Справа № 336/3619/20
Провадження № 2/333/400/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Холод Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Бобко О.В.,

представника позивача Рясної А.С.,

представника відповідачів Дерманської К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (, юридична адреса: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, фактична адреса: 69071, м. Запоріжжя, вул Цитрусова, буд. 9) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, -

ВСТАНОВИВ:

28.08.2020 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю з Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла справа за позовом КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 18 833,20 грн., індексу інфляції у розмірі 221,31 грн., 3% річних у розмірі 352,40 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив, що КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ», діючи на підставі статуту та чинного законодавства України, надав послуги з постачання теплової енергії відповідачам, які є співвласниками 6/25 часток (51,6 кв.м.) нежитлового приміщення літ. А-4 за адресою: АДРЕСА_3 . Однак, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 свої зобов`язання з своєчасної оплати за надані послуги за встановленими тарифами не виконали, внаслідок чого, за останніми утворилась заборгованість в сумі 18 833,20 грн., індексу інфляції у розмірі 221,31 грн., 3% річних у розмірі 352,40 грн. за період з листопада 2018 року по квітень 2020 року. З цих підстав, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2020 року цивільну справу №336/3619/20 передано в провадження судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холоду Р.С.

Ухвалою суду від 10.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

15.01.2021 року на адресу суду від представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи №336/3619/20 за правилами загального позовного провадження, яку ухвалою суду від 15.01.2021 року задоволено.

Також, 15.01.2021 року на адресу суду від представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 18 833,20 грн., індексу інфляції у розмірі 221,31 грн., 3% річних у розмірі 352,40 грн., який судом прийнято до розгляду.

В обґрунтування своїх заперечень на позовну заяву представник відповідачів ОСОБА_3 у відзиві на позовну заяву зазначила, що позовні вимоги є незаконними та безпідставними, обґрунтованими неналежними доказами.

Так, із змісту позовних вимог вбачається, що між сторонами у справі не було укладено договору про надання послуг з централізованого опалення.

Посилання позивача про те, що відповідачі ніяким чином не відреагували на пропозицію укласти договір, не відповідає фактичним даним.

У належному відповідачам приміщені-підвалі відсутні будь-які теплоспоживчі прилади, які підключені до загальної системи опалення будинку, що є підтвердженням відсутності такого підключення, а відтак і отриманням теплової енергії.

Відповідачі не отримують житлово-комунальні послуги, оскільки в нежитловому приміщенні відсутня система опалення. Існує ймовірність, що за стінами приміщення відповідачів наявна загальна система опалення, що забезпечує опалення саме житлових квартир цього будинку. При цьому, можливо поміж приміщень відповідачів проходить система, яка може забезпечувати обігрів місць загального користування.

У позовній заяві позивач не зазначив, яким саме чином надавались послуги теплопостачання нежитлових приміщень відповідачів.

За весь час придбання нерухомого майна по теперішній час позивач жодного разу не здійснив огляд приміщення з метою встановлення факту реального надання послуг, в тому числі температурного режиму якості послуг та площі, на якій можливе присутня транзитна система опалення.

При визначенні тарифу позивач застосовує порядок визначення вартості в залежності від поверху та застосовує тариф для першого поверху.

При цьому, згідно з технічного паспорту, нежитлове приміщення є підвальним, що унеможливлює застосування тарифу ідентичному житловому приміщенню першого поверху.

Також, позовною заявою не підтверджено факту надсилання відповідачам, кожній окремо, актів наданих послуг та рахунків на оплату.

З цих підстав, представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

22.01.2021 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, яку судом прийнято до розгляду.

В обґрунтування відповіді на відзив представник позивача зазначив, що внутрішньо будинкова система опалення проектується таким чином, щоб забезпечити нормативну температуру повітря у всіх приміщеннях будинку.

Відсутність радіаторів не означає відсутність споживання послуг з централізованого опалення, оскільки наявність стояків в приміщенні свідчить про надходження тепла в приміщення.

Якщо навіть у приміщенні відсутні опалювальні прилади, але є стояки підводки до приладів, споживач повинен сплачувати за фактичне тепло, яке виділяється від зазначених трубопроводів.

Відповідачами не надано жодних доказів відключення належного їм приміщення від системи теплопостачання житлового будинку у встановленому законодавством порядку.

Відсутність укладеного договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

З цих підстав, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 18 833,20 грн., індексу інфляції у розмірі 221,31 грн., 3% річних у розмірі 352,40 грн.

02.04.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява (додаткові пояснення), яку судом прийнято до розгляду.

06.04.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, яке задоволено судом.

Ухвалою суду від 06.04.2021 року підготовче провадження у справі закрито, призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відповіді на відзиві, та просила суд відмовити у їх задоволенні.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_4 , представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 , розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ», виходячи з такого.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з п.п. 3,4 ч. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.

Судом встановлено, що, відповідно до п. 2.2 статуту КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови від 08.04.2013 року №99 р, предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2). У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ч. 3).

Судом встановлено, що 26.06.2012 року між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (покупці) укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Варавкою В.М., зареєстрований в реєстрі за №279, відповідно до п. 1 якого продавець передає у власність покупцям, а покупці приймають у власність в рівних частках кожна 6/25 часток нежилого приміщення літ. А-4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 213,5 кв. м.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.06.2020 року №212993629, ОСОБА_1 належить 19/25 часток нежилого приміщення літ. А-4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_2 3/25 часток нежилого приміщення літ. А-4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

З матеріалів справи вбачається, що КОНЦЕРНОМ «МТМ» (виконавцем) за період з листопада 2018 року по квітень 2020 року надано послуги з постачання теплової енергії в нежилове приміщення літ. А-4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 на загальну суму 18 833,20 грн.

Факт нарахування за надання теплової енергії підтверджено рахунками та актами приймання - передачі теплової енергії від 30.11.2018 року, від 31.12.2018 року, від 31.01.2019 року, від 28.02.2019 року, від 31.03.2019 року, від 30.04.2019 року, від 30.11.2019 року, від 31.12.2019 року, від 31.01.2020 року, від 29.02.2020 року, від 31.03.2020 року, від 30.04.2020 року.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачами своїх обов`язків по сплаті заборгованості за теплову енергію, позивачем на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 направлено вимогу щодо погашення заборгованості за теплову енергію від 03.06.2020 року №940/09-4.

Частиною 1 ст. 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, відповідачі у справі зобов`язання з оплати наданих послуг за період з листопада 2018 року по квітень 2020 року належним чином не виконали, у зв`язку з чим, позивачем заявлено до стягнення суму заборгованості за надані послуги у розмірі 18 833,20 грн.

В судовому засіданні в обґрунтування своїх заперечень представник відповідачів ОСОБА_3 зазначила, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не отримували послуг з централізованого опалення, оскільки між сторонами у справі не було укладено договору про надання послуг з централізованого опалення.

Водночас, суд вказані пояснення представника відповідачів ОСОБА_3 не сприймає такими, які звільняють відповідачів від сплати за надані послуги Концерну «МТМ», виходячи з такого.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг (ч. 1). За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) (ч. 4). У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом (ч. 6). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем) (ч. 7).

В судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_3 підтвердила, що відповідачі не звертались до Концерну «МТМ» з заявами та не надсилали на його адресу акту-претензії, оскільки договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води між ними та позивачем укладено не було.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 будь-яких претензій щодо надання послуг в період з листопада 2018 року по квітень 2020 року позивачу не пред`явили, тому судом не приймаються до уваги пояснення ОСОБА_3 про не отримання відповідачами послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води нежилого приміщення літ. А-4 за адресою: АДРЕСА_3 .

Також, судом відхиляються пояснення ОСОБА_3 про те, що між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та позивачем не було укладено договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води нежилого приміщення літ. А-4 за адресою: АДРЕСА_3 .

Так, суд виходить з того, що 07.05.2019 року за вих. №1050/091 та 22.01.2019 року за вих. №3711/091 на адресу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 позивачем надіслано договір №345524 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Факт направлення вказаного договору підтверджується описом вкладення.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Враховуючи наведене, обов`язок з укладання договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У частині першій ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Таким чином, згідно з зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.10.2018 року №904/7377/17.

Також, представник відповідачів ОСОБА_3 в обґрунтування своїх заперечень зазначила, що у належному відповідачам приміщені-підвалі відсутні будь-які теплоспоживчі прилади, які підключені до загальної системи опалення будинку, що є підтвердженням відсутності такого підключення, а відтак і отриманням теплової енергії.

Відповідачі не отримують житлово-комунальні послуги, оскільки в нежитловому приміщенні відсутня система опалення. Існує ймовірність, що за стінами приміщення відповідачів наявна загальна система опалення, що забезпечує опалення саме житлових квартир цього будинку. При цьому, можливо поміж приміщень відповідачів проходить система, яка може забезпечувати обігрів місць загального користування.

Судом не приймаються до уваги зазначені вище пояснення, виходячи з такого.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період.

Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами та іншими нормативними документами.

Відповідно до рішення виконавчого комітету ЗМР від 04.04.2019 року №130 про закінчення опалювального сезону 2018-2019 року у м. Запоріжжі, опалювальний сезон закінчено у м. Запоріжжя з 05.04.2019 року.

24.10.2019 року виконавчим комітетом ЗМР прийнято рішення №441 про початок опалювального періоду 2019 року 2020 року у м. Запоріжжі, яким зобов`язано КОНЦЕРН «МТМ» розпочати опалювальний сезон з 28 жовтня 2019 року.

Згідно з рішенням виконавчого комітету ЗМР від 06.04.2020 року №147 про закінчення опалювального сезону 2019-2020 року у м. Запоріжжі, опалювальний сезон закінчено у м. Запоріжжя з 07.04.2020 року

Нежитлове приміщення літ. А-4 за адресою: АДРЕСА_3 знаходиться у житловому будинку, а отже послугу було надано одночасно з початком опалювального сезону.

Таким чином, факт отримання послуги підтверджується у тому числі рішеннями Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2018-2019, 2019-2020 року та розташуванням нежитлового приміщення у житловому будинку.

Також, встановлено, що наказом ДП «УкрНДНЦ» від 13.12.2017 року №414 методом підтвердження за позначенням прийнято національний стандарт ДСТУ ЕN 12831-3:2017 «Енергоефективність будівель. Метод розрахунку проектного теплового навантаження. Частина 1. Теплове навантаження, Модуль М3-3» з набранням чинності з 15 грудня 2017 року.

У межах цього стандарту суміжним простором може бути: інше опалювальне приміщення в межах одного будівельного об`єкта; інша будівельна особа в межах тієї ж будівлі (наприклад, сусідня квартира); неопалювальний простір (неопалювальне горище/підвал, неопалювальний зимовий сад тощо); сусідня будівля.

Відсутність радіаторів не означає відсутність споживання комунальних послуг з опалення, так як і відключення опалення в окремому приміщенні не означає, що споживання комунальних послуг з опалення припиняється у випадку перекриття подачі теплоносія до системи опалення приміщення.

Для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги споживач повинен не лише не мати відповідного договору та фактично не користуватися послугами, а відмовитися в установленому порядку від їх отримання.

З огляду на те, що відповідачами не доведено факту відключення приміщень від мереж централізованого опалення, суд дійшов до висновку, що КОНЦЕРН «МТМ» мав право на нарахування та правильно нарахував ОСОБА_1 , ОСОБА_2 основний борг за поставлену теплову енергію за адресою Нежитлове приміщення літ. А-4 за адресою: АДРЕСА_3 , в період з листопада 2018 року по квітень 2020 року у розмірі 18 833,20 грн.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що факт наявності заборгованості в розмірі 18 833,20 грн. підтверджується матеріалами цієї справи й не спростований відповідачами в ході її розгляду.

Оскільки відповідачі оплату наданих послуг не довели, будь-яких претензій щодо надання послуг позивачу не пред`явили, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення основного боргу в сумі 18 833,20 грн. є документально підтвердженими, нормативно обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розглянувши позовні вимоги КОНЦЕРНУ «МТМ» про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 індексу інфляції у розмірі 221,31 грн. та 3% річних у розмірі 352,40 грн., суд виходить з такого.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2).

При розгляді справи по суті судом встановлено факт невиконання відповідачами зобов`язання по сплаті за отримані послуги з постачання теплової енергії до нежитлового приміщення літ. А-4 за адресою: АДРЕСА_3 .

З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що вказані вище суми індексу інфляції та 3% річних нараховані позивачем на суму основного боргу в розмірі 18 833,20 грн. за період з листопада 2018 року по квітень 2020 року.

Перевіривши доданий позивачем до матеріалів цієї справи розрахунок 3% річних та індексу інфляції за наведений вище період, суд дійшов до висновку про його обґрунтованість та арифметичну правильність, а тому вимоги позивача в цій частині задовольняються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 2 270 грн. покладається судом на відповідачів порівну.

Керуючись ст.ст. 130, 141, 223, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (, юридична адреса: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, фактична адреса: 69071, м. Запоріжжя, вул Цитрусова, буд. 9) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (поточний рахунок № НОМЕР_3 , Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 313957, ) 18 833 (вісімнадцять тисяч вісімсот тридцять три) грн. 20 коп. основного боргу за отриманні послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з листопада 2018 року по квітень 2020 року.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (поточний рахунок № НОМЕР_4 , Банк: ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», отримувач: КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ», МФО 320478, ) 221 (двісті двадцять одну) грн. 31 коп. індексу інфляції, 352 (триста п`ятдесят дві) грн. 40 коп. 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (поточний рахунок № НОМЕР_4 , Банк: ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», отримувач: КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ», МФО 320478, ) 1 051 (одну тисячу п`ятдесят одну) грн. 00 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (поточний рахунок № НОМЕР_4 , Банк: ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», отримувач: КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ», МФО 320478, ) 1 051 (одну тисячу п`ятдесят одну) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення буде складено 05.11.2021 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод