_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/4249/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2021 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Салтан Л.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово - комунальних послуг, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 2443 грн. 36 коп., посилаючись на те, що відповідачем не здійснюється оплата за житлово - комунальні послуги.

В свою чергу ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у розмірі 4335,16 грн., посиилаючись на те, що він постійно сплачує за послуги водокористування та стверджує, що договір № 150 від 20.01.2006 року він не підписував, у зв`язку з чим йому спричиненні матеріальні збитки та моральні потрясіння.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» подала до суду письмові пояснення, у яких просила у задоволенні зустрічного позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що, якщо позивач вважає, що договір між ним та відповідачем не укладено, це не позбавляє його обов`язку сплачувати за отримані ним послуги. Крім того, ОСОБА_1 не надано до суду жодних доказів підтвердження факту спричинення Філією йому моральних страджань та матеріальних збитків.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» підлягає задоволенню, а у зустрічній позовній заяві слід відмовити.

Судом встановлено, ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» надає послуги водопостачання, на підставі договору № 150 від 20 січня 2006 року, укладеного з ОСОБА_1 .

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 09.11.2017 №2189-VIII Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання споживача оплатити послуги з водопостачання та водовідведення виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Така правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 25.11.2014 по справі № 916/3566/13.

Відповідності до ст. ст. 67, 68, 162 Житлового кодексу України, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. №2189-VIII, п.п. 20, 30 Правил, на споживача комунальних послуг покладено обов`язок щомісячної їх оплати.

Таким чином, відсутність укладеного між сторонами договору, за наявності надання послуг позивачем та їх отримання відповідачем - не звільняє відповідача від сплати заборгованості за надані послуги, оскільки цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки (ч. 1 ст. 11 ЦК України). Тобто, відповідач отримує надані відповідачем послуги, а відповідач надав та продовжує надавати вказані послуги.

Отже, якщо позивач вважає, що договір між ним та відповідачем не укладено, це не позбавляє його обов`язку сплачувати за отримані ним послуги.

Позивач зазначає, що сплачує кожного місяця, проте дане твердження спростовується обгрунтованим розрахунком суми боргу, з якого вбачається, що нарахування за період з 01.11.2017 по 31.05.2020 року становить 8223,59 грн. (з урахуванням пільги 8618,16 грн. 394,57грн.), у той час як оплата абонента у розмірі 5780,23 грн., недоплата становить 2443,36 грн.

Щодо вимог про стягнення моральної та матеріальної шкоди.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України (надалі ЦК України), Законом України Про житлово-комунальні послуги, Законом України Про питну воду та питне водопостачання, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. №630, Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 р. № 190.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України (далі ЦК) визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (пункти 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями).

Згідно зі ст. 11 та 1167 ЦК України, за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У матеріалах справи немає підтвердження факту спричинення Філією позивачу моральних страждань, які позивач оцінює саме у 4335,16 грн., жодного доказу не надано.

Крім того, не надано доказів на підтвердження спричення філією матеріальних збитків позивачу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_1 не надав доказів того, що він сплатив заборгованість за послуги водокористування у розмірі 2443 грн. 36 коп., крім того такі докази не надходили на адресу суду.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На підставі викладеного, суд вважає, що слід задовольнити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», оскільки відповідач не сплачує кошти за спожиті житлово-комунальні послуги, а у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 слід відмовити, таку як недоведену допустими та належними доказами.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України..

Стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал»підлягає судовий збір у розмірі 1891 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 4-6, 76-83, 141, 263-265, 274-279, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 23, 526, 610, 1167 ЦК України, ст. 67 ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги»,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово - комунальних послуг - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», що знаходиться за адресою: 65039, м. Одеса, вул. Басейна, 5, заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 2443 (дві тисячі чотириста сорок три) грн. 36 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», що знаходиться за адресою: 65039, м. Одеса, вул. Басейна, 5, судовий збір у розмірі 1891 (одна тисяча вісімсот дев`яносто одна) грн. 80 коп.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 09 грудня 2021 року.

Суддя Салтан Л. В.