Справа №442/6384/21
Провадження №2/442/1347/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Гарасимків Л.І.

при секретарі Петрів В.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права спадкування та визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в Дрогобицький міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення від права спадкування та визнання права власності на спадкове майно.

В підтвердження позовних вимог посилається на те, що на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 05.04.1994 року виконкомом Стебницької міської ради народних депутатів, її дядькові ОСОБА_3 належав житловий будинок з господарськими спорудами у АДРЕСА_1 , на даний час АДРЕСА_2 . Окрім того, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №562991 від 27 листопада 2006 року, ОСОБА_3 належала земельна ділянка, площею 0,1000 га для обслуговування житлового будинку та земельна ділянка, площею 0,0365 га для ведення садівництва (на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 562992 від 27 листопада 2006 року), які розташовані в АДРЕСА_1 , на даний час по АДРЕСА_2 . У власному будинку, розташованому на вказаній вище земельній ділянці, дядько проживав разом із своєю дружиною ОСОБА_4 , яка померла в листопаді 2006 року. Після її смерті ОСОБА_3 залишився сам, оскільки його син ОСОБА_2 , 1962 року народження, який являється відповідачем по справі, ще в 90-х роках виїхав зі ОСОБА_5 , приїжджав до батьків дуже рідко, спілкувався з ними не часто. Їй достеменно відомі всі обставини життя сім`ї ОСОБА_6 , оскільки зі своєю тіткою ОСОБА_7 (рідною сестрою її матері), вона мала дуже теплі родинні відносини, вона була її хресною мамою, а тому після її смерті, коли здоров`я ОСОБА_3 стало занепадати і він став потребувати догляду та опіки, в 2007 році, вона разом зі своїм чоловіком переїхала проживати до нього в будинок по АДРЕСА_1 , оскільки не могла залишити дядька у безпорадному стані. Влітку 2010 року приїхав його син і два місяці провів з батьком. Однак, як виявилось згодом, метою його приїзду був не догляд за хворим батьком, а отримання від нього заповіту на все майно, що могло належати ОСОБА_3 . З того часу відповідач до ОСОБА_5 не приїжджав. Він знав, що батько знаходиться у важкому стані, проте жодної допомоги йому не надавав. Через похилий вік та хворобу її дядько ОСОБА_3 опинився у безпорадному стані, а його син свідомо ухилявся від надання йому допомоги. Вона неодноразово, через знайомих, зверталась до відповідача з проханням допомагати у догляді за його батьком, почергово здійснювати опіку над ним, нести спільні витрати, однак відповідач не погоджувався на її пропозиції. Дядько важко переживав таке ставлення сина та внаслідок такої його поведінки мав намір скасувати складений в користь сина заповіт, проте не зміг цього здійснити, оскільки відповідач поряд із заповітом, забрав з будинку всі оригінали документів на будинок і на землю, в тому числі і паспорт з ідентифікаційним кодом і утримував їх у себе, а виготовити дублікати правовстановлюючих документів, в тому числі новий паспорт та ідентифікаційний код замість цих втрачених документів, щоб мати можливість змінити заповіт - не вдалось, так як у віці 78 років - ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер, а до цього часу хворів і просто фізично не мав на це сил. Вона зі свого боку зробила все, що від неї залежало, для того щоб дядько останні роки свого життя був доглянутий, забезпечений та мав спокійну старість, отже, з 2007 року і по час його смерті, до 17 червня 2013 року догляд та опіку над ОСОБА_8 здійснювала лише вона, проживала з ним в його будинку, вела з ним спільне господарство, опікувалась ним, витрачала власні кошти на придбання ліків для його лікування, надавала йому допомогу у всьому, оскільки через похилий вік та наявність хвороб він був у безпорадному стані, а по смерті - займалась його похованням. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок та дві земельні ділянки у АДРЕСА_2 , а відтак, вона, проживаючи разом зі спадкодавцем до дня його смерті, фактично спадщину прийняла і не відмовилась від неї протягом визначеного законом шестимісячного терміну, відповідно, вона вступила в управління спадковим майном, користувалася і надалі користується та володіє ним, оплачує комунальні послуги, тобто вчиняє всі необхідні дії, що покладаються на власника майна, проте не може належним чином оформити свої спадкові права, а відтак виникла необхідність звернутись до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак від неї надійшла заява, в якій вона просить слухати справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, а тому суд розглянув справу у відсутності позивача на підставі наявних доказів по справі.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Жайворонок В.В. в судове засідання не з`явилася, однак від неї поступила заява про розгляд справи у її відсутності, відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення, а тому суд розглянув справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних доказів по справі та відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ст.247 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд вбачає підстави для задоволення позову.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 19.06.2013р., виданого Виконавчим комітетом Стебницької міської ради Львівської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в Книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за №110.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 16.11.2006р., виданого Стебницькою міською радою Львівської області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в Книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за №185.

Як вбачається із копії Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 18.09.1966р., ОСОБА_3 та ОСОБА_9 - 18.09.1960 року уклали шлюб в м.Дрогобичі, актовий запис за №403.

Як вбачається із Акту за №44 від 20.05.2021р., виданого старостою м.Стебника, с.Болехівці, с.Нове Село, ОСОБА_1 , 1956 року народження, з 2007 року проживає в будинку АДРЕСА_2 , без реєстрації ; за адресою АДРЕСА_2 , був зареєстрований і проживав до дня своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 здійснювала на ним догляд, вели спільне господарство, оплачувала комунальні послуги та займалася похованням останнього.

Як вбачається із довідки за №284 від 19.05.2021р., виданої КП Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ОСОБА_1 згідно даних технічного архіву КП ЛОР «ДМБТІ та ЕО» станом на 19.05.2021р. за поштовою адресою : АДРЕСА_2 , про інвентаризовано житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 99,4 кв.м., житловою 50,5 кв.м., гараж «Б»; літня кухня «В», сарай «Д», вбиральня «Г», колодязь «К»; право власності на вищевказаний об`єкт станом на 31.12.2012р. зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому міської ради від 04.03.1994р. за №48 та записано в реєстрову книгу №13 за реєстровим №1897.

Як вбачається із Державного акту серії ЯБ №562992 від 27.11.2006р., ОСОБА_3 на підставі рішення Стебницької міської ради 24 сесії 4 скликання від 10.08.2004р., №367, є власником земельної ділянки площею 0,0365га., яка розташована в АДРЕСА_1 .

Як вбачається із Державного акту серії ЯБ №562991 від 27.11.2006р., ОСОБА_3 на підставі рішення Стебницької міської ради 24 сесії 4 скликання від 10.08.2004р., №367, є власником земельної ділянки площею 0,1000 га., яка розташована в АДРЕСА_1 .

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК України)

Відповідно до вимог ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. ( ст.89 ЦПК України).

Суд вирішує питання щодо усунення права на спадкування з підстав, передбачених ст.1224 ЦК України, можливо за умови , якщо таке право на спадкування існує.

Статтею 1224 ЦК України визначено коло осіб, які позбавляються суб`єктивних прав на спадкування, незважаючи на те, що існували певні передумови для закликання їх до спадкування - призначення спадкоємцями у тексті заповіту, наявність певного ступеня спорідненості, перебування у шлюбі зі спадкодавцем або на його утриманні протягом встановленого строку.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Аналізуючи заявлені позовні вимоги, судом з`ясовано, що, звертаючись з позовом до суду, позивач посилається як на підставу усунення відповідача від права на спадкування на наявність обставин, визначених у ч.3 ст.1224 Цивільного кодексу України та мотивує тим, що відповідач, син спадкодавця, проживав окремо від батька, життям та здоров`ям батька не цікавився, будучи обізнаним про стан здоров`я батька, який перебував в тяжкому стані, не виконував своїх обов`язків, передбачених Сімейним кодексом України, що дає підстави для усунення відповідача, як спадкоємця першої черги за законом, від права на спадкування майна після смерті батька та в свою чергу надала належні, допустимі та безспірні докази, що є її процесуальним обов`язком, щодо ухилення відповідача від надання батькові допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані.

Крім того, не оспорюється той факт, що спадкодавець мав потребу у постійному, довічному сторонньому догляді, що підтверджується Актом за №44 від 20.05.2021р., виданого Виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради Львівської області та представленого суду, складеного комісією в складі в.о. директора Лис М.О., бухгалтера Микитин Р.В .

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, принципове значення має питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи .

Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання.

Як роз`яснено у п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України та виходячи зі змісту вищевказаної статті із урахуванням ро`яснень, наданих судам, правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 розкривається поняття «безпорадний стан», як стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування (п.6).

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2019 року у справі № 752/12158/14-ц, від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 25 березня 2019 року по справі № 766/810/17, від 11 лютого 2019 року по справі № 756/11676/16-ц.

Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

За змістом частини п`ятої статті 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади), при цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для життєдіяльності спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.1221 ЦКУ)

Згідно до вимог ст.1258 ЦК, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту статей 1264, 1268 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Окрім того, спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (прийняття спадщини), а оскільки позивач ОСОБА_1 проживаючи разом зі спадкодавцем до дня його смерті, фактично прийняла спадщину і не відмовилась від неї протягом визначеного законом шестимісячного терміну, а відтак остання вступила в управління спадковим майном.

Крім того, судом враховано той факт, що оскільки відповідач свідомо ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві ( своєму батькові ОСОБА_3 ), який через похилий вік та тяжку хворобу був у безпорадному стані, хоча міг таку допомогу надавати, розумів свій обов`язок у цьому, знав про необхідність такої допомоги для спадкодавця, а тому останній в силу вимог ч.2 ст.1224 ЦК України, якою передбачено, що не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині, має бути усунений від права на спадкування, а тому заявлені позовні вимоги є такими, що підлягають за задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 133, 141, 354 ЦПК України, ст.ст.1216,1218, 1258,1259,1264, 1268, 1224 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Усунути відповідача ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) право власності на житловий будинок, загальною площею 99,4 кв.м, житловою - 50,5 кв.м. з належними до нього господарськими спорудами у АДРЕСА_2 , а також на земельну ділянку площею 0,1000 га для обслуговування житлового будинку за кадастровим номером: :01:078:0037 у АДРЕСА_2 та на земельну ділянку площею 0,0365 га для ведення садівництва за кадастровим номером: :01:078:0056 у АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 - 4599,36 грн., сплаченою останньою при поданнні позову до суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

- Сторони у справі:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса реєстрації : АДРЕСА_3 , ІПН ( НОМЕР_4 .).

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса реєстрації : АДРЕСА_2 , ІПН ( НОМЕР_5 .

Суддя Гарасимків Л.І.