Ухвала

09 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 601/2440/18

провадження № 61-19722ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 09 червня 2021 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Кременецька міська рада Тернопільської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою на АДРЕСА_1 шляхом знесення тимчасової споруди - гаражу на АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Також у її власності перебуває земельна ділянка для обслуговування вищевказаного житлового будинку. Відповідачем впритул до належного позивачу сараю встановлено тимчасову споруду - гараж з порушенням будівельних, протипожежних та санітарних норм. На даній будівлі відповідач облаштувала ринви і після опадів вода з цих ринв стікає до її сараю та будинку позивачки, що розташовані біля господарської будівлі відповідачки. В результаті цього почали тріскати та руйнуватися стіни і фундамент житлового будинку як зовні, так і внутрішньо. Всередині будинку постійна сирість, цвітуть стіни. На сьогоднішній день через постійне підтікання води впали дві підтримуючі опори в сараї, зруйновано піддашшя та завалений льох. Окрім цього, через близьке розташування гаражу до господарської будівлі відповідачки, вона немає можливості належним чином її обслуговувати. ОСОБА_1 неодноразово зверталася у Відділ містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Кременецької міської ради з проханням перевірити відповідність встановлення гаражу відповідачкою вимогам містобудівного законодавства. Висновком експерта за результатами проведеного експертного будівельно-технічного дослідження від 03 жовтня 2018 року за № 905/18-22 встановлено, що розташування будівлі гаражу на земельній ділянці ОСОБА_2 не відповідає вимогам п. 3.25*, п. 7.5, таблиця 7.5, «ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» та додатку 3.1 (обов`язковий) ДБН В.1.1.7-2002 «Пожежна безпека об`єктів будівництва». Так, експертним дослідженням виявлено, що на день огляду будівля гаражу розташована на відстані 0,87 м від стіни хліва літ. «Б», яка влаштована по лінії розмежування та 7,3 м від вікна 2-го поверху житлового будинку літ. «А» на АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_1 . Окрім експертного дослідження, невідповідність господарської будівлі відповідачки нормам законодавства підтверджується листами міської ради. П. 3.24 ДБН передбачає обов`язковість дотримання при розміщенні будівель санітарних, протипожежних і будівельних норм, чого відповідачкою зроблено не було. Вважає, що відповідачкою чиняться перешкоди у користуванні майном, так як через встановлення нею гаражу впритул господарської будівлі позивачки, остання не може належним чином користуватися належним їй майном, вся вода після опадів стікає на її будинок, внаслідок чого він зазнає руйнувань та пошкоджень. Враховуючи наведене, позивач просила позов задовольнити.

Кременецький районний суд Тернопільської області рішенням від 09 червня 2021 року в задоволенні позову відмовив.

Тернопільський апеляційний суд постановою від 09 листопада 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Булави М. А. залишив без задоволення, а рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 09 червня 2021 року - без змін.

03 грудня 2021 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 09 червня 2021 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом позову у цій справі є зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою на АДРЕСА_1 шляхом знесення тимчасової споруди - гаражу на АДРЕСА_2 .

Справа є незначної складності та, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Посилання заявника в касаційній скарзі на те, що апеляційний суд застосував норму права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду, як на підставу касаційного оскарження судових рішень у цій справі, є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Тернопільського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 09 червня 2021 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Кременецька міська рада Тернопільської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов