Справа № 485/169/21
Провадження №2-з/485/2/21
Ухвала

про забезпечення позову

12 лютого 2021 року м. Снігурівка

Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області Яворський С.Й.,

розглянувшизаяву адвоката Костоусової Я.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову -

встановив:

Адвокат Костоусова Я.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову відповідно до якої просить накласти арешт на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 , належний ОСОБА_2 , до моменту винесення судом рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності. Дана заява про забезпечення позову подана до подання позовної заяви

Адвокат Костоусова Я.М. заяву про забезпечення позову мотивує тим, що 24.01.2015 року було укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . У період шлюбу, за спільні грошові кошти, ними 27.09.2016 року придбано житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 . Купівлю вчинено за грошову суму у розмір 45600 грн. Отже представник позивача вважає, що даний будинок є спільною сумісною власністю подружжя. 12.01.2021 року рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Представник заявника в заяві про забезпечення позову зазначає, що після розірвання шлюбу, ОСОБА_1 , у зв`язку з конфліктними ситуаціями, змушена була виїхати з спірного будинку та тепер проживає в будинку батьків. Згідно договору купівлі продажу житлового будинку, право власності оформлено на ОСОБА_2 . Представник заявника зазначає, що незважаючи на те, що спірний будинок є спільною сумісною власністю сторін, ОСОБА_2 має намір відчужити спірний будинок на користь третіх осіб, що у разі не забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Заявник планує звернутись до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину спірного будинку.

Перевіривши матеріали справи, заяву про забезпечення позову, приходжу до наступного висновку:

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із зазначеними позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню у повному обсязі.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

Заяву адвоката Костоусової Я.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на:

- житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 , належний ОСОБА_2 .

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області.

Суддя С.Й. Яворський