Справа №442/7069/21
Провадження №2/442/1450/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Гарасимків Л.І.

при секретарі - Петрів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про втрату права на житлове приміщення,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про втрату права на житлове приміщення.

В підтвердження позовних вимог посилається на те, що їй на праві власності належить 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 та згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину від 12.03.2012 року після померлої матері ОСОБА_2 - 1/3 частина вказаної квартири та 1/3 частина квартири згідно зі свідоцтвом про право на спадщину від 17.01.2019 року після померлого батька ОСОБА_3 . Ще 1/3 частина квартири належала її братові ОСОБА_4 , який помер у 2016 році і після якого вона також прийняла спадщину, проте ще повністю документально не оформила. Таким чином їй фактично на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . Квартира складається з двох кімнат та кухні загальною площею 43,6 кв.м. В даній квартирі, крім неї зареєстровані: ОСОБА_5 , її дочка, ОСОБА_6 (друга дочка), ОСОБА_7 ( її син) та зареєстрований, але не проживає відповідач по справі ОСОБА_1 , її бувший чоловік. У 2017 році відповідач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу і 26 жовтня 2017 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області шлюб між нею та ОСОБА_1 розірвано. Вони припинили сімейні відносини та перестали спілкуватись. Відповідач проживав у квартирі до листопада 2018 року, а тоді забрав всі свої речі і вибув з квартири. Ні вона, ні діти не підтримують з відповідачем жодних відносин, не контактують, та їм невідоме його місце проживання. Будь-яких обов`язків по оплаті за комунальні послуги та витрат по утриманню квартири відповідач не несе. Добровільно знятись з реєстрації не бажає. Тобто відповідач без її згоди використовує належну їй власність для свого реєстраційного обліку. Така реєстрація є перешкодою для неї у повному розпорядженні і користуванні належною їй квартирою і порушує її права власності. Як зазначає ч.І ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Ч.1 ст.319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Факт непроживання відповідача за вищевказаною адресою понад встановлені законом строки без будь-яких поважних причин підтверджується актами обстеження фактичного місця проживання, складеними комісією у складі голови ОСББ «3-АДО» від 05.12.2020 року, 06.04.2021 року та 20.08.2021 року. Ніяких перешкод для проживання відповідача в квартирі вона не чинила. Просить позов задоволити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак від не поступила заява, в якій він просить проводити розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а тому суд розглянув справу у відсутності позивача на підставі наявних

доказів по справі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, в судове засідання не з`явився, не повідомивши причин, хоча був своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання.

Керуючись ч.3 ст.223 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про дату судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України.

Відповідно до ст.247 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положення ст.3 Сімейного кодексу України зазначено, що сім`ю складають особи, які спільно, проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Стаття 10 Житлового Кодексу України визначає, громадяни зобов`язані використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економічно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію.

Згідно ст.64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність з зобов`язаннями, що випливають з договору найму.

Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

У Статті 1 Першого протоколу, протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону України „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року від 17.07.1997 № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю іолєю, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як зазначає ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частина 1 ст.319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд».

У відповідності до ст.3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

У відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» 11 грудня 2003 року місце проживання фізичної особи в Україні підлягає реєстрації. Підставою для реєстрації місця проживання заявника може бути ордер на житло, свідоцтво про право власності на житло, договір оренди житла, тощо); у разі відсутності зазначених документів згода власника/співвласників житла або їх уповноважених органів, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання заявника.

У відповідності до змісту ст.7 Закону України Про свободу пересування га вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

В той же час відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання» №35 від 16.01.2003 року місцем проживання фізичної особи є місце, де вона постійно або переважно проживає як власник житлового будинку (приміщення), за договором його наймання, піднаймання, оренди або на інших підставах, передбачених законодавством України.

В свою чергу, згідно ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Вищезазначені строки зазначені в ст.71 ЖК України.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається із копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.01.2019р., посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Радзієвською О.В., спадкоємцем майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_2 ; спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: 1/3 (однієї третьої) частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 07.03.2007 року Комісією з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради згідно з розпорядженням №4/1-14 від 07.03.2007 року, право власності зареєстроване Дрогобицьким державним комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки в реєстровій книзі №55 за номером 16638, реєстраційний номер 16638; квартира, на яку видається це свідоцтво, складається з двох кімнат житловою площею 27,3 кв.м. та кухні, загальна площа 43,6 кв. м.

Як вбачається із Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.01.2019р., ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності ( 1/3 частка), на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.01.2019р., посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Радзієвською О.В., належить квартира АДРЕСА_1 .

Як вбачається із копії Свідоцтва про право на спадщину від 12.03.2019р., посвідченого державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Бекиш В.О., спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_2 , 1940 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є її дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1 , що проживає в АДРЕСА_2 ; спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/3 (однієї третьої) ідеальної частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 07.03.2007 р. комісією з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради, зареєстрованого в Дрогобицькому ДК МБТІ та ЕО за р. № 19152004, номер запису 16638 в книзі 55; квартира в цілому складається з двох житлових кімнат, площею 27,3 кв.м та кухні; загальна площа квартири становить 43,6 кв.м.; вартість спадкового майна становить 15441,34 грн.

Як вбачається із копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 08.11.20217р., виданого Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 43 роки, про що зроблено відповідний запис за №639.

Факт не проживання відповідача у спірній квартирі АДРЕСА_1 , підтверджується Актами проведення обстеження фактичного проживання (не проживання) зареєстрованого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 від 15.12.2020р., 06.04.2021р., 20.08.2021р., згідно яких вбачається, що ОСОБА_1 , зареєстрований по вищевказаній адресі, однак разом з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дітьми за даною адресою не проживає з листопада місяця 2018р. і по даний час, так як виїхав після розлучення; факт не проживання останнього підтверджують і сусіди : ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Аналізуючи вище обставини, суд прийшов до переконання, що заявлені позовні позивача підлягають до задоволення, оскільки хоча відповідач ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_2 , однак фактично по даній адресі не проживає з 2018 року, особистих речей та майна в квартирі немає, ніякої участі в утриманні житла не приймає, особистих речей та (або) речей повсякденного використання, які б належали останній немає, що створює для позивача незручності, оскільки вона додатково сплачує за зайву особу витрати по оплаті за комунальні послуги, що породжують як власнику житла негативні наслідки (вищевказаний факт унеможливлює оформити субсидії по відшкодуванню витрат за користування комунальними послугами), відтак відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України позивач має право вільно володіти, користуватись, та на підставі ст.319 ЦК України - розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим помешканням та зняття з реєстраційного обліку, а відтак заявлені позовні вимоги є підставними та обґрунтованими.

Частиною другою ст.405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законно.

А відтак, суд надав оцінку сукупності узгоджених між собою доказів та зазначив, що їх достатньо, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 133, 141, 280, 284, 354ЦПК України, ст.319, 405 ЦК України, у відповідності до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір», суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 судові витрати в користь позивача ОСОБА_1 , сплачені нею при поданні позову до суду, тобто судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий.

Суддя Гарасимків Л.І.