Справа №443/838/19
Провадження №2/443/397/21
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

03 грудня 2021 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача - адвоката Мазура В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Жидачеві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому із врахуванням уточнених позовних вимог просить змінити спосіб виконання рішення Жидачівського районного суду від 09.11.2010 року у справі №2-1044/2010 року та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 .

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 є її колишнім чоловіком, шлюб з яким 09.02.2011 року розірвано. За час перебування у шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_3 . Зазначає, що дочка проживає разом із нею у с.Стрийганці Стрийського району Львівської області і знаходиться на повному її утриманні. Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області у справі №2-1044/2010 року з ОСОБА_2 вирішено стягувати аліменти у розмірі ј частки, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що на виконанні у Жидачівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області знаходиться виконавчий лист №2-1044 про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_2 .. Розмір аліментів складає 558 грн. в місяць, які відповідач не бажає оплачувати, не цікавиться дитиною та не надає жодної допомоги. Стверджує, що на даний час відповідач перебуває у республіці Польщі на роботі та приховує свої доходи, а донька знаходиться на повному її утриманні, всі витрати пов`язані з її харчуванням, придбанням одягу, взуття, витратами пов`язаними з наданням освітніх послуг покладені виключно на позивачку, що в середньому складає біля 5000 грн. в місяць. Відповідач свідомо відмовляється брати участь в утриманні та вихованні дитини. Позивач не працює, її матеріальне становище погіршилось, на даний час вона з дитиною фактично проживають на кошти, які надають її родичі.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 01.07.2019 року відкрито провадження у справі.

На підстав розпорядження керівника апарату Жидачівського районного суду Львівської області №867 від 25 серпня 2020 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2020 року головуючим у справі призначено суддю Жидачівського районного суду Львівської області Сливку С.І.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Сливки С.І. від 27.08.2020 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

Ухвалою судового засідання від 19.03.2021 року в порядку витребування доказів зобов`язано Жидачівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) надати до Жидачівського районного суду Львівської області належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №23211398 з виконання виконавчого листа №2-1044 виданого Жидачівським районним судом Львівської області 19.11.2010 року.

23.03.2021 року в.о. начальника Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Прусік О.П. листом повідомлено, що у Жидачівському районному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебувало на виконанні виконавче провадження АСВП №23211398, з виконання виконавчого листа виданого Жидачівським районним судом Львівської області про стягнення із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 аліментів в розмірі ј частин всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи із 13.10.2010 року. Згідно даних АСВП 30.08.2013 року державним виконавцем Костів В.С., керуючись п.1 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Станом на сьогоднішній день згідно номенклатури справ вищевказане провадження є знищеним. Відомості про пересилку виконавчого документу та постанови про закінчення виконавчого провадження, у відділі відсутні оскільки згідно номенклатури справи відділу, наряд про відправку кореспонденції зберігається 1 рік. Одночасно повідомлено, що повторно, вищевказаний виконавчий документ на виконання до відділу не поступав.

Ухвалою судового засідання від 10.09.2021 року в порядку витребування доказів зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України надати до Жидачівського районного суду Львівської області інформацію про перетин державного кордону України (в`їзд та виїзд ) ОСОБА_2 .

23.09.2021 року листом в.о. начальника Адміністрації Державної прикордонної служби України Є.Власов повідомлено, що Головний центр обробки спеціальної інформації не може надати інформацію щодо перетинання державного кордону України у період з 2010 року по теперішній час ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки не зазначено обов`язкового реквізиту «громадянство» вказаної особи, що унеможливлює проведення її однозначної ідентифікації.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав, з мотивів, викладених у такій. Просив позов задоволити. Окрім того зазначив, що не вважає за потрібне повторно витребувати інформацію про перетин державного кордону України відповідачем, у зв`язку із чим немає необхідності для повторного витребування доказів.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач не подав відзиву, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без його участі до суду не надходило.

У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

У відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія № НОМЕР_1 (а.с.5).

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 09.02.2011 року у справі №2-38/11р. вирішено розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу позивачці відновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 » (а.с.80).

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 09.11.2010 року у справі №2-1044/10 вирішено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі ј частин всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи із 13.10.2010 року (а.с.81).

Неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає без реєстрації разом із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить акт обстеження матеріально-побутових умов Стриганцівської сільської ради та довідки від 29.01.2019 року №28 та від 06.03.2019 року №44 (а.с.6, 92, 94).

Відповідно до інформації наданої на адвокатський запит Гніздичівською селищною радою Жидачівського району Львівської області за №123 від 23.12.2020 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.93).

Як вбачається із копії трудової книжки ОСОБА_1 (а.с.95) та довідки про доходи №35 від 14.05.2019, останній запис у трудовій книжці зроблено 20.06.2019 року про звільнення з роботи за власним бажанням та розмір доходу останньої за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року становив 27122,94 грн.

10.12.2010 року державним виконавцем Пастернак А.І. відділу державної виконавчої служби Жидачівського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП №23211398 з виконання виконавчого листа №2-1044 від 19.11.2010 року виданого Жидачівським районним судом Львівської області про стягнення із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі ј частин всіх видів заробітку (а.с.9, 82).

Згідно із розрахунку заборгованості по аліментах від 01.07.2021 по виконавчому листу №2-1044, від 19.11.2010, ОСОБА_2 нарахована заборгованість зі сплати аліментів за період із жовтня 2010 року по червень 2021 року в розмірі 110513,90 грн., боржником сплачено 66 725 грн. заборгованість становить 43788,90 грн. (а.с.83-88).

Одночасно, як видно з розрахунку заборгованості по аліментах від 01.07.2021 року ОСОБА_2 за період з жовтня 2010 року по червень 2021 року відповідач частково здійснював виплату аліментів на загальну суму 66 725 грн. на утримання своєї неповнолітньої дочки.

Як вбачається із листа Головного територіального управління юстиції у Львівській області №Б-263/0/4-19/ від 27.05.2019 року, який адресований ОСОБА_1 , останню повідомлено, що у Жидачівському районному відділі державної виконавчої служби головного територіального управліня юстиції у Львівській області перебувало виконавче провадження №23211398 щодо виконання виконавчого листа №2-1044 виданого Жидачівським районним судом Львівської області про стягнення із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 аліментів в розмірі ј частин всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи із 13.10.2010 року, по якому державним виконавцем 30.08.2013 року керуючись вимогами п.1 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Станом на сьогоднішній день згідно номенклатури справ вищевказане провадження є знищеним, що підтверджується актом про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 22.02.2017 року відповідно до розпорядження №3 начальника Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 17.02.2017 року. Крім того повідомили, що повернення виконавчого документу стягувачу не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» та рекомендували її повторно пред`явити на виконання вищевказаний лист, після цього державним виконавцем буде вжито усіх заходів у відповідності до вимог Закону (а.с.97).

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості (Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2020 №632/580/17).

Відповідно до положень ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За приписами вищезазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно з метою матеріального утримання дитини.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Таким чином, підставою для збільшення розміру аліментів, є доведеність переліку обставин, за яких суд може винести рішення.

Аналізуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, слід з`ясовувати обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (ст.195 СК України).

Як на підставу зміни способу стягнення та розміру аліментів, позивачка покликається на те, що дочка подорослішала і потребуює більшого догляду та коштів.

При цьому, жодних доказів, які б свідчили про розмір витрат, які позивач несе на утримання дочки, а також доказів матеріального стану відповідача на підтвердження можливості сплати ним аліментів у розмірі про який просить позивач, суду не надано.

Також, позивачем не наведено жодних доводів та не подано доказів про неможливість виконання рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 09.11.2010 року у справі №2-1044/10, оскільки як встановлено судом виконавчий лист, виданий на виконання згаданого рішення суду, повернуто стягувачу за її заявою та повторно до виконання не пред`являвся.

З врахуванням вищенаведеного, зважаючи на встановлений Законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд не вбачає підстав для зміни способу стягнення та розміру аліментів, а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 273, 279, 280-282, 354, 355, ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів - залишити без задоволення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області.

Повний текст рішення складено 08 грудня 2021 року.

Головуючий суддя С.І. Сливка