ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м.Херсон

Номер справи: 661/3248/20

Номер провадження: 22-ц/819/437/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач)Ігнатенко П.Я.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Полікарпової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області у складі судді Ведяшкіної Ю.В. від 08 грудня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк або АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із вказаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 31 січня 2012 року ОСОБА_1 звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті www.privatbank.ua, складає між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, станом на 19.05.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 15 479,61 грн, яка складається із: 11 011,45 грн - заборгованість за тілом кредиту; 4468,16 грн - заборгованість за простроченим відсотками.

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.01.2012 року у розмірі 15 479,61 грн та понесені судові витрати.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 08 грудня 2020 року в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі; судові витрати покласти на відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що 31.01.2012 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву, в якій зазначено, що вона згодна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами надання банківських послуг (а.с.17).

Згідно вказаної заяви відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що остання визнала в суді першої інстанції при поданні відзиву на позовну заяву.

При цьому, анкета-заява від 31.01.2012 року про отримання кредиту не містить відомостей про тарифний план, за яким відповідачка отримала кредит, не зазначено якого типу картку отримала позичальниця. Окрім того, вказана заява, підписана сторонами, не містить відомостей про розмір відсоткової ставки, відсутні умови договору про встановлення строку кредитування, про що також наголошено ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.

В матеріалах справи міститься наданий позивачем Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», в якому значиться декілька тарифних планів: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD», та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2020-256 (а.с. 18-43).

Суд першої інстанції правильно не взяв до уваги доданий до позову Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який містить чотири тарифних плани: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD», в яких по-різному визначені, в тому числі: базова відсоткова ставка, пеня за несвоєчасне погашення кредиту. Вказаний Витяг з Тарифів та заява не містять відомостей про погодження конкретного тарифу відповідачем.

З огляду на викладене, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який містить чотири варіанти, та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 не містять підпису ОСОБА_2 , банком не доведено, який саме тариф погодила позичальниця. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відсоткову ставку.

Також судом першої інстанції правильно не взято до уваги Правила надання банківських послуг ПриватБанку, оскільки неможливо встановити, які саме умови були запропоновані банком. Не можна вважати складовою кредитного договору й Правила щодо встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Вказане узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, зазначеними у постановах від 04 вересня 2019 року у справі № 647/248/17 та від 20.10.2020 року у справі № 756/671/19.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів з декількома варіантами тарифних планів та витяг з Умов не містить погодження та підпису відповідача, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20.10.2020 року у справі № 756/671/19.

Отже, з наявних у справі доказів неможливо встановити на яких умовах отримано кредитні кошти та розмір відсотків за користування кредитними коштами.

Разом з тим, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Таким чином, кредитор (позивач) має право вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником (відповідачем) обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

ОСОБА_1 не оспорюється отримання кредитної картки за договором б/н від 31.01.2012 року та встановлення кредитного ліміту на картку.

Отже, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України банк має право вимагати виконання обов`язку боржником в будь-який час та захищати свої права через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Згідно доданого до позову розрахунку заборгованість відповідачки за договором від 31.01.2012 року станом на 19.05.2020 року числиться в сумі 15 479,61 грн, у тому числі 11 011,45 грн заборгованість за тілом кредиту, 4468,16 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Згідно виписки по рахунку ОСОБА_1 отримала кредит в межах кредитного ліміту сукупно 14 135,87 грн, а всього за той же період сплатила на погашення заборгованості за кредитом 16 853,39 грн (а.с. 12-14).

Таким чином, враховуючи, що в анкеті-заяві не передбачено обов`язок відповідача по сплаті відсотків. Тарифи не містять погодження та підпису відповідача, а Витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору, в зв`язку з чим неможливо встановити, які тарифи погодив позичальник щодо пільгового строку користування кредитними коштами, розміру відсоткової ставки, а тому підстави для стягнення відсотків у заявленому в позові порядку та розмірі, - відсутні.

Враховуючи, що сума сукупно сплачених позичальником коштів в рахунок повернення кредитних коштів в межах отриманого ліміту значно перевищує суму, зафіксовану у виписці по рахунку, переплата покриває отримані позичальницею кошти в межах кредитного ліміту, зокрема відповідачка сукупно отримала кредит в сумі 14 135,87 грн, а повернула 16 853,39 грн, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості. Судове рішення є вірним і не може бути скасованим з формальних підстав.

Посилання скаржника на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні заборгованості за тілом кредиту та відсотків, суперечать обставинам справи та наданим позивачем доказам.

Посилання банку на те, що ним надано до суду конкретну редакцію Умов та Правил надання банківських послуг, які є складовою частиною кредитного договору, оскільки в заяві позичальник підтвердив це своїм підписом, не впливає на висновки суду щодо недоведеності позовних вимог щодо стягнення відсотків. Надані суду Тарифи містять чотири варіанти і з матеріалів справи не вбачається, які саме тарифи погоджено позичальником. Фактично отримана відповідачкою сума кредитних коштів, - повернута, що підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 , наданої банком.

Доводи скаржника щодо існування підстав для стягнення з відповідача відсотків на рівні облікової ставки НБУ, - судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги, оскільки такі обґрунтування позову та розрахунок банком не надані та як зазначено вище, ОСОБА_1 повернула кредитні кошти у більшому розмірі, аніж отримала, що покриває також і відсотки на рівні облікової ставки НБУ на суму кредиту.

Інші доводи апеляційної скарги судовою колегією до уваги не приймаються як такі, що не спростовують висновки суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін як законне та обґрунтоване.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», - залишити без задоволення.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 08 грудня 2020 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова