КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Ющенко Я.М.,

за участю:

представника

приватного виконавця Непом'ящої П.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2020 року про примусове проникнення до житла у цивільній справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, стягувач: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арма", боржник: ОСОБА_1 , про примусове проникнення до житла боржника,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Телявський А.М. звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника - ОСОБА_1 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв'язку з необхідністю виконання виконавчого листа № 2-11432/10, виданого 11.02.2016 року Шевченківським районним судом м. Києва.

В обґрунтування подання зазначав, що на виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. перебуває виконавче провадження № 57635340 з примусового виконання дубліката виконавчого листа № 2-11432/10, виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ "Страхова компанія "Арма" грошових коштів у розмірі 480 000 грн. 00 коп. та судових витрат у розмірі 1 820 грн. 00 коп., а всього 481 820 грн. 00 коп.

Разом з тим, вказував, що незважаючи на відкриття виконавчого провадження ще 07.11.2018 року, станом на дату звернення до суду з цим поданнямрішення суду боржником так і не виконано.

В свою чергу, в ході проведення виконавчих дій в межах виконавчого провадження приватним виконавцем було встановлено, що згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником на праві власності зареєстроване нерухоме майно, а саме: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з зазначеним, приватним виконавцем було надіслано боржнику вимогу про надання доступу до квартири, яка є предметом іпотеки, та забезпечення виконавцю можливості провести опис рухомого майна, що знаходиться у цій квартирі.

Водночас, згідно акту приватного виконавця потрапити до квартири боржника не виявилося за можливе, оскільки останнім не було надано доступу до квартири.

Таким чином, з метою недопущення порушення прав та законних інтересів учасників виконавчого провадження, а також необхідності проведення виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника, якому було достеменно відомо про як наявність виконавчого провадження, так і про проведення вищевказаних виконавчих дій, просив подання задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.10.2020 року у задоволенні подання приватного виконавця відмовлено (а.с. 159-164).

В апеляційній скарзі приватний виконавець, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким подання задовольнити у повному обсязі.

При цьому, в обгрунтування доводів своєї апеляційної скарги посилається на неврахування судом першої інстанції наявних у матеріалах справи доказів того, що боржник прямо та навмисно перешкоджає виконанню вимог виконавчих документів, не виконує законних вимог приватного виконавця, що відображається у ненаданні боржником інформації про свій майновий стан, ухиленні від добровільного погашення заборгованості та у ненаданні доступу до приміщення вказаного будинку для проведення опису та арешту, що унеможливлює примусове виконання виконавчого провадження та вимог виконавчого документу (а.с. 167-174).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06.10.2021 року апеляційну скаргу залишено без руху (а.с. 180, 181).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.10.2021 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційні скарги (а.с. 188, 189).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.10.2021 року справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 190).

Представник приватного виконавця у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістили.

Разом з тим, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з'явилися у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника приватного виконавця, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. перебуває виконавче провадження № 57635340 з примусового виконання дубліката виконавчого листа № 2-11432/10 від 11.02.2016 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "Арма" грошових коштів у розмірі 480 000 грн. 00 коп. та судові витрати у розмірі 1 820 грн. 00 коп.. а всього 481 820 грн. 00 коп.

07.11.2018 року приватним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 57635340.

На адресу боржника направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується списком № 3185 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів та копіями квитанцій АТ "Укрпошта" із зазначенням лише прізвища боржника та повідомленням про прийняття 13.11.2018 року відправлення до АТ "Укрпошта" за № 114.

При цьому, доказів належного її отримання та/або не отримання із вказівкою на причини, - боржником, матеріали справи не містять.

07.11.2018 року було винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця.

28.01.2019 року приватним виконавцем на адресу боржника направлено виклик останнього із зобов'язанням з'явитися до виконавця 06.02.2019 року о 10 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Поправки Юрія, 6, оф. 26, щодо сплати боргу або надання підтверджуючих документів про сплату, при цьому докази відправлення вказаного виклику боржника не надані суду.

21.02.2019 року приватним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках боржника, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

11.04.2019 року приватним виконавцем направлено запит до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України з проханням терміново надати інформацію про факт перетинання державного кордону ОСОБА_1 .

Інформаційним листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 24.04.2019 року приватного виконавця повідомлено, що відомостей про перетинання державного кордону ОСОБА_1 в період з дати видачі виконавчого листа в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», не виявлено.

Відповідно до бази даних автоматизованих інформаційних систем "Автомобіль" при Міністерстві внутрішніх справ, станом на 13.11.2018 року зареєстрованих за боржником транспортних засобів, дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби, відсутні.

Згідно відповідей Державної фіскальної служби від 30.01.2019 року та 03.04.2019 року про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб - підприємців, а також рахунки, відкритті боржником - юридичною особою через свої відокремлені підрозділи, боржник за вказаним у запиті податковим номером або серією (за наявності) та номером паспорта на обліку в органах ДФС не перебуває.

Як вбачається з відповідей Пенсійного фонду від 29.01.2019 року та 02.04.2019 року про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи та осіб-боржників, які отримують пенсії, інформацію про боржника не знайдено.

Згідно з інформаційною довідкою від 12.04.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, боржнику належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 .

08.07.2020 року приватним виконавцем було складено акти за ВП №57635340 про те, що боржник не надав виконавцю доступу для проведення виконавчих дій до житла за адресою: АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду поданням, приватнийвиконавець, як на підставу для надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, вказує, що, незважаючи на відкриття виконавчого провадження ще 07.11.2018 року, рішення суду боржником так і не виконано, а проведення виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника не виявляється можливим, оскільки боржник не надає до нього доступу.

Так, відповідно до положень ст. 18 ЦПК України судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових та службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Як передбачено ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Згідно з ч.1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому, згідно ч.1 та п.4 ч. 3ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

У свою чергу, відповідно до конституційних положень права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Так, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1 ст. 64 Конституції України). Кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ч.ч. 1, 2 ст. 30 Конституції України). Гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених положень законодавства, можна дійти висновку, що державний (приватний) виконавець при виконанні виконавчих документів, виданих іншими органами (посадовими особами) щодо стягнення боргу або звернення стягнення, зобов`язаний керуватися нормами Закону України «Про виконавче провадження», зокрема звертати стягнення на майно боржника, в тому числі проводити опис й арешт майна боржника; у разі неможливості потрапити у жиле приміщення боржника ставити перед судом питання про постановлення вмотивованого судового рішення про примусове проникнення до житла боржника.

При цьому, надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника можливе лише за наявності відповідних обгрунтованих підстав та беззаперечних доказів на їх підтвердження.

Так, дійсно, як вбачається з матеріалів справи, рішення суду станом на час розгляду подання боржником не виконано.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, до подання приватного виконавця не додано доказів того, що боржник отримував вимогу виконавця про намір вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна та про обов'язок боржника допустити його до квартири АДРЕСА_1 , у відведений для цього час для вчинення виконавчих дій.

Крім того, акт приватного виконавця про вихід за місцем проживання боржника не може бути належним та допустимим доказом факту перешкоджання входженню приватного виконавця до квартири, оскільки доказів належного отримання та/або не отримання акта із зазначенням причин до матеріалів подання долучено не було.

При цьому, самі по собі акти від 08.07.2020 року щодо не надання допуску виконавця до житла за адресою: АДРЕСА_1 , для проведення виконавчих дій, не свідчить про факт присутності боржника у вказаному житловому приміщенні.

Отже, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам заявника належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе судове рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а ухвали суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2020 року про примусове проникнення до житла у цивільній справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, стягувач: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арма", боржник: ОСОБА_1 , про примусове проникнення до житла боржника - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 07 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська