Дата документу 07.12.2021
Справа № 937/5571/21
Провадження № 2/937/2861/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«07» грудня 2021 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Колодіної Л.В.,

секретаря судового засідання Арифової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначає, що він, ОСОБА_1 , є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Даний будинок належить йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 142, виданий 19.03.1997, посвідченого державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Лайзорік О.Ф.. Позивач ОСОБА_1 є власником даного житла, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 259276102 від 01.06.2021. В даному будинку позивач проживає з 1997 року та по теперішній час. Згідно Довідки про склад сім`ї Новенської сільської ради № 572 від 01.06.2021 за даною адресою зареєстровані громадяни: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 , 1968 р.н.; ОСОБА_2 ,1953 р.н.. Однак, ОСОБА_2 фактично не проживає в житловому приміщенні понад десять років без поважних причин. Відповідач знаходиться на реєстраційному обліку в даному будинку з 05.06.1998, а з січня 2010 року виїхав на заробітки до Росії. ОСОБА_2 є рідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрованим у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , і набув право користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою. В січні 2010 року він виїхав на заробітки і з того часу позивач проживає в даному будинку із своєю дружиною ОСОБА_3 . Відсутність відповідача за місцем реєстрації підтверджується Актом про непроживання особи за місцем реєстрації складеним депутатом Новенської сільської ради ОСОБА_4 та в присутності сусіда ОСОБА_5 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , та соціального працівника Новенської сільської ради Федосеєвої А.О.. Факт непроживання у даному будинку відповідача також підтверджується довідкою Новенської сільскої ради, яка засвідчена Новенським сільським головок Бутенко В.В.. За період з 15 січня 2010 року відповідач жодного разу не з`являвся у будинку з адресою: АДРЕСА_3 , де проживає позивач, і всі обов`язки, що випливають з утримання зазначеного будинку, виконуються виключно ОСОБА_1 , підтвердженням даної обставини є копії платіжних документів з яких чітко видно, що послуги ДП «Газ Мелітополя», ПАТ «Мелітопольгаз», ТОВ «Запоріжжяелектропостачання», КП «Мордвинівка» позивач сплачує і за відповідача. З того часу, як відповідач поїхав ОСОБА_1 нічого про його місцезнаходження не відомо, але йому доводиться щомісячно сплачувати за нього комунальні платежі. Відповідач з 2010 року не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має, не отримує кореспонденцію за даною адресою і взагалі будинком не цікавиться. Перешкод в користуванні будинком ні позивач, ні інші члени сім`ї відповідачу чинили. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядженя та користування майном, останній позбавлений можливості оформити субсидію. В свою чергу відповідач, який не проживає за адресою: АДРЕСА_3 , втратив право на користування будинком, внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим об`єктивно порушуються права ОСОБА_1 , тому він змушений звернутися за захистом до суду. Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважних причин, відсутністю за місцем реєстрації, крім того відповідач не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, а тому позивач ОСОБА_1 , як власник майна вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює йому перешкоди у здійснені права користування і розпорядження своїм маном.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 серпня 2021 року відкрито спрощене провадження по справі.

27 вересня 2021 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого останній зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до нього про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2 втратив право користування будинком за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважних причин відсутністю за місцем реєстрації, крім того відповідач не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування зазначеним будинком, він не визнає з наступних причин. Так, ІНФОРМАЦІЯ_4 померла їх мати. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_3 . Відповідач, брат - ОСОБА_1 , сестра - єдині спадкоємці за законом. ОСОБА_2 і сестра домовилися, що спадщину прийме брат ОСОБА_1 , як молодший, на той час не одружений, який не мав свого житла. Сестра була забезпечена житлом. ОСОБА_2 був одружений і проживав в службовому будинку, який був власністю колгоспу. У зв`язку з цим відповідачу не дозволяли стати на реєстраційний облік в цьому будинку. За таких обставин відповідач з позивачем домовився, що ОСОБА_1 зареєструє ОСОБА_2 в спадковому будинку з умовою, що останній не буду вимагати від нього спадкову частку, а він у свою чергу не буде вимагати від відповідача знятися з реєстраційного обліку. Коли ОСОБА_2 жив в с. Мордвинівка до 1996 року він постійно допомагав брату матеріально. В будинку він провів водопровід, обличкував будинок цеглою, побудував сені, накрив шифером дах, побудував сарай до літньої кухні. Відповідач постійно спілкувався з братом. На теперішній час ОСОБА_2 проживає з жінкою без реєстрації шлюбу в будинку, який належить їй. Її син не дає згоду на його реєстрацію в будинку. В спадковому будинку відповідач не може проживати, тому що він маленький і йому неможливо надати кімнату для проживання, а також не проживає у зв`язку з домовленістю з братом, що він не буде вимагати від ОСОБА_2 зняття з реєстраційного обілку, а останній у свою чергу не буду вимагати спадкову частину будинку. У зв`язку з цим ОСОБА_2 вважає, що відповідно до ст. 405 ЦК України він не втратив право на реєстрацію в спадковому будинку.

01 листопада 2021 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, в обґрунтування якого останній зазначив, що 04.10.2021 він отримав відзив на позовну заяву і ознайомившись вважає за необхідне надати відповідь на нього. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача та відповідача. На той час спадщину дійсно отримав ОСОБА_1 , тому що ні його брат ОСОБА_2 , ні його сестра ОСОБА_6 на спадок не претендували. Тому після смерті матері в будинку був зареєстрований тільки позивач. Його брат ОСОБА_2 на той час був одружений та мешкав зі своєю дружиною та сином за адресою: АДРЕСА_4 . З моменту народження та по теперішній час ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Восени 1996 року проти ОСОБА_2 було розпочато судову справу за вбивство по необережності. В результаті чого його було позбавлено волі. Під час його перебування в місцях позбавлення волі, його дружина ОСОБА_7 , розлучилась з ним та виписала його зі свого будинку. Після того, як звільнився ОСОБА_1 , він попросив поставити його на реєстраційний облік в будинку ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . З 1998 по 1999 рік він дійсно мешкав з позивачем та його дружиною ОСОБА_3 . За час його проживання ніякої допомоги від нього позивач з дружиною не отримували. Водопровід у будинку був проведений ними у 2017 році. Будинок обліковано цеглою, побудовано сені, дах накрито шифером та побудовано сарай до літньої кухні було батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. На даний час позивач - пенсіонер, а його дружина має групу інвалідності. За період з 15 січня 2010 року відповідач жодного разу не з`являвся у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає позивач, і всі обов`язки, що випливають з утримання зазначеного будинку, виконуються виключно ним. У зв`язку з викладеним, просить суд визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 та примусово зняти його з реєстраційного обліку за місцем проживання.

В судове засідання сторони не з`явились.

Від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає.

Від представника відповідача адвоката Сєрова М.І. до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неявку відповідача ОСОБА_2 , зазначив, що позов не визнає.

Виходячи з права позивача на доступ до правосуддя, а також з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду від 02.08.2021 провадження по справі було відкрито та призначено к слуханню в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 22.09.2021 на 08 годину 30 хвилин.

Так, 20.09.2021 представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Серов М.І. звернувся до суду із заявою про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з необхідності участі в іншій справі за межами м.Мелітополя.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений, про що свідчить судова повістка про виклик, отримана ним особисто /а.с.35/.

Згідно з вимогами ст..223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Як вбачається зі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.03.1997, посвідченого державним нотаріусом Мелітопольського державної нотаріальної контори Лайзорик О.Ф., зареєстрованого в реєстрі за №142, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №259276102 від 01.06.2021, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №97471919 від 15.09.2017/а.с.9-12/.

Згідно відповіді Новенської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області від 13.07.2021 №963, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований але не проживає за адресою: АДРЕСА_3 /а.с.28/.

Відповідно до довідки сільського голови Мордвинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області Бутенка В. №572 від 01.06.2021, ОСОБА_1 , 1960 р.н., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , . Має склад сім`ї: дружина ОСОБА_3 , 1968 р.н., брат ОСОБА_2 , 1953 р.н., - за місцем реєстрації не проживає/а.с.16/.

Відповідно до довідки сільського голови Мордвинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області Бутенка В. №50 від 26.02.2021, ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , але за місце реєстрації не проживає з 2010 року/а.с.18/.

Згідно Акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 02.06.2021, складеного депутатом Новенської сільської ради Апєніною О.М. в присутності ОСОБА_5 , та соціального працівника Новенської сільської ради Федосеєвої А.О., громадянин ОСОБА_2 , починаючи з 2010 року фактично не проживає на за адресою: АДРЕСА_3 /а.с.17/.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Статтею 405 ЦК України визначено право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності.

Вичерпного переліку таких поважних причин, а ні цивільне, а ні житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Право на звернення до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням виникає у власника через один рік відсутності особи за зареєстрованим місцем проживання без поважних причин.

Частиною першою статті 5 ЦПК України визначено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідач вселився у спірний будинок як член сім`ї власника будинку і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України, що відповідає висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц, який, згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України необхідно враховувати при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснене на підставі рішення суду виключно про позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою, оголошення фізичної особи померлою.

З огляду на те що закон №1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим вимогу, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Суд дійшов висновку про те, що фактичне тривале непроживання відповідача у вказаному вище житловому приміщенні, а також та обставина, що відповідач не приймає участі в утриманні вищевказаного будинку, є обставинами, які мають істотне значення, а тому право відповідача користуватися чужим житлом підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов про визнання ОСОБА_2 таким, що втратиі право користування житловим приміщенням, є обґрунтованим та підлягає до задоволення, оскільки його реєстрація в належному ОСОБА_1 будинку порушує його право на користування та розпорядження власністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 401, 406 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 142, 200, 206, 258-259, 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_2 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 /дев`ятсот вісім/ гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду області протягом 30 днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні дані сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: Л.В. Колодіна