У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бедьо В.І.

за участю секретаря судового засідання Пазяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву директора ТО «ФК «Довіра та Гарантія» Правник О.П. про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання у справі № 308/52/15-ц за позовом ПАТ КБ «Правекс-Банк» про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Директор ТО «ФК «Довіра та Гарантія» Правник О.П. звернувся до суду із заявою, в якій просить поновити строк для пред`явлення виконавчих листів у справі № 308/52/15-ц, виданих Апеляційним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору № 1576-013/05Р від 01.07.2005 року в розмірі 2142, 74 Євро.

Подана заява обґрунтовується тим, що 31.05.2017 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договорами, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 1576-013/05 від 01.07.2005 року, укладеними між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ«ФК «Довіра та Гарантія».

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 28.12. 2017 року задоволено заяву ТзОВ Фінансова компанія «Довіра та гарантія», замінено сторону ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» на його правонаступника ТзОВ Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у цивільній справі № 308/52/15.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 09.12.2019 року задоволено заяву ТзОВ Фінансова компанія «Довіра та гарантія», видано дублікат виконавчого листа у цивільній справі № 308/52/15-ц, виданого на підставі рішення апеляційного суду Закарпатської області від 29 листопада 2016 року, згідно з яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором № 1576-013/05Р від 01.07.2005 року в розмірі 2142,74 євро, з яких: заборгованість за відсотками за період із 14.11.2013 року до 25.12.2014 року в розмірі 1860,16 євро; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 127,85 євро; пеня за несвоєчасне погашення відсотків 154,73 євро, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» 367,96 грн. у відшкодування сплаченого судового збору.

Заявник зазначає, що дублікат виконавчого листа був виданий Ужгородським міськрайонним судом 21.02.2020 року, у зв`язку з чим пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

В судове засідання 05.02.2021 року сторони не з`явилися, хоч були повідомлені судом про дату розгляду заяв у передбаченому законом порядку, заяв про відкладення до суду не надходило.

Від представника заявника до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Згідно ч 3 ст. 433 ЦПК України заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи і їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Відтак суд вважає за можливе розглянути заяву без участі сторін на підставі наявних у справі письмових доказів.

Вивчивши зміст заяви та додані до неї письмові докази, оглянувши матеріали цивільної справи № 308/52/115-ц, суд встановив наступне.

13.07.2016 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було ухвалено рішення у справі № 308/52/15-ц за позовом ПАТ КБ «Правекс-Банк» про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за кредитним договором № 1576-013/05 від 01.07.2005 року, за договорами поруки № 1576-013/05 від 01.07.2005 року та № 1576-013/05 від 01.07.2005 року в розмірі 16327,12 євро, в том числі: 10990,00 євро основна заборгованість за кредитом; 4680,00 євро прострочена заборгованість за кредитом; 149,23 євро пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 68,56 євро поточні відсотки; 310,71 євро прострочена заборгованість по відсоткам; 128,62 євро пеня за несвоєчасне погашення відсотків, а також судовий збір в розмірі 3654 грн.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 29 листопада 2016 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 липня 2016 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Правекс-Банк» заборгованості за кредитним договором скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову АТ «Правекс Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено, позов ПАТ «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2142,74 євро, з яких: заборгованість за відсотками за період із 14 листопада 2013 року до 25 грудня 2014 року в розмірі 1860,16 євро, пеня за несвоєчасне погашення кредиту 127,85 євро, пеня за несвоєчасне погашення відсотків 154,73 євро, у задоволенні решти позовних вимог АТ «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 відмовлено., сягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» 367,96 грн. у відшкодування сплаченого судового збору та стягнуто з ПАТ КБ «Правекс-Банк» 8038,80 грн. судового збору на користь держави.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2019 року рішення апеляційного суду Закарпатської області від 29 листопада 2016 року залишено без змін.

31.05.2017 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договорами, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 1576-013/05 від 01.07.2005 року, укладеними між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ«ФК «Довіра та Гарантія».

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 28.12. 2017 року задоволено заяву ТзОВ Фінансова компанія «Довіра та гарантія», замінено сторону ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» на його правонаступника ТзОВ Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у цивільній справі № 308/52/15.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 09.12.2019 року задоволено заяву ТзОВ Фінансова компанія «Довіра та гарантія», видано дублікат виконавчого листа у цивільній справі № 308/52/15-ц, виданого на підставі рішення апеляційного суду Закарпатської області від 29 листопада 2016 року, згідно з яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором № 1576-013/05Р від 01.07.2005 року в розмірі 2142,74 євро.

Заявник зазначає, що дублікат виконавчого листа був виданий Ужгородським міськрайонним судом 21.02.2020 року, у зв`язку з чим пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

З наданих заявником письмових доказів, зокрема копій виконавчих листів слідує, що такі були видані судом тільки 12.08.2020 року.

Сторона стягувача вказує на те, що у зв`язку з вказаними вище обставинами ними було пропущено строк для пред`явлення виконавчих листів для виконання у зв`язку з чим ставить питання про їх поновлення.

Ст. 124 Конституції України передбачає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 7 ч. 1ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавчому документі зазначаються строк пред`явлення рішення до виконання.

Положеннями ч. 1 , 2 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» регламентовано, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відтак в даному випадку рішення апеляційної інстанції набуло законної сили 29.11.2016 року, відповідно з наступного від цієї дати дня почався відлік строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Як вже попередньо встановлено судом в межах трьохрічного строку позивач звернувся із заявами про видачу виконавчих листів, однак з об`єктивних причин, а саме у зв`язку з розглядом питань щодо видачі дублікатів виконавчих листів та заміни сторони виконавчого провадження, виконавчі листи були видані новому стягувачу тільки 21.02.2020 року, тобто вже після закінчення визначеного законодавцем строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Відповідно до ст. 433 ЦПК, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення ст. 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції, заява №183571/91» (Caseof Hornsbyv. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду. Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін…».

Виконавчий документ є документом строковим, тобто має виконавчу силу тільки протягом строку, встановленого законом. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (виконавча давність) - це встановлений законом строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на реалізацію припису юрисдикційного акта.

Причина пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчій документ до виконання у встановлені строки.

Дослідивши надані документи, суд вважає, що заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання є обґрунтованою, оскільки заявником доведено, що причина пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання є поважною, оскільки існували обставини, які безпосередньо унеможливили та ускладнили можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, ці причини виникли протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування, які свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені законодавцем строки.

Враховуючи зазначені вище обставини суд приходить до висновку, що заява про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання є підставною та такою, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.433, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву директора ТО «ФК «Довіра та Гарантія» Правник О.П. про поновлення пропущеного строку - задовольнити.

Поновити строк для пред`явлення виконавчих листів у справі № 308/52/15-ц, виданих Апеляційним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору № 1576-013/05Р від 01.07.2005 року в розмірі 2142, 74 Євро.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.І. Бедьо