Провадження №: 2/755/8926/21
УХВАЛА

про передачу позовної заяви за підсудністю

"06" грудня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Готельно-розважальний комплекс «Столиця» про захист прав споживачів, визнання правочину недійсним, визнання майнових прав на майно та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Готельно-розважальний комплекс «Столиця» про захист прав споживачів, визнання правочину недійсним, визнання майнових прав на майно та стягнення моральної шкоди.

Вирішуючи питання про можливість прийняття позовної заяви до розгляду і відкриття провадження у справі, суд виходить з такого.

У поданій до суду позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить:

- визнати дії відповідача щодо встановлення ціни продукції у розмірі 42 000,00 грн за

1 кв. м - порушенням прав споживача;

- постановити рішення про тлумачення змісту пункту 3.6 Договору та тлумачити його таким чином: «у разі якщо після введення Будинку в експлуатацію фактична загальна площа Квартири згідно з даними технічної інвентаризації перевищуватиме проектну загальну площу, зазначену у цьому Договорі, більше ніж на 0,5 кв. м, Покупець зобов`язаний протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання відповідного повідомлення Продавця оплатити вартість майнових прав на додаткові квадратні метри Квартири, виходячи з ціни 1 кв. м майнових прав на квартиру, встановлену на дату оплати загальної вартості майнових прав на квартиру, визначених пунктами 3.1 та 3.2 цього Договору»;

- визнати дії відповідача щодо вчинення одностороннього правочину оформленого Повідомленням від 23 липня 2021року № 30/269 введенням споживача в оману;

- визнати недійсним односторонній правочин оформлений Повідомленням від 23 липня

2021 року № 30/269, в зв`язку зі здійсненням його з використанням Відповідачем нечесної підприємницької практики;

- визнати дії Відповідача щодо невиконання взятих на себе зобов`язань в терміни, вказані в Договорі, стосовно видачі Довідки про оплату - порушенням прав споживача та зобов`язати відповідача видати йому «Довідку про 100 % оплату загальної вартості майнових прав на квартиру

АДРЕСА_1 , фактична загальна площа якої складає 74,2 кв. м, яку ОСОБА_1 здійснила у повному розмірі в сумі 1 489 194,00 грн, у тому числі ПДВ станом на 16 липня 2021 року»;

- визнати дії відповідача щодо невиконання взятих на себе зобов`язань в терміни, вказані у Договорі, стосовно підписання Акту приймання-передачі - порушенням прав споживача;

- визнати за нею, ОСОБА_1 , майнові права на квартиру

АДРЕСА_1 , загальна площа якої складає 74,2 кв. м, та зобов`язати відповідача надати позивачу усю правову, технічну та іншу документацію, необхідну для подальшого оформлення права власності на квартиру;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну (немайнову) шкоду, що була спричинена внаслідок неправомірних дій відповідача, пов`язаних з визначенням ціни продукції неналежним чином та невиконання взятих на себе зобов`язань в терміни, вказані у Договорі, в розмірі 288 000,00 грн.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до частини першої статті8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Згідно із частиною першою статті 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 23ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.

Згідно із частиною другої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Визначаючи підсудність даної справи позивач керувалася положенням статті 27 ЦПК України, за місцезнаходженням відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Готельно-розважальний комплекс «Столиця» (м. Київ, просп. Соборності, , буд. 15, оф. 710), що знаходиться в межах Дніпровського району міста Києва.

Однак, аналізуючи зміст заявлених позовних вимог, суд вважає, що в даному випадку підсудність даного позову повинна бути визначена відповідно до положень частини першої статті

30 ЦПК України та частини п`ятої статті 28 ЦПК України.

За змістом частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

В даному конкретному випадку позивачем, з поміж інших немайнових вимог, заявлено вимогу майнового характеру про визнання за нею майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , загальна площа якої складає 74,2 кв. м.

Відповідно до положень частини шістнадцятої статті 30 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Вказане нерухоме майно знаходиться в межах Голосіївського району міста Києва, а тому вимоги щодо визнання майнових прав на нього належать до юрисдикції Голосіївського районного суду міста Києва.

Крім того, в позові ОСОБА_1 керується положеннями Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до частини п`ятої статті 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

В позові ОСОБА_1 своїм зареєстрованим місцем проживання зазначає: АДРЕСА_2 , що знаходиться в межах Голосіївського району міста Києва.

Місцем виконання договору є адреса будівництва об`єкта нерухомості: АДРЕСА_1 .

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (частина перша статті 378ЦПК України).

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада

1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у пункті 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розгядати конкретну справу.

Відповідно до частини першої статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно із статтею 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи викладене вище, дана справа не підсудна Дніпровському районному суду міста Києва, а тому підлягає передачі до Голосіївського районного суду міста Києва, за місцезнаходженням майна, місцем реєстрації позивача та місцем виконання договору.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно із статтею 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи викладене вище, з урахуванням вимог частини першої статті 30 ЦПК України, частини п`ятої статті 28 ЦПК України, даний позов не підсудний Дніпровському районному суду міста Києва та підлягає направленню за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва (03127,

м. Київ, вул. Полковника Потєхіна, 14А).

Керуючись статтями 27, 28, 30, 31, 32, 187, 258-261, 353 ЦПК України, суддя

П О СТ А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Готельно-розважальний комплекс «Столиця» про захист прав споживачів, визнання правочину недійсним, визнання майнових прав на майно та стягнення моральної шкоди, передати за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва (03127, м. Київ, вул. Полковника Потєхіна, 14А).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.О. Хромова