст. 11 вказаного Закону, істотними умовами договору на проведення оцінки майна є, серед іншого, зазначення майна, що підлягає оцінці; мета, з якою проводиться оцінка; вид вартості майна, що підлягає визначенню.

Частиною 5 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», якщо законами або нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, договором на проведення оцінки майна або ухвалою суду не зазначено вид вартості, який повинен бути визначений в результаті оцінки, визначається ринкова вартість.

Позивач, посилаючись на незазначення приватним виконавцем у постанові від 25.02.2019 виду вартості, яку мав визначити оцінювач, не врахувала викладені норми Закону. Доказів того, що договір з суб`єктом оціночної діяльності не укладено, або що у договорі відсутня вказівка на вид вартості майна, яка має бути визначена, позивачем не надано.

Позивач вважає, що результати такої оцінки є протиправними, приватний виконавець не мав права реалізовувати квартиру за ціною, яка не відповідає дійсній ринковій.

Відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Незважаючи на те, що позивач ознайомлена з висновком суб`єкта оціночної діяльності про вартість квартири (до позову додано копію витягу з незалежної оцінки квартири від 25.02.2019), позивач не зверталася ні з заявою про рецензування вказаної оцінки в порядку ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», ні щодо оскарження в судовому порядку результатів оцінки квартири. Позивачем не надано також доказів проведення оцінки квартири з власної ініціативи. А тому відсутні підстави стверджувати, що вартість майна, визначена оцінювачем у виконавчому провадженні № 58206287, не відповідає дійсній ринковій вартості.

Позивач вказує також як на підставу недійсності правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, на порушення прав іпотеко держателя квартири - ОСОБА_4 , оскільки на момент винесення судового рішення про стягнення на користь ОСОБА_3 та видачі виконавчого листа у справі № 711/4732/16-ц, квартира перебувала в іпотеці у ОСОБА_4 .

Наведене не відповідає дійсності, оскільки остаточне судове рішення про стягнення з позивачки на користь ОСОБА_3 коштів у сумі 280 570,00 грн. у справі № 711/4732/16-ц винесене Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду 17.11.2018. Договір позики та договір іпотеки з ОСОБА_4 укладено позивачкою 26.11.2018 року, тобто, вже після винесення вказаного судового рішення. Обтяження на користь ОСОБА_4 зареєстроване тією ж датою - 26.11.2018.

Безпідставним є також твердження позивача, що ОСОБА_4 є новим кредитором та іпотекодержателем квартири за зобов`язанням по кредитному договору від 08.10.2015 № 22-2015 з ПАТ «Кредобанк», з яким був укладений і договір іпотеки від 08.10.2015 №73-1/2015. Позивач обґрунтовує наведене твердження тим, що кошти, отримані від ОСОБА_4 у позику, були використані для погашення кредитної заборгованості перед ПАТ «Кредобанк».

Викладене не ґрунтується на положеннях ст.ст. 512, 513, 516, 517 Цивільного кодексу України, оскільки ОСОБА_4 міг би вважатись новим кредитором у разі набуття ним прав вимоги за кредитним договором від 08.10.2015 № 22-2015 та, відповідно, за договором іпотеки від 08.10.2015 № 73-1/2015. Немає вказівки на такі обставини і в наданих позивачкою договорах позики та іпотеки, укладених з ОСОБА_4 . Як вказує сама позивач і свідчать надані нею докази, відступлення права вимоги в даному випадку не відбувалось, мало місце надання в позику коштів і передання в іпотеку майна в забезпечення повернення позики.

Позовні вимоги мотивовані також тим, що приватний виконавець при продажу квартири мав врахувати норми Закону України «Про іпотеку», яким взагалі не передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки особою, яка не є іпотеко держателем.

Статтею 51 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена особливий порядок звернення стягнення на майно-предмет застави, заставодержателем якого є особа, відмінна від стягувана у виконавчому провадженні.

Як слідує з положень ч.ч. 6,7 ст. З, ч. 7 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», вказаний Закон допускає існування наступних обтяжень предмету іпотеки, встановлює вищий пріоритет іпотеки, зареєстрованої раніше, щодо інших обтяжень та першочергове задоволення вимог іпотекодержателя, чия іпотека зареєстрована у встановленому порядку раніше за інші обтяження.

Відповідно до ч. 5 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», кошти від реалізації майна в першу чергу перераховуються на задоволення вимог іпотекодержателя, у разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів.

Тобто, положення Закону України «Про виконавче провадження» не суперечать Закону України «Про іпотеку» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки у виконавчому провадженні, у якому стягувач та іпотекодержатель є відмінними особами.

Позивач вказує на порушення приватним виконавцем ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки для звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавцем мали бути дотримані одночасно всі три умови, перелічені у вказаній нормі, в тому числі щодо надання іпотекодержателем згоди на продаж квартири.

Проте, стаття 51 Закону України «Про виконавче провадження» такої вимоги не містить. Враховуючи ж, що вартість квартири значно перевищує суму, що підлягає стягненню у виконавчому провадженні № 58206287, іпотека виникла і зареєстрована після винесення остаточного судового рішення, за яким здійснюється стягнення, вимоги ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» не порушені.

ОСОБА_3 вказує, що він не погоджується також із позовною вимогою про покладення на відповідачів судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 гривень з розрахунку 800 гривень за годину роботи адвоката, оскільки позивачем не надано належних доказів та обґрунтування таких понесення таких витрат.

Позивач посилається як на підставу визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів у виконавчому провадженні № 58206287, на порушення в ході процедури реалізації належної їй квартири вимог законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Порядок реалізації арештованого майна затверджений Наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016.

Проте, порушень вказаного нормативно-правового акту, допущених при проведенні електронних торгів та які вплинули на результат проведення торгів, позивач не наводить. Водночас, порушення при проведенні оцінки квартири, на які посилається позивач, мають бути предметом оскарження в окремому позові і не є підставою для визнання недійсними електронних торгів. Це підтверджується і правовими висновками Верховного Суду. Звернення стягнення на квартиру, яка є предметом іпотеки, не є порушенням прав та законних інтересів позивачки, а тому також не підлягає врахуванню при вирішенні даної справи. Вимоги Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про іпотеку» в ході звернення стягнення на належну позивачці квартиру не порушені.

Вважає, що позивачем не доведено у встановленому ЦПК України порядку наявність порушень законодавства, її законних прав та інтересів в ході процедури реалізації належної їй квартири, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

А тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Представник відповідача ДП «Сетам» - адвокат Деяк Я.М. у відзиві на позов від 10.06.2019 просив розгляд справи провести без їхньої участі та в позові відмовити у повному обсязі. При цьому вказував, що вважає вимоги Позивача незаконними, необґрунтованими а такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, 01 квітня 2019 року відбулися електронні торги за лотом № 335374 з реалізації предмета іпотеки, а саме: двокімнатної квартири, загальною площею 47,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, вказані торги було зупинено 02 квітня 2019 року на підставі постанови про зупинення вчинення виконавчих дій приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгенія Анатолійовича від 29 березня 2019 року, виконавче провадження № 58206287 (Ухвала Придніпровського районного суду міста Черкаси від 27 березня 2019 року по справі № 711/2375/19).

ДП "СЕТАМ" відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 "Про реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів" та Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року (далі - Порядок), є організатором електронних торгів та уповноважене на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком.

Згідно із Порядком Організатор - це державне підприємство, яке належить до управління Міністерства юстиції України та уповноважене відповідно до законодавства на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення Системи, технологічного забезпечення, збереження захисту даних, що містяться у Системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком.

Щодо дій державного виконавця:

Пунктом 3 розділу II Порядку передбачено, що Виконавець у строк не пізніше робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 розділу.

Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору.

Заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі):

- копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними;

- копія постанови про опис та арешт майна боржника, а у разі якщо опис та арешт майна проводили до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» - копія акта опису та арешту майна боржника;

- копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини шостої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»);

- у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду;

- копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна.

Не підлягає передачі на реалізацію майно, щодо якого наявний письмовий висновок експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі, якщо витрати, пов`язані зі зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано.

А відповідно до пункту 4 розділу II Порядку, начальник відділу державної виконавчої служби після отримання проекту заявки та документів щодо передачі майна на реалізацію у строк до трьох робочих днів перевіряє ці документи на відповідність вимогам законодавства, наявність відомостей про місце зберігання й демонстрації майна та у разі виявлення порушень визначає їх перелік та встановлює строк для усунення порушень, який становить не більше трьох робочих днів, а у разі, якщо відповідно до законодавства реалізація майна неможлива, документи щодо передачі майна на реалізацію повертаються державному виконавцю, який їх подав, із зазначенням визначених законодавством підстав, що унеможливлюють реалізацію майна.

У разі встановлення відповідності заявки на реалізацію арештованого майна та доданих документів вимогам законодавства чи після приведення їх у відповідність до вимог законодавства начальник відділу державної виконавчої служби підписує таку заявку за допомогою електронного цифрового підпису або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу І цього Порядку та надсилає її разом із документами, передбаченими абзацами четвертим-восьмим пункту 3 розділу II цього Порядку, Організатору в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для внесення інформації про проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) до Системи.

Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець).

Організатор перевіряє повноту заповнення заявки. У разі невідповідності заявки вимогам, передбаченим пунктом 2 цього розділу, Організатор через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) повідомляє начальника відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) про необхідність усунення недоліків протягом трьох робочих днів.

Отже, державне підприємство "СЕТАМ" розміщує інформацію в системі електронних торгів виключно на підставі документів, наданих відповідним органом державної виконавчої служби. При цьому жодним нормативно-правовим актом України не передбачено обов`язку Організатора торгів перевіряти законність дій державного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію.

ДП "СЕТАМ" виконує функції організатора електронних торгів, який діє в межах повноважень, визначених Порядком. Тобто, у Організатора електронних торгів відсутні повноваження надавати правову оцінку діям державних виконавців, в тому числі перевіряти відомості, наведені у заявці, на відповідність дійсності та законодавству.

Щодо оцінки майна:

Відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Відповідно до абз. 19.1 Постанови ВС по справі № 910/10136/17 від 02.05.2018 року, підставою для визнання електронних торгів недійсними може бути лише порушення порядку їх проведення, а дії державного виконавця у виконавчому провадженні, в тому числі щодо оцінки майна, мають самостійний порядок оскарження і не можуть бути підставою для визнання торгів недійсними.

Відповідно до абз. 45 Постанови ВС від 02 травня 2018 року, визначення вартості майна не входить до предмету доказування в справах про визнання електронних торгів недійсними, оскільки результати оцінки майна мають окремий, передбачений законом спосіб та порядок оскарження.

Позивач мав право на судовий порядок оскарження звіту про оцінку майна, про що був додатково повідомлений у відповіді державного виконавця на заяву про рецензування звіту.

Також, в Законі України "Про виконавче провадження", а саме в абз. 2 ч. 5 ст. 57 чітко зазначено оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Так, відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові №3-112гс14 від 23 вересня 2014 року, "Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, передбачено Законом № 606-ХІV та Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 15 грудня 1999 року № 74/5 (далі - Інструкція).

Законом № 606-ХІV встановлено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов`язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження.

Аналіз положень Закону № 606-ХІV та Інструкції свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), такий спосіб реалізації майна як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів із реалізації арештованого майна.

Відповідно до наведених правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку та уцінку майна, на яке звернуто стягнення - статті 58, 62 Закону України "Про виконавче провадження", а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (пункт 5.11 Інструкції).

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином.

Цей висновок узгоджується і з нормами статей 650, 655 та частини 4 статті 656 ЦК України, що відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (стаття 34 Закону України "Про нотаріат").

Отже, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами 1-3 та 6 статті 203 ЦК України (частина 1 статті 215 цього Кодексу).

Разом із тим, слід зазначити, що оскільки за змістом частини 1 статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Порядком реалізації арештованого майна.

Що стосується порушень вимог статті 58 Закону № 606-ХІV, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених цим Законом, щодо визначення вартості чи оцінки (уцінки) майна до призначення прилюдних торгів, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.

Таким чином, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними".

Начальник відділу державної виконавчої служби після отримання проекту заявки та документів щодо передачі майна на реалізацію у строк до трьох робочих днів перевіряє ці документи на відповідність вимогам законодавства, наявність відомостей про місце зберігання й демонстрації майна та у разі виявлення порушень визначає їх перелік та встановлює строк для усунення порушень, який становить не більше трьох робочих днів, а у разі, якщо відповідно до законодавства реалізація майна неможлива, документи щодо передачі майна на реалізацію повертаються державному виконавцю, який їх подав, із зазначенням визначених законодавством підстав, що унеможливлюють реалізацію майна.

Приватний виконавець самостійно формує та перевіряє заявку та документи щодо передачі майна на реалізацію на відповідність вимогам законодавства та після встановлення відповідності документів таким вимогам підписує (за допомогою електронного цифрового підпису або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу І Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її Організатору в електронному вигляді через особистий кабінет приватного виконавця для внесення інформації про проведення електронних торгів у Систему.

У разі встановлення відповідності документів вимогам законодавства чи після приведення їх у відповідність до вимог законодавства начальник відділу державної виконавчої служби підписує (за допомогою електронного цифрового підпису або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу І Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її Організатору разом із документами, передбаченими абзацами четвертим - тринадцятим пункту 3 розділу II Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для внесення інформації про проведення електронних торгів у Систему.

Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби.

Організатор перевіряє повноту заповнення заявки. У разі невідповідності заявки вимогам, передбаченим пунктом 2 цього розділу, Організатор через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) повідомляє начальника відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) про необхідність усунення недоліків протягом трьох робочих днів.

Отже, державне підприємство "СЕТАМ" розміщує інформацію в системі електронних торгів виключно на підставі документів, наданих відповідним органом державної виконавчої служби. При цьому жодним нормативно-правовим актом України не передбачено обов`язку Організатора торгів перевіряти законність дій державного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна.

ДП "СЕТАМ" виконує функції організатора електронних торгів, який діє в межах повноважень, визначених Порядком. Тобто, у Організатора електронних торгів відсутні повноваження надавати правову оцінку діям державних виконавців, в тому числі перевіряти відомості, наведені у заявці, на відповідність дійсності та законодавству.

Звертали особливу увагу суду на правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, в якій зазначено, що «Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а саме тому окрім порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Слід зазначити, що оскільки за змістом частини 1 статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Порядком».

Так, відповідно до правової позиції Верховного суду України (Постанова ВСУ від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-166цс12), "Вирішуючи спір про визнання прилюдних торгів недійсними суду необхідно встановити такі факти: чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку чи інших норм при проведенні прилюдних торгів; чи вплинули ці порушення на результат торів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, які оспорюють результати торгів."

Верховний Суд України у своїй постанові від 13 квітня 2016 року у справі №6-2988цс15 приходить до правового висновку, що "Головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.".

Також, у постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року у справі №6-116цс12 викладений правовий висновок стосовного того, що потрібно встановити суду під час розгляду справи про визнання прилюдних торгів недійсними: «чи мало місце порушення вимог Порядку чи інших норм при проведенні прилюдних торгів; чи вплинули ці порушення на результат торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, які оспорюють результати торгів».

Така ж правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду України у постанові від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15.

Проаналізувавши вищезазначене, слід дійти до висновку, що для визнання електронних торгів недійсними, які є правочином, в розумінні ст.ст. 203 та 215 ЦК України, необхідно встановити порушення саме норм Порядку. Натомість, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Жодного порушення правил проведення електронних торгів, впливу таких порушень на результат торгів, а також порушення законних прав Позивача такими порушеннями у позовній заяві не доведено.

Таким чином, Позивачем не доведено, що Державним підприємством "СЕТАМ" при проведенні торгів за лотом № 335374 з реалізації предмета іпотеки, а саме: двокімнатної квартири, загальною площею 47,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було порушено норми Порядку реалізації арештованого майна та права й інтереси Позивача. Таким чином, законні підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Жодних доказів на підтвердження своїх доводів про визнання електронних торгів недійсними Позивач до позовної заяви не надала. Позивач не обґрунтувала, не довела, як описані нею порушення вплинули на результат торгів та як це порушило її права.

Тобто Організатор не вчинив жодних дій, які могли порушити права та законні інтереси Позивача. Отже, Організатор електронних торгів здійснив всі необхідні дії, в межах чинного законодавства для реалізації майна.

На підставі викладеного просили відмовити Позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились.

В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_3 - адвокат Тимчук О.В. заперечував проти задоволення позову вказуючи, що доводи позивача є безпідставними та недоведені належними доказами, а також нею невірно обрано спосіб захисту.

В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_4 - адвокат Стойко А.Ю. підтримав позовні вимоги та просив їх задоволити, вказуючи, що виконавець не мав права виставляти на торги майно, що перебуває в іпотеці у третіх осіб, оскільки таким чином порушуються права іпотекодержателя та іпотекодавця.

В письмових поясненнях щодо предмету спорту представник третьої особи ОСОБА_4 - адвокат Биченка І.Я. вказав, що третя особа ОСОБА_4 заявлений позов підтримує у повному обсязі.

Наведені у позові фактичні обставини, з яких виник спір, відповідають дійсності. Однак, вважає за необхідне повідомити суд про наступну обставину, яка не вказана у змісті позовної заяви.

Дійсно, 26.11.2018 між ОСОБА_4 , як позикодавцем, та позивачем, позичальником, було укладено договір позики за яким остання отримала від позикодавця у позику грошові кошти в сумі 140000грн. на строк до 28.11.2033.

Того ж дня, 26.11.2018, між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з метою забезпечення виконання позивачем своїх зобов`язань за вищевказаним договором позики, був укладений договір іпотеки, предметом якого сторони визначили належну іпотекодавцеві на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Підпунктом 1.1 указаного іпотечного договору від 26.1 1.2018 передбачено, що ним забезпечуються усі вимоги іпотекодержателя, які витікають із основного договору, а також додаткових договорів до нього, що можуть бути укладені в подальшому.

19.12.2018 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було внесено зміни до договору від 26.11.2018, а саме - розмір позики збільшено зі 140000 грн. до 680000 грн. Отримання ОСОБА_1 суми позики, на яку збільшився розмір основного зобов`язання (540000грн.), підтверджується її власноручним написом на цьому договорі від 19.12.2018.

Таким чином, станом на дату накладання арешту на вказану у позовній заяві квартиру, передачі її на реалізацію та станом на момент початку і проведення прилюдних торгів вартість зазначеної вище квартири була принаймні меншою, ніж розмір забезпеченого іпотекою зобов`язання перед третьою особою - ОСОБА_4 (оціночна вартість квартири - 552410 грн., а сума боргу - 680000 грн.)

Відтак, твердження першого відповідача про дотримання ним вимог ст.51 Закону України "Про виконавче провадження" під час звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, є безпідставним, оскільки згідно з підпунктом 2 частини першої цієї статті стягнення на заставлене майно боржника для задоволення вимог стягувачів, що не є заставодержателями, не допускається, якщо вартість предмета застави не перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Наразі, унаслідок протиправного звернення стягнення на предмет іпотеки ОСОБА_4 позбавлений можливості задовольнити свої вимоги до позивача шляхом реалізації його прав, як іпотекодержателя, що витікають із договору іпотеки від 26.11.2018.

На підставі викладеного вважає заявлений позов обґрунтованим, а наведені у ньому обставини - доведеними, належними та допустимими доказами.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.1 Протоколу №11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу.

Згідно із ч.2 ст.16, ст.215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, встановлених частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

Право власності ОСОБА_1 на вказану квартиру підтверджується договором купівлі-продажу квартири під скасувальною умовою від 19.02.2002 року, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №3127.

08.10.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №22/2015, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 88500 грн. на строк до 07.02.2019 року.

В забезпечення виконання умов кредитного договору №22/15 від 08.10.2015 року, між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №73-1/2015 від 08.10.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Довгань О.Я., предметом якого була квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, 08.10.2015 року було внесено відомості про іпотеку квартири АДРЕСА_1 . Іпотекодержателем вказано ПАТ «Кредобанк», іпотекодавцем - ОСОБА_1 , основне зобов`язання - кредитний договір №22/2015 від 08.10.2015, номер запису про іпотеку - 11527536. Відомості про припинення вказаної іпотеки внесено 26.11.2018 року за повідомленням ПАТ «Кредобанк» про припинення іпотеки.

26.11.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала позику в сумі 140000 грн. на строк до 28.11.2033 року.

В забезпечення виконання умов договору позики від 26.11.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Довгань О.Я., предметом якого була квартира АДРЕСА_1 .

26.11.2018 року внесено відомості про іпотеку квартири АДРЕСА_1 на підставі договору позики від 26.11.2018 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, номер запису про іпотеку - 29109500.

19.12.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладеного Договір про внесення змін до Договору позики від 26.11.2018 року, відповідно умов якого було збільшено суму позики, та вказано, що позика становить 680000 грн.

14.01.2019 року Придніпровським районним судом м. Черкаси було видано виконавчий лист з виконання рішення суду від 28.08.2017 року, з урахуванням рішення Апеляційного суду Черкаської області від 14.12.2017 року та рішення Верховного Суду від 07.11.2018 року, в справі №711/4732/16-ц, провадження №2/711/100/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення вартості автомобіля, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів в сумі 280570 грн. 00 коп.

В межах виконавчого провадження №58206287 щодо виконання виконавчого листа №711/4732/16-ц виданого 14.01.2019 Придніпровським районним судом м. Черкаси, приватним виконавцем Бурмагою Є.А. 25.02.2019 року винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні для визначення вартості квартири за адресою АДРЕСА_1 .

25.01.2019 року приватним виконавцем Бурмагою Є.А. в межах виконавчого провадження №58206287 винесено постанову про арешт майна, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику - ОСОБА_1 .

На виконання постанови приватного виконавця Бурмаги Є.А. від 25.02.2019 року - Товарною біржею «Універсальна» надано Витяг з незалежної оцінки квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , відповідно до якого вартість квартири станом на 25 лютого 2019 року складає - 552410 гривень 00 копійок без урахування ПДВ.

Відповідно до Довідки за результатами проведення позапланової перевірки діяльності приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Є.А. від 03.04.2019 року складеної Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на підставі скарги боржника ОСОБА_1 від 06.03.2019 щодо передачі на реалізацію нерухомого майна в межах здійснення виконавчого провадження №58206287, - не виявлено порушень норм статті 50, 51, пункту 7 ч. 5 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження».

В той же час судом встановлено, що ОСОБА_4 було направлено приватному виконавцю Бурмазі Є.А. заяву від 25.03.2019 року, в якій він вказував, що вважає дії виконавця у виконавчому провадженні №58206287 щодо передачі квартири АДРЕСА_1 на реалізацію незаконними та протиправними, та що він заперечує проти звернення стягнення на вказане майно і його реалізації (т. 1 ас. 172).

21.06.2019 року ОСОБА_4 повторно звернувся до ОСОБА_1 з вимогою про усунення порушення основного зобов`язання (в порядку ст. 35 ЗУ «Про іпотеку»).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.03.2019 року в справі №711/2375/19 в порядку забезпечення позову ОСОБА_4 до приватного виконавця Бурмаги Є.А., ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 про зняття арешту з предмету іпотеки було зупинено реалізацію арештованого майна, а саме лоту №335374 - квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Постановою приватного виконавця Бурмаги Є.А. від 29.03.2019 року в межах виконавчого провадження №58206287 було зупинено вчинення виконавчих дій.

01.04.2019 Державним підприємством «СЕТАМ» було проведено електронні торги з продажу лоту № 335374, а саме - належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , за результатами яких, переможцем визнано ОСОБА_2 з ціновою пропозицією 552410,00 грн. (т. 1 а.с. 21).

Постановою Верховного Суду від 27.01.2021 року в справі №711/2375/19 - ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 березня 2019 року (в оскаржуваній частині щодо зупинення реалізації арештованого майна) та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 02 травня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову шляхом зупинення реалізації арештованого майна, а саме лота № 335374 - квартири по АДРЕСА_3 , у виконавчому провадженні № 58206287, відмовлено.

Цивільна справа №711/2375/19 за позовом ОСОБА_4 до приватного виконавця Бурмаги Євгенія Анатолійовича, ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 про зняття арешту з предмету іпотеки, на час розгляду даної справи, не розглянута, рішення по справі не прийняте.

25.02.2021 року приватним виконавцем Бурмагою Є.А. винесено постанову про відновлення вчинення виконавчий дій у виконавчому провадженні №58206287.

25.02.2021 року було оформлено результати проведення електронних торгів 01.04.2019 Державним підприємством «СЕТАМ» з продажу лоту № 335374, а саме - належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , за результатами яких, переможцем визнано ОСОБА_2 з ціновою пропозицією 552410,00 грн., Протоколом №395993 про.(т. 2 а.с. 147).

11.03.2021 року ОСОБА_2 сплатив 524789,50 грн. на рахунок приватного виконавця Бурмаги Є.А., за купівлю на СЕТАМ лоту №395993 від 25.02.21, лот №335374, що підтверджується копією платіжного доручення від 11.03.2021.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.07.2019 у справі №711/2938/19 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 , в особі представника - адвоката Вдовиченко Юрія Васильовича до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання договору позики від 26.11.2018 та договору іпотеки від 26.11.2018 посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Довгань О.Я., за реєстраційним номером №1256 недійсними, у зв`язку з їх фіктивністю.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 23.10.2019 та постановою Верховного Суду від 04.11.2020 рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.07.2019 у справі №711/2938/19 залишено без змін.

При цьому Верховний Суд при розгляді касаційної скарги в справі №711/2938/19 зробив наступний правовий висновок:

«...У справі, що переглядається, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що договір позики від 27 листопада 2018 року містить найменування сторін зобов`язання (позикодавця та позичальника), грошову суму, яка підлягає поверненню та особистий підпис позичальника, що дійсно підтверджує ту обставину, що між сторонами зобов`язання досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики й доведено факт передачі позичальнику грошей, що свідчить про укладення ними договору позики відповідно до вимог статті 1046 ЦК України.

Судами встановлено, а позивачем не спростовано ту обставину, що ОСОБА_1 отримала кошти за договором позики від ОСОБА_4 , та укладаючи спірний правочин, сторони мали на меті укладання іншого договору, або діяли умисно...

...Вирішуючи питання про відповідність укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 договору іпотеки від 26 листопада 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Довгань О. Я., суди першої та апеляційної інстанцій не встановили, що вказаний договір не відповідає за своїм змістом та положенням вищезазначеним вимогам закону, а позивачем не спростовано презумпцію правомірності правочину...»

На час розгляду даної справи договір позики та договір іпотеки укладені 26.11.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 недійсними, розірваними чи припиненими не визнані.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.02.2021 року в справі №711/4732/16-ц (провадження №4-с/711/1/21), залишеною без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 12.05.2021 року - скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Є.А. було задоволено та визнано дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгенія Анатолійовича щодо передачі квартири АДРЕСА_1 на реалізацію - неправомірними.

Відомості щодо оскарження в касаційному порядку ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.02.2021 року в справі №711/4732/16-ц (провадження №4-с/711/1/21) та постанови Черкаського апеляційного суду від 12.05.2021 року на час розгляду даної справи у суду відсутні.

Вказаними судовими рішеннями зокрема встановлено наступне: «право іпотеки у ОСОБА_4 дійсно виникло після ухвалення судом рішення про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів в розмірі 280570 (рішення у даній справі було ухвалене Придніпровським районним судом м. Черкаси 28.08.2017 року, Апеляційним судом Черкаської області 14.12.2017 року та Верховним судом 07.11.2018 року, а Договір іпотеки між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 був укладений 26.11.2018 року). Однак письмової згоди Іпотекодержателя - ОСОБА_4 на реалізацію вищевказаного майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , не було.

Натомість з матеріалів скарги вбачається, що Іпотекодержателя - ОСОБА_4 не надавав згоди на передачу предмета іпотеки на реалізацію, оскільки 25.03.2019 року він направив на адресу приватного виконавця заяву про те, що його (приватного виконавця) дії щодо передачу квартири АДРЕСА_1 є незаконними (а.с. 138 том №1).

Також із матеріалів скарги вбачається, що приватним виконавцем було направлено заявку до ДП «Сетам» щодо реалізації нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 26.02.2019 року, тоді як по відповідне повідомлення про намір реалізувати вищевказану квартиру було направлене Іпотекодержателю ОСОБА_4 14.03.2019 року.

Крім того, з матеріалів скарги вбачається, що вартість предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 , згідно витягу з незалежної оцінки квартири від 25.02.2019 року, складає 552410 грн., тоді як заборгованість скаржника перед ОСОБА_4 складає 680000 грн.

За таких підстав приватний виконавець Бурмага Є.А. не мав звертати стягнення на заставлене майно боржника ОСОБА_1 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Щодо доводів заінтересованих осіб та їх представників про те, що відсутній предмет скарги, оскільки передачею вищевказаної квартири на реалізацію без згоди на те Іпотекодаржателя ОСОБА_4 можуть бути порушені тільки права останнього, суд зазначає, що укладенням договору іпотеки насамперед забезпечене зобов`язання ОСОБА_1 перед Іпотекодавцем ОСОБА_4 і вибуття такого предмету забезпечення з порушенням передбаченого законом порядку, є порушенням, в тому числі і прав Іпотекодавця - ОСОБА_1 .

А тому, з урахуванням викладеного, враховуючи, що приватним виконавцем Бармагою Є.А. не було взято до уваги те, що відсутня письмова згода Іпотекодержателя ОСОБА_4 на звернення стягнення на іпотечне майно - квартиру АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 та визнання дій приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгенія Анатолійовича щодо передачі квартири АДРЕСА_1 на реалізацію - неправомірними.

Такий висновок суду також узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній в постанові від 15.01.2020 року по справі № 910/7221/17 та постанові від 06.02.2020 року по справі №640/7964/19.».

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою, третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Входячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів, є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу; або не випливає з їхньої суті.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 року в справі №678/301/12.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану, повідомлення стягувану про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Частиною п`ятою статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам, не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі, якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Згідно з частиною шостою статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Стаття 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачає, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу приписів вказаної статті Закону виконавець повинен вчиняти виконавчі дії з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а також відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.

Отже, виконавець повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. В цьому реалізується «правомірна поведінка» приватного виконавця.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій) встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя.

З аналізу вказаної статті Закону вбачається, що виконавець може звернути стягнення на заставлене майно боржника для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями за сукупності умов, визначених ч. 1 ст. 51 вказаного Закону. Відсутність хоча б однієї з вказаних умов, встановлених ч. 1 ст. 51 Закону, унеможливлює звернення стягнення на заставлене майно боржника. Приватний виконавець не може діяти на власний розсуд у цьому випадку.

Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного суду від 15.01.2020 року у справі №910/7221/17 та від 06.02.2020 року у справі №640/7964/19.

Частиною ж третьою статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю, не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.

Відповідно до ч.7 ст.3 Закону України «Про іпотеку» встановлений пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Як передбачено статтею 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази суд встановив, що приватним виконавцем не було взято до уваги те, що в межах виконавчого провадження №58206287, відсутня письмова згода Іпотекодержателя ОСОБА_4 на звернення стягнення на іпотечне майно - квартиру АДРЕСА_1 (а навпаки міститься заява від 25.03.2019 року, в якій він вказував, що вважає дії виконавця на реалізацію незаконними та протиправними, та що він заперечує проти звернення стягнення на вказане майно і його реалізації).

Крім того, поновлюючи 25.02.2021 року вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №58206287 приватний виконавець Бурмага Є.А. достеменно знав про ухвалення судом 03.02.2021 року ухвали в справі №711/4732/16-ц (провадження №4-с/711/1/21), якою було визнано дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Є.А. щодо передачі квартири АДРЕСА_1 на реалізацію - неправомірними, яка на той час переглядалась в апеляційному порядку. А тому при вчиненні подальших виконавчих дій та з метою уникнення порушень прав сторін виконавчого провадження та третіх осіб, виконавець мав діяти відповідно до вимог ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», враховувати наявність вказаної ухвали та діяти відповідно до існуючих обставин з метою уникнення негативних наслідків як для сторін виконавчого провадження, та і для третіх осіб.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

На підставі ст.ст. 15, 15, 203, 215, 216, 656 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження», Закону України «Про іпотеку», керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 82, 89, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного виконавця Бурмага Євгенія Анатолійовича, ОСОБА_2 , Державного підприємства «Сетам», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача: ОСОБА_4 про визнання недійсними електронних торгів - задоволити.

Визнати недійсними електронні торги, що проведені 01.04.2019 Державним підприємством «СЕТАМ» з продажу лоту № 335374, а саме - належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , за результатами яких, переможцем визнано ОСОБА_2 з ціновою пропозицією 552410,00 грн. та оформлені Протоколом № 395993 проведення електронних торгів від 25.02.2021.

Визнати недійсним Протокол № 395993 проведення електронних торгів від 25.02.2021, відповідно до якого відбулись електронні торги, що проведені 01.04.2019 Державним підприємством «СЕТАМ» з продажу лоту № 335374, а саме - належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , за результатами яких, переможцем визнано ОСОБА_2 з ціновою пропозицією 552410,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 08.12.2021 (з врахуванням вихідних днів).

Головуючий: О. Г. Казидуб