Ухвала

08 грудня 2021 року

справа № 2-5297-2004

провадження № 61-4288св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне підприємство «Торстрой»,

особа, яка подала апеляційну скаргу - Публічне акціонерне товариство «Укренергозахист»,

особа, яка подала касаційну скаргу - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Марченко Дмитро Іванович, на рішення Апеляційного суду Донецької області від 30 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Груіцької Л. О., Новосьолової Г. Г., Новосядлої В. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Торстрой» (далі - ПП «Торстрой») про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на будівлю.

Позов обґрунтовував тим, що в квітні 2004 року йому стало відомо, що ПП «Торстрой» продає будівлю антикорозійних покриттів площею 674,5 кв. м, яка знаходиться за адресою: територія Слов`янської ТЕС, Донецька область. Між ним та відповідачем погоджено умови продажу і 27 квітня 2004 року сторони уклали договір купівлю-продажу.

Позивач, у відповідності з укладеним договором, здійснив оплату за придбану будівлю у сумі 15 099 грн, відповідач передав ОСОБА_1 придбану будівлю за актом прийому-передачі. Укладений договір купівлі-продажу ОСОБА_1 надав в БТІ м. Слов`янська для реєстрації. Однак БТІ відмовило позивачу в реєстрації вказаного договору купівлі-продажу з тих підстав, що договір нотаріально не засвідчений. ОСОБА_1 звернувся до відповідача з проханням оформити укладений договір купівлі-продажу у нотаріуса. Відповідач під різними приводами ухиляється від нотаріального оформлення укладення угоди, заявляє позивачу, що договір між ними укладений і виконаний, що будівля передана йому і знята з балансу підприємства, а тому підприємство не має підстав звертатися до нотаріуса.

Позивач просив суд визнати договір купівлі-продажу від 27 квітня 2004 року, укладений між ОСОБА_1 та відповідачем,дійсним та визнати право власності на будівлю антикорозійних покриттів площею 674,5 кв. м, яка розташована на території Слов`янської ТЕС, Донецької області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області рішенням від 22 листопада 2004 року, з урахуванням виправлених ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2015 року описок, позов ОСОБА_1 задовольнив.

Визнав договір купівлі-продажу будівлі антикорозійних покриттів площею 674,5 кв. м, територія Слов`янської ТЕС, Донецька область, дійсним.

Визнав право власності на будівлю антикорозійних покриттів площею 674,5 кв. м, територія Слов`янської ТЕС, Донецька область, за ОСОБА_1 .

Задовольняючи позов суд першої інстанції послався на те, що 27 квітня 2004 року сторони уклали у простій письмовій формі договір купівлі-продажу будівлі антикорозійних покриттів площею 674,5 кв. м, на території Слов`янської ТЕС, Слов`янський район, Донецька область. Продаж здійснено за 15 099 грн, які покупець платить шляхом перерахування суми на рахунок продавця протягом 10 днів.

05 травня 2004 року складено акт прийому-передачі нерухомого майна, за яким ПП «Торстрой» на підставі договору купівлі-продажу передало у власність ОСОБА_1 вищезазначену будівлю.

Оскільки сторони по цій угоді виконали усі умови, однак продавець ухиляється від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу, суд першої інстанції з посиланням на частину другу статті 220 ЦК України задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 та визнав за ним право власності на будівлю.

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області ухвалою від 27 листопада 2015 року за заявою ОСОБА_1 , виправив описку в резолютивній частині рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 листопада 2004 року, а саме: замість «Визнати право власності на будівлю антикорозійних покриттів площею 674,5 кв. м, територія Слов`янської ТЕС, Донецька область, за Поваляєвою Галиною Вікторівною», зазначив «Визнати право власності на будівлю антикорозійних покриттів площею 674,5 кв. м, територія Слов`янської ТЕС, Донецька область, за ОСОБА_1 ».

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції Публічне акціонерне товариство «Укренергозахист» (далі - ПАТ «Укренергозахист»), яке не брало участі у справи,подало апеляційну скаргу.

Апеляційний суд Донецької області рішенням від 30 листопада 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Укренергозахист» задовольнив частково. Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 листопада 2004 року скасував. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовив.

Апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції не перевірив, чи є ПП «Торстрой» власником майна за спірним договором, не залучив до участі у справі належного власника, у зв`язку з чим помилково задовольнив позов. ПП «Торстрой» не був власником приміщення, не залучено у цій справі співвідповідачем ПАТ «Укренергозахист» внаслідок чого порушені законні права останнього.

За таких обставин, судом першої інстанції допущені порушення процесуального закону. Апеляційний суд позбавлений можливості замінити первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи та прийняття законного рішення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у березні 2020 року до Верховного Суду, ОСОБА_2 , особа яка не брала участь у справі, через адвоката Марченка Д. І., посилаючись неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 08 квітня 2020 року відкрив касаційне провадження, витребував справу з суду першої інстанції, надіслав учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснив їм право подати відзив на касаційну скаргу.

Підставою для відкриття касаційного провадження є пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

У квітні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Підставою касаційного оскарження ОСОБА_2 зазначає пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України та пункт 8 частини першої статті 411 ЦПК України - судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, прийнято рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі.

Касаційна скарга мотивована тим, що на момент визнання права власності та в подальшому на момент реєстрації права власності на спірну будівлю, ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 . Таким чином, спірна будівля була спільною власністю подружжя.

Отже, рішенням суду апеляційної інстанції, без участі та належного повідомлення ОСОБА_2 , вирішено питання щодо її приватної власності.

Суд апеляційної інстанції не дослідив обставини справи, не обгрунтував свої висновки належними та допустимими доказами належності права власності на спірну будівлю ПАТ «Укренергозахист» на час укладення спірного договору.

У ПАТ «Укренергозахист» відсутнє право на апеляційне оскарження судових рішень суду першої інстанції, відсутні підстави для поновлення

ПАТ «Укренергозахист» строку на апеляційне оскарження рішень суду першої інстанції. Судом апеляційної інстанції порушено принцип правової визначеності. Також, заявник посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 11 липня 2018 року.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що 27 квітня 2004 року сторони уклали договір купівлі-продажу у простій письмовій формі будівлі антикорозійних покриттів площею 674,5 кв. м, на території Слов`янської ТЕС, Слов`янський район, Донецька область. Продаж здійснено за 15 099 грн, які покупець платить шляхом перерахування на рахунок продавця протягом 10 днів.

05 травня 2004 року складено акт прийому-передачі нерухомого майна, за яким ПП «Торстрой» на підставі договору купівлі-продажу передало у власність ОСОБА_1 вищезазначену будівлю.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою ПАТ «Укренергозахист», яке не залучено судом до розгляду справи, посилається на те, що ПП «Торстрой» не було власником будівлі на час укладення договору купівлі-продажу, та не має виступати продавцем, та навело письмові докази, відповідно до яких ПАТ «Укренергозахист» з 2002 року є власником спірного майна, а саме будівлі антикорозійних покриттів у Донецькій області, Слов`янська ГРЕС.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційне провадження у справі підлягає закриттю з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Стаття 17 ЦПК України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Право на оскарження судових рішень учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, передбачено частиною першою статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції.

Отже, необхідною умовою для набуття особою, яка не брала участі у справі, права касаційного оскарження судового рішення, є вирішення цим судовим актом питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків.

Звертаючись з касаційною скаргою, ОСОБА_2 , яка не брала участі у справі, посилається на те, що на момент визнання права власності та в подальшому на момент реєстрації права власності на спірну будівлю, вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 , а тому спірна будівля була спільною власністю подружжя. Таким чином, ОСОБА_2 вважає, що оскарженим рішенням суду апеляційної інстанції були вирішені питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726цс19) міститься висновок, що «Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції. Отже, необхідною умовою для набуття особою, яка не брала участі у справі, право касаційного оскарження судового рішення є вирішення цим судовим актом питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків».

Аналіз касаційної скарги та матеріалів справи свідчить, що заявник не наводить відомостей про те, що спірне майно (частка спірного майна) перебувало або перебуває у власності ОСОБА_2 , а також доказів щодо наявності інших судових рішень, які мають преюдиційне значення для розгляду справи, яка переглядається.

Верховний Суд наголошує на тому, що судове рішення, оскаржене не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19 червня 2018 року у справі № 910/18705/17, від 03 червня 2019 року у справі № 910/6767/17, від 25 жовтня 2019 року у справі № 910/16430/14, від 05 травня 2020 року у справі № 910/9254/18, в ухвалах Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 592/2651/20, від 07 квітня 2021 року у справі № 362/445/15-ц.

При цьому, жодних питань про права заявника, як дружини позивача, апеляційним судом не вирішувалось, мотивувальна та резолютивна частини рішення суду апеляційної інстанції не містять висновків та вказівок суду про права, інтереси та (або) обов`язки заявника. ОСОБА_2 не є учасником правовідносин договору купівлі-продажу, укладеного між сторонами у справі, що переглядається.

Отже, враховуючи те, що рішенням Апеляційного суду Донецької області від 30 листопада 2017 року не вирішено питання про права та обов`язки ОСОБА_2 , яка не брала участі у справі, касаційне провадження за його касаційною скаргою підлягає закриттю.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Враховуючи наведене, оскільки після відкриття касаційного провадження встановлено, що оскарженим судовим рішенням суду апеляційної інстанції питання про права та інтереси ОСОБА_2 не порушуються, наявні підстави для закриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 389, 396, 400 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі № 2-5297-2004 за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Торстрой» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на будівлю, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Марченко Дмитро Іванович, на рішення Апеляційного суду Донецької області від 30 листопада 2017 року закрити, з підстав передбачених пунктом 3 частини першої статті 396 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв В. А. Стрільчук І. М. Фаловська