Провадження № 2/243/3337/2021
06 грудня 2021 року
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Ільяшевич О. В.,
судового засідання Долженко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, м. Слов`янськ, Донецької області) за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
04 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що йому на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 , зазначає, що 66/800 часток житлового будинку він придбав у ОСОБА_2 та до теперішнього часу значиться зареєстрованою колишній власник цього будинку - відповідачка ОСОБА_2 , яка фактично у вказаному житловому приміщенні не проживає та її речі в будинку відсутні. За наведених обставин, враховуючи, що відповідачка у вказаному житловому приміщенні не проживає, не є членом сім`ї позивача, її реєстрація в будинку яка належить позивачу, створює перешкоди в реалізації ним своїх прав як власником майна, а добровільно знятися з реєстрації відповідачка бажання не виявляє, позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення яким визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, на задоволенні позову наполягав та не заперечував проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів з постановленням заочного рішення.
Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Судом були спрямовані судові повістки за останньою відомою адресою місця проживання ОСОБА_2 зареєстрованої у встановленому законом порядку, що підтверджено відповіддю на запит суду, направлений у порядку ст. 187 ЦПК України. Однак відповідачка у судове засідання не з`явилася, як не з`явилася і до поштового відділення для отримання судових повісток. У зв`язку із чим, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідачки був здійснений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Однак ОСОБА_2 , будучи повідомленою у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи, не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзив, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутності від неї до суду не надходило.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
З огляду на викладене, оскільки відповідачка, будучи повідомленою належним чином про дату, час і місце судового засідання не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин неявки, не подала відзив, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів із постановленням заочного рішення.
В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення.
Ухвалою суду від 12 листопада 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження.
Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.
Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року прийнято рішення про розгляд справи у заочному порядку.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступні обставини та відповідні ним докази.
Відповідно до свідоцтва про право власності за законом від 16 вересня 1987 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 успадкували майно в рівних частках, а саме будинок АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказане свідоцтво посвідчене державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області УССР, зареєстроване за № 1-2902.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до договору купівлі продажу частки житлового будинку від 16 березня 2020 року, ОСОБА_5 передала у власність ОСОБА_1 , 462/800 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір посвідчений державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори Алперіної О.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 2-113.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 204396613 від 17 березня 2020 року, за ОСОБА_1 зареєстровано 462/800 частин будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до договору купівлі продажу частки житлового будинку від 06 серпня 2020 року, ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_1 , 66/800 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченком А.В., зареєстрований в реєстрі за № 2592.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 219280827 від 06 серпня 2020 року, за ОСОБА_1 зареєстровано 66/800 частин будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки № 155273 від 27 жовтня 2021 року виданої Слов`янською міською ВЦА, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 27 січня 2017 року по теперішній час.
Згідно із Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 284540431, зробленого на запит суду від 12 листопада 2021 року, ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки КП «БТІ» № 3251-2/0.84/01 від 22 листопада 2021 року, наданої на запит суду, нерухоме майно розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01 січня 2013 року належало на праві власності:
-462/800 часток ОСОБА_5 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Першою слов`янською державної нотаріальною конторою від 17 листопада 2014 року № 1-1009(копія зазначеного документу, була надана замовником технічної інвентаризації);
-34/100 часток ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках за кожним, на підставі свідоцтва про право на спадщину посвідченого Першою слов`янською державної нотаріальною конторою від 16 вересня 1987 року, № 1-2902;
-66/800 часток ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі продажу посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Панченком А.В. від 08 грудня 2007 року № 4084. Інформація надана станом на 31 грудня 2012 року.
В судовому засіданні було також досліджено свідоцтво про право на спадщину від 17 листопада 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_5 успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_6 462/800 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , право власності на вказану частку житлового будинку було зареєстроване ОСОБА_5 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також договір купівлі продажу частки житлового будинку від 08 грудня 2007 року, відповідно до якого ОСОБА_6 передала у власність ОСОБА_2 66/800 часток житлового будинку з господарськими та побутовими будовами та спорудами за АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У сенсі ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає можливість дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першим протоколом та протоколами N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплений принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, закон гарантує захист права власності шляхом застосування певних способів захисту, передбачених ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Згідно із ст. ст. 379, 382 ЦК України, об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло у вигляді житлового будинку, садиби, квартири.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об`єктів, закон не передбачив при цьому залишення прав і обов`язків попереднього власника в частині збереження права користування житлом.
За ч. 4 ст. 156 ЖК, збереження такого права користування житлом існує лише для членів сім`ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.
Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК), зокрема від вирішення вимог про позбавлення права користування жилим приміщенням.
Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року, застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.
Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.
Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей.
Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості.
Під правом розпоряджатися розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.
Суд виходить з вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача.
Аналізуючи встановлені фактичні обставини по справі і надані докази, судом достовірно встановлено, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 , в якій до теперішнього часу значиться зареєстрованим колишня власниця 66//800 часток будинку - відповідачка ОСОБА_2 , яка не є членом сім`ї позивача. Договірні відносини між позивачем як новим власником та відповідачкою щодо винаймання спірного житла відсутні. Тому слід вважати, що у зв`язку із припиненням права власності на будинок колишнього власника ОСОБА_2 , у зв`язку із його продажем, відповідачка втратила і право користування цим житловим приміщенням.
Враховуючи, що добровільно знятися з реєстрації у вказаному житловому приміщенні відповідачка не має наміру, її реєстрація створює перешкоди в реалізації позивачем своїх прав як власником майна, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.
За приписами п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов судом повністю задоволений, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн.
На підставі наведеного, керуючись 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 14, 81,82, 89, ст. 223, 259, 263 265, 273, 280, 281 ЦПК України суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Сторони по справі:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ;
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду складений 08 грудня 2021 року.
Головуючий суддя: О. В. Ільяшевич