Ухвала

30 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 152/1447/19

провадження № 61-19289ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз», ОСОБА_1 , третя особа - Деребчинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, про визнання дій незаконними, зобов`язання виконати певні дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суд з позовом до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» (далі - АТ «Вінницягаз»), ОСОБА_1 , про визнання дій незаконними, зобов`язання виконати певні дії, стягнення моральної шкоди, у якому просила:

- визнати неправомірними дії АТ «Вінницягаз» щодо ненадання послуг з приєднання до газорозподільної системи квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 ;

- зобов`язати АТ «Вінницягаз» надати послугу з приєднання до газорозподільної системи квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 ;

- визнати неправомірними дії ОСОБА_1 щодо вчинення перешкод АТ «Вінницягаз» при наданні послуг з приєднання до газорозподільної системи квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 ;

- зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди АТ «Вінницягаз» щодо надання послуги з приєднання до газорозподільної системи квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , шляхом надання доступу до газорозподільної труби зі стояком вводу газу до будинку, що знаходиться на стіні частини будинку та біля будинку;

- стягнути солідарно із АТ «Вінницягаз» та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн;

- стягнути із відповідачів солідарно судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2021 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 11 листопада 2021 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов`язано АТ «Вінницягаз» надати послугу з приєднання до газорозподільної системи належної ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 , згідно з договором від 03 січня 2018 року №03CVі207-18 на приєднання до газорозподільної системи.

Визнано неправомірними дії ОСОБА_1 щодо вчинення перешкод виконавцю договору від 03 січня 2018 року №03CVі207-18 на приєднання до газорозподільної системи - АТ «Вінницягаз» при наданні послуги з приєднання до газорозподільної системи квартири АДРЕСА_1 , що належить замовнику договору від 03 січня 2018 року №03CVі207-18 - ОСОБА_2 .

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод виконавцю договору від 03 січня 2018 року №03CVі207-18 - АТ «Вінницягаз» при наданні послуги з приєднання до газорозподільної системи квартири АДРЕСА_1 , що належить замовнику договору від 03 січня 2018 року №03CVі207-18 - ОСОБА_2 , шляхом надання доступу до газорозподільної труби зі стояком вводу газу до будинку, що знаходиться на стіні та біля будинку АДРЕСА_2 . В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 24 листопада 2021 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 листопада 2021 року. ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог до нього та ухвалити нове рішення, яким цій частині позовних вимог відмовити.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання дій незаконними, зобов`язання виконати певні дії та стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000 грн.

Отже, справа № 152/1447/19 не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 152/1447/19 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції.

Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз», ОСОБА_1 , третя особа - Деребчинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, про визнання дій незаконними, зобов`язання виконати певні дії, стягнення моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук