КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 753/18962/20

номер провадження №22-ц/824/14636/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Нежури В.А.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: заінтересована особа ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Органу опіки та піклування Дарницького району міста Києва Червонописької Людмили Анатоліївни на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 січня 2021 року /суддя Коренюк А.М./

у справі за заявою Органу опіки та піклування Дарницького районної в місті Києві державної адміністрації, заінтересована особа: ОСОБА_1 про звільнення від повноважень опікуна над недієздатною особою ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

Орган опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації звернувся до суду із заявою про звільнення від повноважень опікуна над недієздатною особою - ОСОБА_2 .

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 28 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено./а.с. 36-39/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник Органу опіки та піклування Дарницького району міста Києва Червонописька Л.А. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати, вимоги заяви задовольнити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вказувала, що орган опіки та піклування звернувся до суду на підставі ч. 3 ст. 75 ЦК України у зв`язку з невиконанням опікуном, ОСОБА_1 , своїх обов`язків, що підтверджується актами обстеження умов проживання від 20.08.2013, 12.05.2020 та 19.05.2020, а також актами перевірки виконання обов`язків опікуна (піклувальника) від 21.04.2015, 08.07.2016, 19.05.2017, 31.07.2018 та 13.09.2019. Крім того, вказувала, що ОСОБА_2 повідомляла, що не потребує допомоги опікуна і соціального робітника. Водночас, ОСОБА_1 зверталась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом, підставою якого слугувала відмова райдержадміністрації у знятті заборони на вчинення будь-яких дій щодо квартири АДРЕСА_1 , в якій має реєстрацію місця проживання та фактично мешкає недієздатна особа ОСОБА_2 , обґрунтовуючи позов захистом майнових прав недієздатної особи, оскільки накладена заборона заважає приватизації квартири (справа № 640/7607/20). Вказувала також і на те, що провадження у справі відкрито 30.11.2020 р., отже, приписи п. 9 розділу ХП Перехідних положень ЦПК України не можуть бути застосовані у даній справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , яка з`явилась у судове засідання і заперечувала проти звільнення її від обов`язків опікуна. Зазначала, що без її реєстрації за місцем проживання її підопічної ОСОБА_2 та практичного проживання у цій квартирі, вона не може виконувати свої обов`язки опікуна. ОСОБА_2 її в квартиру не пускає, орган опіки та піклування не надає дозволу у знятті заборони з квартири та її реєстрації.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, пояснення ОСОБА_1 , матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню на підставі наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався нормами ч.ч. 1, 2 ст. 300 ЦПК України про те, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу.

Частиною 6 ст. 300 ЦПК України, яка набула чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 серпня 2001 року визнана недієздатною, тобто таке рішення судом приймалось до введення змін до ЦПК України, які набули чинності 15 грудня 2017 року.

Натомість п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 серпня 2001 року, яким ОСОБА_2 визнана недієздатною за правилом ч. 6 ст. 300 ЦПК України у редакції від 15 грудня 2017 року не може перевищувати визначеного законодавцем строку - двох років, відтак строк дії такого рішення станом на час звернення заявника до суду із цією заявою та її розгляду судом минув, а тому за положенням ч. 6 ст. 300 ЦПК України ОСОБА_2 недієздатною не вважається.

Тому, з часу припинення дії рішення суду про визнання ОСОБА_2 недієздатною, припиняє свою дію опіка над такою особою, адже лише над недієздатною особою встановлюється опіка, що відповідає вимозі ч. 1 ст. 41 ЦК України.

Окрім того, як вбачається із доводів заяви, відповідно до актів обстеження умов проживання ОСОБА_2 , складених працівниками відділу Органу опіки та піклування, а також соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, заявником зібрані докази про те, що зі слів мешканців будинку ОСОБА_2 двері квартири нікому не відчиняла, осіб, які її відвідували, мешканці будинку не помічали.

Також ОСОБА_2 повідомила, що мешкає у квартирі одна, у побуті її ніхто не допомагає, сама сплачує комунальні послуги, купує продукти харчування, окрім того повідомила, що не потребує допомоги опікуна й соціального працівника, тобто її дії та поведінка вказують на те, що вона розуміє значення своїх дій та керує ними, а за правилом ч.1, 2 ст. 39 ЦК України така особа не може бути недієздатною.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керуватися ними.

Судом першої інстанції також встановлено, що заявник до суду із клопотанням у порядку ч. 7 ст. 300 ЦПК України про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до суду не звертався, що визнається заявником.

Так, клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті (ч.7 ст. 300 ЦПК України).

За таких правових підстав, встановлених правовідносин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заява задоволенню не підлягає.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції помилково вважав, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 серпня 2001 року, яким ОСОБА_2 визнана недієздатною за правилом ч. 6 ст. 300 ЦПК України у редакції від 15 грудня 2017 року не може перевищувати визначеного законодавцем строку - двох років, відтак строк дії такого рішення станом на час звернення заявника до суду із цією заявою та її розгляду судом минув, а тому за положенням ч. 6 ст. 300 ЦПК України ОСОБА_2 недієздатною не вважається.

Так, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 серпня 2001 року не має терміну його дії, оскільки прийнято до внесення змін до ч. 6 ст. 300 ЦПК України у редакції від 15 грудня 2017 року.

П. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України яким передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, не відноситься до рішень, які набрали законної сили і не перебувають на оскарженні і подальшому розгляді.

Крім того, у справі «Горбатюк проти України» (Заява № 1848/16, рішення від 07.11.2019 р.) Європейський суд з прав людини зауважив, що відповідно до Цивільного процесуального кодексу України 2004 року у редакції, чинній на момент подій, рішення суду про визнання фізичної особи повністю недієздатною могло бути скасовано, а дієздатність цієї особи поновлена іншим судовим рішенням, згідно з яким відповідна особа або видужала, або її психічний стан значно поліпшився. Таке рішення могло бути винесене за заявою опікуна або органу опіки та піклування, проте не особи, яку було визнано недієздатною, а також мало бути підтверджене відповідними висновками судово-психіатричного експерта (частина четверта статті 241). Після внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України, які набрали чинності 15 грудня 2017 року, стаття 300 наразі передбачає, inter alia, що судове рішення про визнання фізичної особи недієздатною може бути скасоване за заявою, поданою, серед інших, особою, яку було визнано недієздатною.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з указаних підстав.

Досліджуючи обставини справи, апеляційний суд вказує таке.

Орган опіки та піклування звернувся до суду на підставі ч. 3 ст. 75 ЦК України у зв`язку з невиконанням опікуном, ОСОБА_1 , своїх обов`язків, що підтверджується актами обстеження умов проживання від 20.08.2013, 12.05.2020 та 19.05.2020, а також актами перевірки виконання обов`язків опікуна (піклувальника) від 21.04.2015, 08.07.2016, 19.05.2017, 31.07.2018 та 13.09.2019, що містяться у матеріалах справи. /а.с. 6-13/

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 зверталась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом, підставою якого слугувала відмова райдержадміністрації у знятті заборони на вчинення будь-яких дій щодо квартири АДРЕСА_1 , в якій має реєстрацію місця проживання та фактично мешкає недієздатна особа ОСОБА_2 , обґрунтовуючи позов захистом майнових прав недієздатної особи, оскільки накладена заборона заважає приватизації квартири /справа № 640/7607/20, дані ЄДРСР/.

При розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечувала проти звільнення її від обов`язків опікуна та пояснила, що підопічна не допускає її до квартири, а тому і свої обов`язки вона фактично не виконує та виконувати у подальшому не може.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 ЦК України, за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту.

Згідно з частиною другою статті 300 ЦПК України суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу.

Наразі особу, яка буде виконувати обов`язки опікуна над недієздатною ОСОБА_2 не визначено.

Відповідно до статті 65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку про задоволення заяви та покладення обов`язків опікуна на орган опіки та піклування в особі Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати за розгляд такої категорії справи компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Органу опіки та піклування Дарницького району міста Києва Червонописької Людмили Анатоліївни на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 січня 2021 року - задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 січня 2021 року - скасувати.

Заяву Органу опіки та піклування Дарницького районної в місті Києві державної адміністрації, заінтересована особа: ОСОБА_1 про звільнення від повноважень опікуна над недієздатною особою ОСОБА_2 , - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від повноважень опікуна щодо недієздатної ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покласти обов`язки опікуна недієздатної ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на орган опіки та піклування в особі Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: