Справа № 495/9569/18
№ провадження 2/495/399/2021
УХВАЛА

про розподіл судових витрат

"07" грудня 2021 р. м. Білгород - Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого одноособово судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря Іванченко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород Дністровському клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про розподіл судових витрат по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ сумісно набутого майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.09.2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ сумісно набутого майна подружжя відмовлено.

30.09.2021 року до суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 про розподіл судових витрат / в порядку ст.ст. 42,48,49,60,137 ЦПК України/ , у якій зокрема вказується на те, що під час розгляду справи представником відповідача 24.09.2021 року було зазначено про необхідність розподілу судових витрат та надання відповідних доказів протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Так, зазначає, що представником відповідача з метою представництва інтересів та отримання професійної правничої допомоги було укладено договір про надання правової допомоги від 23.06.2020 року з адвокатським бюро «Гамар Ет Аліі», адвокат Гамар В.І. (свідоцтво № 1617 від 04.03.2008 року).

На час укладання договору сторонами було узгоджено витратну частину та гонорар адвоката, що надійшов своє послідовне відображення в попередньому орієнтовному розрахунку суми судових витрат.

Позивач у справі був обізнаний про розмір витрат та їх складової.

Заперечень не надходило.

29.09.2021 року між захисником Гамар В.І. та клієнтом Сажиною С.М. було узгоджено та підписано акт виконаних робіт на підставі раніше укладеного договору, де витрати на правничу допомогу склали 27 240 грн, а отже вважає, що наявні усі правові підстави для задоволення відповідного клопотання стосовно розподілу судових витрат.

Сторони в судове засідання не з`явились, про слухання справи були повідомлені належним чином, причина неявки суду невідома.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступного висновку .

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказане кореспондується з позицією ВСУ, викладеною у Постанові від 23.11.2020 року у справі № 638/7748/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20) зазначено, що «на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представник ОСОБА_1 - адвокат Богомазом А. П. надав до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 02 червня 2020 року № 3/20, копію ордера від 16 червня 2020 року та квитанцію від 02 червня 2020 року на суму 3 000,00 грн.

Водночас представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу».

У даній конкретній цивільній справі, що розглядалась Білгород-Дністровським міськрайонним судом, відповідачем у підтвердження отримання ним правничої допомоги в ході розгляду справи надавався ордер серії ОД № 329754, договір про надання правової допомоги № 4-2/20 від 23.06.2020 року та орієнтовний розрахунок суми судових витрат, а на протязі 5-денного строку після ухвалення рішення по справі приєднано збільшений орієнтовний розрахунок суми судових витрат та Акт до договору про надання правової допомоги № 4-2/20 від 23.06.2020 року, складений 29.09.2021 року, за яким сторонами узгоджено розрахунок витрат на суму 27 240 грн шляхом нарахування погодинної оплати праці захисника в розмірі 50 % від прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, встановленого ЗУ «Про державний бюджет» на поточний рік.

У п.2 вказаного Акту зазначено, що його підписання є свідченням виконання робіт, передбачених п.2 основного договору та прийняття їх клієнтом для оплати на умовах передбачених п.2 додатку до основного договору від 23.06.2020 року.

Таким чином, суд вважає, що існує достатньо правових підстав для задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про розподіл судових витрат, адже стороною відповідача документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 258, 260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про розподіл судових витрат по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ сумісно набутого майна подружжя - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені нею у зв`язку з правничою допомогою у розмірі 27240 грн./двадцять сім тисяч двісті сорок гривень/.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складений 07 грудня 2021 року.

Суддя: