Провадження №2/523/4613/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"02" грудня 2021 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 липня 2000 року між ОСОБА_5 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_2 (далі - Позивачі), та громадянками ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (далі - Відповідачі) був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 618/К за яким Позивачами була придбана однокімнатну квартиру загальною площею 29,90 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначений договір був укладений на Одеській товарній біржі та підписаний продавцями (Відповідачами), покупцем (Позивачем), а також експертом та заступником директора Одеської товарної біржі.

08.02.2005 року вищезазначений Договір купівлі-продажу нерухомого майна №618/К від 10.07.2000 року було зареєстровано Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» в єдиному реєстрі прав власності на нерухоме майно за №272, в книзі за №522пр-107, що підтверджується відповідним штампом на вказаному договорі та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6445538 від 08.02.2005 року.

Відповідно до п.1 договору купівлі-продажу №3829 Відповідачі продали, а Позивач ОСОБА_6 , купила нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 29,90 кв.м за 5 269,00 (п`ять тисяч сто двадцять карбованців)гривень. Вищезазначений договір купівлі- продажу нерухомого майна був виконаний сторонами (Позивачами та Відповідачами) в повному обсязі, претензій у сторін не виникало. Нерухоме майно було юридично та фактично передано у власність Позивачів.

Таким чином, сторони домовилися про всі істотні умови договору, що відображено в підписаному ними договорі купівлі-продажу № 618/К, від 10.07.2000 р., при цьому фактично були виконані всі умови угоди.

Вказаний договір купівлі-продажу був вчинений в липні 2000 року, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, який на той час регулював відносини купівлі-продажу майна.

Маючи намір здійснити відчуження вищезазначеної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , позивачі звернулися до нотаріуса, який роз`яснив, що Договір №618/К купівлі-продажу нерухомого майна від 10.07.2000 року є недійсним, оскільки Сторонами не було дотримано вимоги щодо нотаріального посвідчення правочину та рекомендовано звернутися до суду.

В судове засідання позивачі не з`явилися, згідно клопотання, наданого до суду, просили справу розглянути у їх відсутність, а також не заперечували проти постановляння заочного рішення.

Ухвалою суду від "18" серпня 2021р. було відкрито провадження по справі.

Відповідачам було направлено ухвалу про відкриття провадження по справі разом з позовом на додатками та запропоновано надати відзив на позовну заяву. Однак, відзиву від відповідачів на позов до суду не надходило.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, судові повістки за адресою реєстрації не отримують, у зв`язку із чим, на підставі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 131 ЦПК України вважаються повідомленими про розгляд справи.

Суд вважає можливим, розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини, а також відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що 10 липня 2000 року між ОСОБА_5 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_2 (далі - Позивачі), та громадянками ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (далі - Відповідачі) був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 618/К за яким Позивачами була придбана однокімнатну квартиру загальною площею 29,90 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначений договір був укладений на Одеській товарній біржі та підписаний продавцями (Відповідачами), покупцем (Позивачем), а також експертом та заступником директора Одеської товарної біржі.

08.02.2005 року вищезазначений Договір купівлі-продажу нерухомого майна №618/К від 10.07.2000 року було зареєстровано Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» в єдиному реєстрі прав власності на нерухоме майно за №272, в книзі за №522пр-107, що підтверджується відповідним штампом на вказаному договорі та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6445538 від 08.02.2005 року.

Відповідно до п.1 договору купівлі-продажу №3829 Відповідачі продали, а Позивач ОСОБА_6 , купила нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 29,90 кв.м за 5 269,00 (п`ять тисяч сто двадцять карбованців)гривень. Вищезазначений договір купівлі- продажу нерухомого майна був виконаний сторонами (Позивачами та Відповідачами) в повному обсязі, претензій у сторін не виникало. Нерухоме майно було юридично та фактично передано у власність Позивачів.

Таким чином, сторони домовилися про всі істотні умови договору, що відображено в підписаному ними договорі купівлі-продажу № 618/К, від 10.07.2000 р., при цьому фактично були виконані всі умови угоди.

Вказаний договір купівлі-продажу був вчинений в липні 2000 року, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, який на той час регулював відносини купівлі-продажу майна.

Маючи намір здійснити відчуження вищезазначеної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , позивачі звернулися до нотаріуса, який роз`яснив, що Договір №618/К купівлі-продажу нерухомого майна від 10.07.2000 року є недійсним, оскільки Сторонами не було дотримано вимоги щодо нотаріального посвідчення правочину та рекомендовано звернутися до суду.

Відповідно до п. 11 зазначеного Договору: цей договір у відповідності з вимогами, встановленими ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», зареєстровано на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод нерухомістю, реєстраційний номер 2000-009С від 01.02.2000 року. Договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.

Вказаний договір купівлі-продажу був вчинений в лютому 2000 року, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, який на той час регулював відносини купівлі-продажу майна.

Згідно ст. 638 ЦК України (2003 р.) договір є укладеним з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст.47 ЦК УРСР в редакції 1963 року, тобто діючого на час укладення договору купівлі-продажу між позивачем та відповідачами, якщо сторона повністю або частково виконала угоду, то суд має право визнати таку угоду дійсною. Ці ж вимоги викладені і в статті 220 Цивільного кодексу України, діючого в даний час.

Відповідно до ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Статтею 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня.

Угоди зареєстровані на біржі не потребують нотаріального засвідчення. На підставі ч.4 ст.15 Закону України „ Про товарну біржу" угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11,12,258,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.209, 220,650,657 ЦК України, ст.ст.47,227 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.

2. Визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна № 618/К від 10.07.2000 року однокімнатної квартири загальною площею 29,90 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_5 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_2 та громадянками ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в Одеській товарній біржі - дійсним.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30 -ти денний строк з дня отримання рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано в 30 -ти денний строк з дня отримання його копії.

Суддя:

Повний текст рішення складено та підписано 06.12.2021р.