справа № 757/253/20-ц
головуючий у суді І інстанції Волкова С.Я.
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.,

суддів Березовенко Р.В., Сушко Л.П.,

за участі секретаря судового засідання: Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 серпня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про скасування нарахованої заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду міста Києва із позовом, у якому просив скасувати заборгованість за полив зелених насаджень за адресою: АДРЕСА_1 , які нараховані Приватним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі за текстом - ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал»).

Позов мотивований тим, що позивач є співвласником будинку за адресою: АДРЕСА_1 . У травні 2019 року позивач отримав від ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» розрахунок до сплати за споживання холодної води для поливу території у розмірі 30 куб. м. За серпень 2019 року позивачу також нараховано до сплати за 30 куб. м холодної води. У зв`язку з цим у позивача сформувався неіснуючий борг на 60 куб. м.

На письмовий запит позивача щодо нарахування боргу, відповідач надав відповідь про те, що нарахування 30 куб. м холодної води здійснено за відсутністю лічильника обліку холодної води, яка використовується для поливу зелених насаджень.

Позивач не погоджується з безпідставним нарахуванням указаної заборгованості, посилаючись на те, що на Ѕ частині земельної ділянки, співвласником якої він є, знаходяться: квартира АДРЕСА_2 , гараж, сарай та вбиральня; у відповідача відсутні акти про наявність на його території зелених насаджень; ним не укладався з відповідачем договір на користування холодною водою; у 2019 році були неодноразові пориви біля житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги не доведені.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 серпня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції є необ`єктивним, упередженим та таким, що підлягає скасуванню з огляду на таке: - судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, оскільки сторони не укладали договір про постачання води для поливу зелених насаджень, у зв`язку з їх відсутністю; - відповідачем не надано доказів на підтвердження надання таких послуг; - відповідачем подано суду першої інстанції фіктивний доказ - доповідну від 26 квітня 2021 року про нібито виявлені порушення; - судом першої інстанції не зазначено в оскаржуваному рішенні, які докази відповідача можуть підтвердити споживання послуг апелянтом.

ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» направив відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивований тим, що ОСОБА_1 отримує послуги з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки після публікації повідомлення та договору у газеті «Хрещатик» № 110 на адресу відповідача не надійшло повідомлення позивача про відмову від надання указаних послуг, тобто між сторонами наявні договірні відносини. Позивачем до позовної заяви не долучено належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності споживання послуги за полив зелених насаджень. Наданий позивачем технічний паспорт підтверджує факт наявності у позивача поливної території, оскільки загальна площа земельної ділянки становить 4.71, а площа двору - 2,73 а, що є потенційно поливною площею. Позивачем не надано доказів неналежного виконання відповідачем його обов`язків, як це передбачено статтями 526, 530 ЦК України, а також останнім не зазначено, які належні йому права не визнані або оспорені відповідачем. Оскарження дій відповідача щодо нарахування плати за надані послуги є різновидом претензії, що не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту порушеного права.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, яка мотивована тим, що відповідач намагається приховати факт підроблення фіктивних доказів - доповідної про виявлені порушення від 26 квітня 2021 року. На території, за якою нарахована заборгованість, відсутні зелені насадження.

Від відповідача ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» надійшли письмові пояснення, у яких зазначено про те, що доповідна є внутрішнім документом, який не передбачає необхідності його комісійного складання. Позивачем не спростовано обставин, які викладені у складеній відповідачем доповідній. Інші доводи указаних письмових пояснень вже викладалися відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до протоколу автоматизованої зміни складу колегії суддів від 07 жовтня 2021 року у зв`язку з припиненням повноважень судді Сержанюка А.С. визначено склад колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Мостової Г.І., суддів Суханової Є.М., Сушко Л.П.

Відповідно до протоколу автоматизованої зміни складу колегії суддів від 12 листопада 2021 року у зв`язку з настанням обставин, що унеможливлюють участь судді, визначено склад колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Мостової Г.І., суддів Березовенко Р.В., Сушко Л.П.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дійшла висновку про таке.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 належить Ѕ частини земельної ділянки площею 0,0502 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 вказав, що у травні та серпні 2019 року він отримав розрахунок до сплати за споживання холодної води для поливу зелених насаджень на загальну кількість води - 60 куб. м. Таким чином, у позивача виник неіснуючий борг (а.с. 3).

Листом директора розрахункового департаменту Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» Люліна В.О. від 26 листопада 2019 року № 12691/8/8/02-19 у відповідь на звернення ОСОБА_1 повідомлено, що оскільки на земельній ділянці приватного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , наявні зелені насадження, враховуючи відсутність засобу обліку водопостачання, товариством здійснені нарахування за полив зелених насаджень відповідно до чинних будівельних норм, Правил.

Позивач, не погоджуючись з безпідставним нарахуванням заборгованості у розмірі 60 куб. м холодної води для поливу зелених насаджень, звернувся з позовом про скасування указаної заборгованості.

Згідно з частиною 1 статті 15, частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Згідно зі статтею 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до частин 1, 2 статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Враховуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що не є ефективним способом захисту звернення до суду з позовом про скасування заборгованості, без вирішення питання про цивільно-правові наслідки вчинення таких дій.

Оспорювання правильності нарахування розміру плати за певні види житлово-комунальних послуг (заборгованості за такими), що є різновидом претензії, - чинним законодавством як спосіб захисту не передбачений, споживачі вправі у випадку пред`явлення до них вимог про стягнення таких нарахувань заперечувати стосовно них з наданням відповідних доказів.

Указані висновки відповідають висновкам, які викладені у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 462/5889/16-ц (провадження № 61-909св17).

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому, порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 просив скасувати заборгованість за полив зелених насаджень, нараховану відповідачем (а.с. 4).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у справі не заявляє вимог про стягнення з позивача боргу за надані послуги, а тому з урахуванням викладених обставин, поданий у справі позов апеляційний суд визнає передчасним.

Отже, встановивши, що обраний позивачем спосіб захисту не відновлює можливе порушене право позивача, саме з цих правових підстав треба було відмовити у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції помилково обґрунтував свої висновки недоведеністю позовних вимог про скасування заборгованості за комунальні послуги.

Таким чином, рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 серпня 2021 року підлягає зміні в мотивувальній частині щодо правового обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині оскаржуване рішення залишається без змін.

Відповідно до частини 1, 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційний суд змінює рішення суду першої інстанції, але виключно в частині мотивів його прийняття, то новий розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 серпня 2021 року задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 серпня 2021 року змінити в частині правового обґрунтування відмови у позові, виклавши його мотивувальну частину в редакції мотивувальної частини постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту постанови 07 грудня 2021 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

Л.П. Сушко