Справа № 708/902/21
Номер провадження № 2/708/272/21
30 листопада 2021 року м. Чигирин
Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді - Попельнюха А.О.,
секретаря судових засідань - Циріль С.В,
представника позивача - адвоката Стаська О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чигирині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на житло,-
Представник позивача - адвокат Стасько О.Г. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на житло. В обґрунтування поданого позову зазначив, що позивач по справі ОСОБА_1 є єдиним власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності набуто ним на підставі договору дарування будинку від 28.12.2004, посвідченого приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу Кашицькою О.Г., та зареєстрованого в реєстрі за № 3212. У вказаному житловому будинку крім позивача, також зареєстровані і відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , які фактично там на проживають протягом тривалого часу та добровільно не знімаються з реєстрації. Жодних витрат відповідачі по утриманню будинку і його збереженню не несуть, вони не являються власниками чи співвласниками будинку. Тягар по утримуванню даного житлового будинку та по оплаті житлово-комунальних послуг за будинок лежить виключного на позивачеві, як на єдиному власнику будинку. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду, тому просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою від 29.09.2021 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою від 03.11.2021 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача - адвокат Стасько О.Г. позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити. Суду додатково пояснив, що відповідач ОСОБА_2 є колишньою тещею позивача, ОСОБА_4 - рідна сестра позивача, ОСОБА_3 - зять (чоловік сестри).
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Допитані під час судового розгляду свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожен окремо, пояснили суду, що вони постійно проживають за адресою: АДРЕСА_1 з 2017 року, вказане житло винаймають. На момент початку оренди вказаного житла воно взагалі не було придатне до проживання, вони закінчували ремонтні роботи. У будинку взагалі ніяких речей не було, за період проживання ніхто окрім власника та його батьків до них не приходив. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вони не знають та ніколи за вказаною адресою не бачили.
Заслухавши представника позивача та свідків, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач по справі ОСОБА_1 , який як вбачається з свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 20.08.2020, виданого Чигиринським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) - змінив прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ». Позивач по справі є одноосібним власником домоволодіння АДРЕСА_1 , що підтверджено копією договору дарування будинку від 28.12.2004. Факт належності позивачеві на права власності вказаного домоволодіння також підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 246995156 від 04.03.2021.
Відповідно до довідки № 4207-06-42 від 14.07.2021, виданої виконавчим комітетом Чигиринської міської ради, за вказаною зареєстровані - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Натомість з наданого суду акту обстеження умов проживання жителів населених пунктів Чигиринської об`єднаної територіальної громади від 28.07.2021 вбачається, що позивач ОСОБА_1 проживає самотньо, особистих речей, документів, які б належали відповідачам по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 в домоволодінні не зберігається. За свідченням свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , не проживають за місцем реєстрації більше 5 років.
За таких обставин між сторонами вбачається спір, що виник із житлових правовідносин, які регулюються главою 6 Житлового кодексу України (далі - ЖК України), главою 32 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Статтею 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилої квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинокової території та проведенню ремонту. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Як встановлено судом, відповідачі більше п`яти років не проживають за місцем зареєстрованого проживання, цим житлом не користуються, особисті речі відсутні, участі в утриманні вказаного домоволодіння ніхто із відповідачів не приймає. Натомість у добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку за цією адресою відповідачі не бажають, чим порушують права позивача, як власника майна, на користування цим майном у спосіб, передбачений законом.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Факт реєстрації відповідачів по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 у житловому будинку позивача ОСОБА_1 чинить перешкоди для позивача у реалізації в повному обсязі належного йому права власності, зокрема позивач позбавлений можливості вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої приєдналась Україна 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтями 319, 321 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. Право власності є непорушним.
Гарантуючи захист права власності законодавство надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
На підставі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд:продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду,обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 317 - 321, 328, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 72, 150, 156 ЖК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Конституцією України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 4, 12, 18, 43, 49, 76-83, 141, 259, 263-265, 280-282, 352 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на житло - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житлом, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування житлом, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такою, що втратила право користування житлом, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасники та їх адреси:
Позивач: ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_2 , прож.: АДРЕСА_1 );
Відповідач: ОСОБА_2 , (РНОКПП: не відомий, зареєстр.: АДРЕСА_1 );
Відповідач: ОСОБА_3 , (РНОКПП: не відомий, зареєстр.: АДРЕСА_1 );
Відповідач: ОСОБА_4 , (РНОКПП: не відомий, зареєстр.: АДРЕСА_1 ).
Вступна та резолютивна частини рішення проголошені судом 30.11.2021, повне рішення складено та підписано 08.12.2021.
Суддя А.О. Попельнюх