УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2021 року м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді - Штифорук О.В.,

при секретарі - Сорока С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу боржника ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою, в якій просив суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) щодо відмови здійснення примусового списання грошових коштів з рахунків боржника ОСОБА_1 , визнати неправомірними дії державного виконавця щодо нарахування заборгованості за аліментами за період липень, серпень, вересень 2021 року за ч. 2 ст. 195 СК України, зобов`язати державного виконавця вчинити виконавчі дії щодо примусового списання грошових коштів з рахунків боржника в рахунок погашення заборгованості по аліментам, зобов`язати державного виконавця вчинити виконавчі дії щодо перерахунку заборгованості по аліментам за період липень, серпень, вересень 2021 року за виконавчім провадженням № 65156457.

В обґрунтування скарги посилався на те, що Іллічівським районним судом м. Маріуполя з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31.07.2019 року та до повноліття дитини.

У провадженні державного виконавця Центрального відділу ДВС у м. Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавчий лист № 264/5075/19 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31.07.2019 року та до повноліття дитини.

За час виконання вищезазначеного виконавчого листа у нього станом на 17.09.2021 року за розрахунками державного виконавця виникла заборгованість в розмірі 56 684,11 грн.

27.09.2021 року ним була подана заява, до якої було долучено квитанцію про сплату боргу в сумі 44 719,87 грн, та повідомлено державного виконавця, що на його банківських рахунках зберігаються грошові кошти на загальну суму 11 964,24 грн, які він просив списати в рахунок погашення боргу. Також до цієї заяви він долучив декларацію про доходи з грудня 2019 року по теперішній час та договір підряду від 01.07.2021 року.

18.10.2021 року він подав до державного виконавця заяву, в якій просив повідомити його про списання грошових коштів з його рахунків в рахунок погашення заборгованості за аліментами та надати розрахунок зі сплати аліментів станом на дату звернення.

21.10.2021 року йому було надано розрахунок боргу за аліментами, згідно якого заборгованість по аліментам станом на 21.10.2021 року складає 16 971.24 грн.

З цього розрахунку йому стало відомо, що за липень-вересень 2021 року йому була нарахована заборгованість за ч. 2 ст. 195 СК України, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Також, зазначає, що грошові кошти державним виконавцем не були списані з його арештованих рахунків.

Вважає такі дії та бездіяльність державного виконавця незаконними, в зв`язку з чим був вимушений звернутись до суду зі скаргою.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04.11.2021р. вказану скаргу прийнято до розгляду, призначено судове засідання по справі.

25.11.2021р. державним виконавцем Центрального відділу ДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Вахновою Т.В. до суду наданий відзив на скаргу, в якому виконавець посилався на те, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 65156457 відкрите на підставі виконавчого листа № 264/5075/19 виданого 30.10.2020 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 па користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31.07.2019 року та до повноліття дитини. Державним виконавцем направлено платіжні вимоги № 65156457/1, № 65156457 від 28.10.2021 року для стягнення суми коштів на підставі постанови про арешт коштів боржника ВП № 65156457 від 18.09.2021 року на користь стягувача ОСОБА_2 . Платіжним дорученням від 19.11.2021 року надійшла сума коштів у розмірі 11 104,34 грн, державним виконавцем зроблено перерахунок розміру заборгованості за сплати аліментів. Станом на 22.11.2021 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня, залишок не стягнутої суми штрафу складає 14 407,96 грн. Державним виконавцем направлено постанову для звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за місцем роботи боржника, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Скарга неодноразово призначалась до розгляду.

В матеріалах справи наявна заява скаржника від 19.11.2021 року про розгляд даної скарги без його участі, направлена засобами електронного зв`язку.

Також, заявою від 19.11.2021 року державний виконавець просив відкласти розгляд скарги в зв`язку із необхідністю ознайомитись із матеріалами справи.

В судовому засіданні 30.11.2021 року за клопотанням боржника було оголошено перерву, справу призначено до розгляду на 03.12.2021 року.

В судове засідання 03.12.2021 року боржник ОСОБА_1 не з`явився, засобами електронного зв`язку надіслав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що ним не отримані відповіді на його заяви про надання інформації, тому просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

ОСОБА_1 повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду скарги, дата судового засідання 03.12.2021 року о 14 год. 30 хв. узгоджувалась з учасниками розгляду скарги в судовому засіданні 30.11.2021 року, крім того, в заяві про відкладення розгляду справи боржник ОСОБА_1 також зазначає дату, час та місце розгляду справи, що свідчить про те, що він належним чином повідомлений про розгляд справи.

Неотримання боржником відповідей на його заяви від 19.11.2021 року та 26.11.2021 року не може слугувати підставою для відкладення розгляду скарги по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи обмежені строки розгляду скарги, відсутність поважних причин неявки скаржника, який належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, суд вважає можливим розглянути скаргу у відсутності боржника ОСОБА_1 , оскільки його неявка не перешкоджає розгляду скарги.

В судовому засіданні державний виконавець Вахнова Т.В. заперечувала проти задоволення скарги боржника ОСОБА_1 з підстав, викладених у відзиві, також зазначила, що вона діяла відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції № 512/5 від 02.04.2012 року, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802, вчасно виконала всі необхідні дії, її діяльність є законною та правомірною, а тому в задоволенні скарги просила відмовити.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали скарги та оглянувши в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження, приходить до наступних висновків.

У статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що на виконанні у державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Вахнової Т.В. перебуває виконавче провадження № 65156467 з примусового виконання виконавчого листа № 264/5075/19 виданого 30.10.2020 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31.07.2019 року та до повноліття дитини.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у АСВП 65156457 станом на 17.09.2021 року у боржника ОСОБА_1 наявна заборгованість в розмірі 56 684,11 грн (а.с. 6).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у АСВП 65156457 станом на 21.10.2021 року у боржника ОСОБА_1 наявна заборгованість в розмірі 16 971,24 грн (а.с. 11).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у АСВП 65156457 станом на 22.11.2021 року у боржника ОСОБА_1 сукупний розмір заборгованості складає 0,00 грн (а.с. 31).

Відповідно до копії дублікату чека № TS800338 від 08.10.2021 року вбачається, що 27.09.2021 року через термінал самообслуговування платник ОСОБА_1 сплатив заборгованість за ВП № 65156457 в сумі 44 719,87 грн, отримувачем зазначений Центральний ВДВС у м. Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного МРУ МЮ (м. Харків) (а.с. 9).

Відповідно до копії платіжної вимоги № 65156457/1 від 28.10.2021 року грошові кошти в сумі 35 231, 47 грн. від платника ОСОБА_1 зараховані стягувачу Центральному відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Харків), призначенням платежу зазначено стягнення на користь ОСОБА_2 на підст.Виконавчого листа №264/5075/19 виданий 30.10.2020 виданий Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області та постанови про арешт коштів боржника ВП№65156457 від 18.09.2021 без утримання ПДВ (а.с. 40).

Відповідно до копії платіжного доручення № L1119T1UN3 від 19.11.2021 року сума 11 104,34 грн. платником ОСОБА_1 зарахована на рахунок отримувача, яким зазначений «Центральний ВДВС у м. Маріуполі Маріуп», призначення платежу стягнення згідно виконавчого документу 264/5075/19 30-10-2020 211116PBNKI88 ОСОБА_1 (а.с. 41).

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 44 Закону України «Про виконавче провадження» органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам. Орган державної виконавчої служби та приватний виконавець щодо кожного рахунка ведуть електронний облік і звітність за сумами на рахунках у порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Відповідно до п. 1 розділу VII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції № 512/5 від 02.04.2012 року, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802 (надалі за текстом - Інструкція) cтягнуті з боржника грошові суми підлягають зарахуванню на рахунки для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам, у тому числі в іноземній валюті, відкриті Міністерством юстиції України, міжрегіональними управліннями Міністерства юстиції України, відділами державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування та державних банках, (в іноземній валюті - в банках), приватними виконавцями - в банках (далі - депозитний рахунок).

Відповідно до п. 2 розділу VII Інструкції операції з грошовими коштами на рахунках, визначених пунктом 1 цього розділу, здійснюються тільки в безготівковій формі. Не допускаються видача та переказ стягнутих виконавцем сум стягувачам без зарахування на депозитний рахунок.

Відповідно до п. 3 розділу VII Інструкції органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем щодо депозитного рахунку заводиться книга обліку депозитних сум (додаток 4), щодо рахунку авансових внесків - книга обліку авансових внесків (додаток 5). Книги обліку ведуться в автоматизовані системі виконавчого провадження. Запис здійснюється шляхом прямого введення обов`язкового складу реквізитів, який установлений для книги.

Відповідно до п. 5 розділу VII Інструкції в органі державної виконавчої служби ведення книг обліку за кожним рахунком здійснюється відповідальною особою, яка визначається розпорядчим документом начальника органу державної виконавчої служби (далі - відповідальна особа органу державної виконавчої служби). Відповідальна особа органу державної виконавчої служби здійснює підготовку розрахункових документів про перерахування коштів, ведення необхідних нарядів банківських документів та розпоряджень державних виконавців, підготовку звітності щодо коштів на рахунках органів державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 6 розділу VII Інструкції відповідальна особа органу державної виконавчої служби (приватний виконавець або відповідальна особа приватного виконавця) щомісяця до десятого числа наступного місяця розшифровує суми, що залишилися на перше число кожного місяця на депозитному рахунку та рахунку авансових внесків. При цьому не допускається об`єднання в одну суму коштів, що надійшли від одного боржника чи одного стягувача.

Відповідно до п. 10 розділу VII Інструкції після отримання з органу Державної казначейської служби України або банку виписок про наявність на відповідному рахунку коштів у книгу обліку негайно вносяться записи.

Відповідно до п. 11 розділу VII Інструкції при надходженні коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби чи рахунок авансового внеску відповідальна особа органу державної виконавчої служби повинна невідкладно повідомити начальника органу державної виконавчої служби, від якого боржника чи стягувача надійшли кошти і в якій сумі. Начальник органу державної виконавчої служби на виписці з рахунку Державної казначейської служби України або банку ставить напис "ознайомлений", підпис та дату ознайомлення. Після цього відповідальна особа органу державної виконавчої служби невідкладно повідомляє державного виконавця про надходження депозитних сум. Державний виконавець на виписці Державної казначейської служби України або банку поряд із сумою, що надійшла на рахунок, ставить дату та підпис.

Відповідно до п. 14 розділу VII Інструкції перерахування коштів з рахунків органів державної виконавчої служби чи приватного виконавця здійснюється на підставі платіжних доручень. Платіжне доручення підписується начальником органу державної виконавчої служби та відповідальною особою органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем. Копії платіжних доручень (реєстри до платіжних доручень) про перерахування коштів стягувачам долучаються до матеріалів виконавчого провадження, яким визначено належність указаних коштів стягувачам.

Відповідно до п. 15 розділу VII Інструкції у разі надходження суми, яка не задовольняє вимоги усіх стягувачів, а також за необхідності відрахування виконавчого збору, основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження виконавець невідкладно складає розрахунок, який повинен містити загальну суму стягнених коштів, суму, що залишилась після відрахування витрат виконавчого провадження, перелік стягувачів кожної черги, визначених статтею 46 Закону, та суму коштів, яка перераховується кожному стягувачу, суму стягненого виконавчого збору або основної винагороди приватного виконавця, штрафів у разі винесення відповідних постанов. Розрахунок долучається до матеріалів зведеного виконавчого провадження.

В судовому засіданні за клопотанням державного виконавця оглянуто матеріали виконавчого провадження номер за АСВП 65156457, встановлено, що виконавчий лист № 264/5075/19 від 30.10.2020 року передано до виконання 14 квітня 2021 року, виконавче провадження відкрито 15 квітня 2021 року.

Зі скрін-шоту пошти Центрального ВДВС за електронною адресою вбачається, що на електронну адресу боржника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 23.11.2021 року успішно відправлено адресату копію відзиву.

З копій платіжних вимог та платіжного доручення встановлено, що 28.10.2021 року та 19.11.2021 року грошові кошти перераховані на рахунок Центрального ВДВС у м. Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Харків).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Разом з тим, скаржником не доведено, що саме державний виконавець Вахнова Т.В. є суб`єктом вчинення відповідний дій, а саме відповідальною особою органу державної виконавчої служби, яка визначена розпорядчим документом начальника органу державної виконавчої служби, та уповноважена на вчинення дій, на бездіяльність якої скаржиться боржник, відповідно відсутні підстави вважати, що виконавець діяв з порушенням Закону України «Про виконавче провадження».

З наданих суду документів вбачається, що державний виконавець Вахнова Т.В. на виконання вимог п. 14 розділу VII Інструкції здійснила перерахування коштів з рахунків органів державної виконавчої служби на підставі платіжних доручень, проте доказів того, коли відповідно до п. 10 розділу VII Інструкції остання отримала від уповноваженої особи органу державної виконавчої служби з органу Державної казначейської служби України або банку виписок про наявність на відповідному рахунку коштів суду не надано.

Сам по собі факт сплати боржником через термінал самообслуговування певної суми коштів не є підставою здійснення перерахунку грошових коштів стягувачу та відповідного перерахунку заборгованості, оскільки для здійснення цих дій необхідне отримання державним виконавцем від уповноваженої особи органу державної виконавчої служби з органу Державної казначейської служби України або банку виписок про наявність на відповідному рахунку коштів.

На думку суду, зазначені в скарзі боржником підстави, ніяким чином не впливають на правомірність дій державного виконавця у виконавчому провадженні.

На даний час рішення суду боржником не виконано, продовжується виконання рішення суду.

Судом встановлено, що згідно відмітки вхідної кореспонденції 27.09.2021 року боржник ОСОБА_1 звернувся до органу державної виконавчої служби із заявою про скасування заходів примусового виконання рішення суду (обмеження в праві виїзду за кордон, обмеження в праві керування транспортним засобом, виключення відомостей з реєстру боржників, та інші заходи, що були застосовані до нього по виконавчому провадженню (а.с. 10).

На додаток до вищезазначеної заяви боржником надані документи, зокрема копія дублікату чеку від 27.09.2021 року та договір б/н від 01.07.2021 року (а.с. 10, 9, 15-16).

18.10.2021 року боржник ОСОБА_1 звернувся до органу державної виконавчої служби з заявою, в якій просив повідомити його про списання грошових коштів відповідно до його заяви від 27.09.2021 року та надати йому розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на дату звернення.

Відповідно до платіжної вимоги від 28.10.2021 року грошові кошти перераховані стягувачу, а відповідно до платіжного доручення від 19.11.2021 року грошові кошти, які були стягнуті з рахунків боржника ОСОБА_1 , також перераховані стягувачу (а.с. 40-41).

Щодо проведення та надання розрахунків заборгованості зі сплати аліментів суд зазначає наступне.

В матеріалах справи наявні розрахунки заборгованості зі сплати аліментів від 17.09.2021 року (а.с. 7), від 21.10.2021 року (а.с.11), від 22.11.2021 року (а.с.42).

Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 17.09.2021 року виданий боржнику у відповідності до вимог діючого законодавства, містить суму сукупної заборгованості 56 684,11 грн станом на 17.09.2021 року, яка сторонами виконавчого провадження не оспорювалась (а.с. 7).

Відповідно до розрахунку від 21.10.2021 року міститься запис про сплачені боржником/стягнуті виконавцем кошти в розмірі 44514,37 грн, сукупний розмір заборгованості зазначений 16 971,24 грн., також сума аліментів, яка підлягає стягненню за період липень-вереснь 2021 року нарахована виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (а.с. 11).

Суд критично ставиться до тверджень боржника ОСОБА_1 про те, що 21.10.2021 року йому стало відомо, що сума аліментів, яка підлягає стягненню, за липень-вересень 2021 року нарахована виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, оскільки це спростовується розрахунком від 17.09.2021 року, який боржник отримав у вересні 2021 року та згідно якого вбачається, що за липень та серпень 2021 року боржнику сума аліментів, яка підлягає стягненню, нарахована виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Проте, отримавши розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 17.09.2021 року, боржник не надав державному виконавцю відомостей щодо наявного договору б/н від 01.07.2021 року про надання ним послуг водія ФОП ОСОБА_4 , не звертався із заявою про проведення перерахунку заборгованості.

Таким чином, судом встановлено, що відомості про те, що боржник ОСОБА_1 надає послуги водія замовнику фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 з вартістю виконання робіт за 1 календарний місяць відповідно до п. 3.1. зазначеного договору 2000,00 грн. надані боржником до органу державної виконавчої служби 27.09.2021 року, відповідно до цього часу здійснювати перерахунок заборгованості за липень-вересень 2021 року у відповідальної особи органу державної виконавчої служби не було.

Судом встановлено, що 18.10.2021 року боржник ОСОБА_1 звернувся до органу державної виконавчої служби із заявою, в якій просив повідомити про списання грошових коштів в рахунок погашення заборгованості з аліментів відповідно до заяви від 28.09.2021 року до Центрального ВДВС у місті Маріуполі.

21.10.2021 року боржнику зроблений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів.

З урахуванням вимог п. 6 розділу VII Інструкції обов`язок відповідальної особи органу державної виконавчої служби розшифрувати суми, що залишились на перше число кожного місяця на депозитному рахунку та рахунку авансових внесків повинні бути розшифровані до десятого числа наступного місяца.

Підстави невідкладно складати розрахунок заборгованості визначені п. 15 розділу VII Інструкції, проте боржником ОСОБА_1 не наведено жодної з них, що в свою чергу звільняє виконавця невідкладно складати такий розрахунок.

Таким чином суд приходить до висновку, що дії державного виконавця з примусового списання грошових коштів з рахунків боржника ОСОБА_1 та здійснення перерахунку заборгованості за аліментами за період з липня по вересень 2021 року включно, є законними, і не порушують прав ОСОБА_1 .

Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на те, що доводи скаржника про порушення державним виконавцем вимог чинного законодавства не знайшли свого підтвердження, а згідно наявних у справі доказів державним виконавцем вчинялися усі необхідні дії, спрямовані на належне виконання рішення по справі, суд приходить до висновку, що виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законом України «Про виконавче провадження», тому в задоволенні вимог скарги відмовляє.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. В. Штифорук