Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/638/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.12.2021смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді: Єгорової Н.І.

при секретареві: Маковецькій Л.А. ,

за участю позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому завсіданні в залі суду смт.Доманівка, цивільну справу, за правилами загального позовного провадження, за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Зоря-Агро про визнання договору оренди землі недійсним та скасування державної реєстрації права оренди,

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Зоря-Агро про визнання договору оренди землі недійсним та скасування державної реєстрації права оренди, посилаючись на те, що після смерті батька вона стала власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,14 га з кадастровим номером :07:000:0119, розташованої в межах території Сухобалківської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, що підтверджується Державним актом, виданим на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.11.2005р.

15.01.2007р. зазначену земельну ділянку було передано в оренду ТОВ Зоря-Агро на підставі укладеного договору її матірю ОСОБА_4 з керівником ТОВ Зоря-Агро, строком на 16 років, зареєстрованого у Доманівському реєстраційному окрузі Центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.04.2007р. за № 70. Оскільки на момент укладення даного договору та передачі земельної ділянки в оренду, позивач була неповнолітньою, договір підписувала її матір- ОСОБА_4 .

Позивач вважає, що вказаний договір є таким, що вчинений з грубим порушенням чинного законодавства та має бути визнанний судом нікчемним, у звязку з тим, що в договорі відсутня інформація, що орендодавець ОСОБА_4 є законним представником неповнолітньої особи, а також відсутня згода батьків та дозвіл органу опіки та піклування щодо передачі земельної ділянки в довгострокову оренду.

Так, як права позивачки були порушенні, укладанням даного договору без дозволу органу опіки та піклування, вона просить суд визнати договір оренди землі від 17.04.2007р. недійсним та скасувати державну реєстрацію права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Представник позивача пояснила, що договір оренди земельної ділянки від 17.04.2007р. ОСОБА_5 підписала , будучи не освідомленою з чинним законодавством, в інтересах неповнолітньої доньки. Після досягнення повноліття ОСОБА_1 також підписала додаткову угоду до цього договору оренди несвідомо, не знаючи вимог діючого законодавства, під впливом шантажу з боку керівництва товариства, які погрожували, що будуть сплачувати орендну плату в меньшому розмірі ніж іншим. Укладаючи договір про оренду земельної ділянки, яку успадкувала донька, ОСОБА_5 в органи опіки та піклування не зверталася. На даний час,з орендною платою яку отримує позивач, вона згода, але не згодна із строком дії оренди земельної ділянки.

Представник відповідача ТОВ Зоря-Агро-Вовчанська Г.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і просила в задоволені позову відмовити, пояснивши суду, що підписання договору оренди землі матірю в інтересах неповнолітньої дитини, а саме ОСОБА_1 , без дозволу органу опіки та піклування не порушили права неповнолітньої дитини, оскільки позивач в судовому засіданні наголосила, що її матеріальний стан цим договором не погіршався. Оскільки, права дитини не погіршилися, в повнолітньому віці вона самостійно продовжила орендні відносини з відповідачем, вважає, що підстав для задоволення позову не має.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що 15 січня 2007р. ОСОБА_4 уклала договір оренди землі № 2007-007/022, з ТОВ Зоря-Агро, згідно умов якого вона передала в оренду товариству земельну ділянку площею 4,14 га, розташованої в межах території Сухобалківської сільської ради, Доманівського району, Миколаївської області, право власності на яку відображено в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯБ 837841 від 17 травня 2006р., строком на 16 років. Договір був підписаний сторонами та зареєстрований у Доманівському реєстраційному окрузі Центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17 квітня 2007р. за № 70.

ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками зареєстровані ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Після смерті батька, ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 9.11.2005р., зареєстрованого в реєстрі за №1027, стала власницею земельної ділянки площею 4,14 га, розташованої в межах території Сухобалківської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, про що свідчить Державний акт про право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :07:000:0119, серії ЯБ № 837841, виданого 17 травня 2006р.

25 грудня 2015р. між ОСОБА_4 , що діяла в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 та на підставі рішення №7 органу опіки та піклування Доманівської райдержадміністрації від 17.11.2015р. ,вих.333/12-5-03 та ТОВ Зоря-Агро була укладена додаткова угода до договору оренди земельної ділянки № 70 від 17 квітня 2007р. щодо внесення змін до договору оренди за № 70 від 17 квітня 2007р. з викладенням договору в новій редакції. Додаткова угода підписана сторонами та внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Згідно рішення №7 органу оіпки та піклування Доманівської районної державної адміністрації від 17.11.2015р. №333/1-5-03 прийнято рішення, виходячи з інтересів дитини , ОСОБА_4 від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_6 надано право здійснити правочин щодо земельної частки (паю) 4,17 га, яка є власністю її доньки.

Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні письмові докази, судом встановлено, що на момент укладення договору за №№ 2007-007/022 від 15.01.2007р. ОСОБА_4 передала в оренду земельну ділянку, яка належала на праві власності неповнолітній доньці ОСОБА_6 , на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :07:000:0119, серії ЯБ № 837841, виданого 17 травня 2006р.

Відповідно до ст.177 ч1 СК України- батьки зобовязані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах.

Частиною другою ст.177 СК України зазначено, що батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири.

Частиною четвертою ст.177 СК України передбачено, що дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.

Згідно ч3 ст.17 Закону України Про охорону дитинства батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та(або) державній реєстрації.

Відповідно до ст.6 СК України неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Згідно ст.6 Закону України Про оренду землі право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до п.2ч1 ст.4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень- право постійного користування та право оренди підлягають державній реєстрації.

Представник позивача ОСОБА_2 вважає, що відсутність дозволу органу опіки та піклування на вчинення правочину матір`ю ОСОБА_4 на укладення договору оренди земельної ділянки, яка належала її неповнолітній донькі, є грубим порушенням чинного законодавства і є підставою для визнання спірного договору судом нікчемним.

Однак, суд не погоджується з думкою представника позивача із слідуючих підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав і інтересів, загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені ст.215 ЦК України.

Згідно з ч 1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5 та 6 ст.203 ЦК України.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається ( ч 2 ст.215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оскаржуваний правочин) (ч3 ст.215 ЦК України).

Відповідно до ст.12 Закону України Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна.

За змістом цієї норми закону, а також ст.17,18 Закону України Про охорону дитинства, ст.177 СК України- дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах- обовязок батьків.

Відповідно до ч 6 ст.203 , ч 1 ст.215 ЦК України- правочин, що вчинений батьками і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним.

За таких обставин вчинення батьками неповнолітньої дитини певного правочину за відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену ст.177 СК України заборону.

Про те, сам по собі цей факт не є безумовним підтвердженням наявності підстав для визнання правочину недійсним. Правочин може бути визнаний недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення права особи, в інтересах якої предявлений позов, тобто звуження обсягу існуючих майнових прав дитини або порушення охоронюваних законом інтересів дидини щодо нерухомого майна.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах- обовязок батьків; сама по собі відсутність попереднього дозволу органу опіки та піклування не є беззаперечною підставою для визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

Вчинений батьками правочин стосовно нерухомого майна, право власності на яке , чи право користування яким мають діти, за відсутності обовязкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнанний судом недійсним за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини: звужує обсяг існуючих майнових прав дитини, або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує її права та інтереси щодо нерухомого майна.

Відповідний правовий висновок викладено Верховним судом України у постановах від 22.06.2016р. у справі № 6-1024цс16, від 20.11.2019р. № 520/15250/15-ц.

В позовній заяві позивач не зазначила жодних доказів щодо порушення її прав та інтересів як неповнолітньої(на день укладення правочину) дитини, звуження обсягуїї існуючих майнових прав , спричинених внаслідок укладення договору оренди земельної ділянки її матірю.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що укладенням договору оренди на земельну ділянку, належної їй на праві власності, її матірю, не ускладнило її матеріальне становище та не порушило її майнові права. Підписання додаткової угоди про продовження орендних відносин з тим же орендарем, досягнувши повноліття, свідчить про те, що майнові права позивачки не були порушені.

Беручи до уваги, що відсутність попереднього дозволу органу опіки та піклування не призвело до порушення прав неповнолітньої особи, суд приходить висновку про відсутність підстав для визнання договору оренди земельної ділянки, укладеного 15.01.2007р.-недійсним.

При відсутності підстав для визнання договору оренди землі недійсним, відповідно, відсутні підстави і для скасування державної реєстрації права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 259,264, 265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Зоря-Агро про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки за № 2007-007/022 від 15.01.2007р.,зареєстрованого у Доманівському реєстраційному окрузі Центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17 квітня 2007р. за № 70. та скасування його державної реєстрації права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Н. І. Єгорова