ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/4828/20 Номер провадження 22-ц/814/1979/21Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Хіль Л.М.,

суддів: Бутенко С.Б., Кузнєцової О.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 червня 2021 року ухвалене під головуванням судді Андрієць Д.Д. (повне судове рішення складено 25 червня 2021 року)

по справі за позовом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 , третя особа - Управління містобудування та архітектури Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про зобов`язання відповідача повернути самовільно зайняту земельну ділянку та привести її у придатний для використання стан, шляхом знесення нерухомості, розташованої на самовільно зайнятій земельній ділянці по АДРЕСА_1 , заслухавши доповідь судді-доповідача

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила зобов`язати ОСОБА_2 ( після зміни прізвища та ім`я - ОСОБА_3 ) повернути самовільно зайняту земельну ділянку та привести її у придатний для використання стан шляхом знесення нерухомості розташованої на самовільно зайнятій земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позову вказувала, що 10.10.2019 року від мешканців, які проживають по АДРЕСА_1 надійшли колективні скарги щодо господаря будинку АДРЕСА_1 .

Зазначала, що під час обстеження комісією було виявлено двоповерхову цегляну будівлю без ознак експлуатації будівлі як житловий будинок. З листа управління земельних ресурсів стало відомо, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 в користування чи власність не передавалась та належить до комунальних земель запасу міста.

Вказувала, що документація дозвільного характеру по об`єкту будівництва відсутня.

Ввважала, що порушені її права, як власника земельної ділянки.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 червня 2021 року позов Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_4 про зобов`язання відповідача повернути самовільно зайняту земельну ділянку та привести її у придатний для використання стан, шляхом знесення нерухомості залишено без задоволення.

Судові витрати покладено на позивача.

Не погодившись із вказаним рішення, його в апеляційному порядку оскаржила Кременчуцька міська рада Полтавської області посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права просила рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що спірна земельна ділянка належить до комунальної власності згідно чинного законодавства.

Зазначає, що фізичні та юридичні особи набувають право користування або право власності на земельні дільники із земель державної або комунальної власності на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Вказує, що Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Полтавської області у період з 25.10.2019 року по 30.10.2019 року здійснило позапланову перевірку об`єкта нерухомості, який знаходиться по АДРЕСА_1 .

Зазначає, що під час перевірки виявлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 внаслідок порушення чинного законодавства, зайнята самовільно та на ній збудований об`єкт самочинного будівництва.

За вказаних обставин вважають, що відповідачем були порушені їхні права, як власника земельної ділянки.

Зазначає, що Кременчуцька міська рада не передавала в користування чи власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 та наразі дана земельна ділянка належить до комунальних земель запасу міста.

В судове засдінаня призначене в режимі відеоконференції, з з`явився представник позивача Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Соляник А.І., однак провести судове засідання в режимі відеоконференції не вдалося з технічних причин.

ОСОБА_5 будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи до суду не з`явилась.

06.12.2021 року ОСОБА_1 надіслала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою, проте на підтвердження вказних обставин належних доказів до суду не надала.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вказане клопотання не підлягає до задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, та встановлено місцевим судом, що 10 жовтня 2019 року на адресу Кременчуцької міської ради надійши колективні скарги від мешканців які проживають по АДРЕСА_1 .

22.10.2019 комісією було проведено обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 , про що складено відповідний акт. Під час обстеження комісією було виявлено двоповерхову цегляну будівлю без ознак її експлуатації, як житлового будинку.

Згідно із відомостями Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, за адресою: м.Кременчук, пров. Плеханова, 1 зареєстрована одна особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 24.01.2007.

Місцевим судом також встановлено, що 30.10.2019 Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області складено акт за результатами проведення планового(позапланового) заходу державного нагляду(контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності №34-2019, за змістом якого управлінням було встановлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 зайнята самовільно та збудований на ній об`єкт є об`єктом самочинного будівництва.

Відповідно до інформації Міськрайонного управління у Кременчуцькому районі та м. Кременчуці, Горішніх Плавнях Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області відомості стосовно присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 відсутні.

За даними архівного обліку КП «КМБТІ» інвентаризаційна справа на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 відсутня.

Відмовляючи в задоволенні позову місцевий суд виходив з того, що Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області не доведено, що вона є власником або землекористувачем спірної земельної ділянки, а також не доведено наявності підстав для захисту її прав шляхом застосування ст. 212 ЗК України.

Проте, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.

Частиною першої ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 ст. 16 ЦК України, серед яких, зокрема: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Пунктом а) частини четвертої ст. 83 ЗК України встановлено, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Згідно пункту «г» частини першої ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ст.. 152 ЗК України).

Згідно із частиною третьою ст. 152 ЗК України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів .

З матеріалів справи, які досліджувались судом першої інстанції, встановлено, що спірна земельна ділянка належить до земель загального користування м. Червонограда, рішення органу місцевого самоврядування про виділення відповідачеві спірної земельної ділянки для одноосібного користування немає.

Відповідно до положень ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад та передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 80 Земельного кодексу України (далі ЗК України) суб`єктами права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування (частини перша, друга статті 83 ЗК України).

Відповідно до правової позиції сформованої в постанові Верховного Суду від 04 квітня 2019 року у справі № 910/2655/18 до предмета доказування у справах про звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок в обов`язковому порядку входять такі факти, як: належність земельної ділянки, яка самовільно зайнята відповідачем, ОМС на праві власності; фактичне користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів особою, яка не має передбачених законодавством прав на зазначену земельну ділянку (з урахуванням особливостей: наявності в особи права на отримання ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів щодо оформлення такого права, але відсутність на момент перевірки дотримання вимог законодавства у сфері земельних відносин відповідних документів).

Відтак, з системного аналізу положень ст.ст. 80, 83 ЗК України та вищевикладеного правового висновку Кременчуцька міська рада є власником, усіх земельних ділянок в межах міста Кременчука без необхідності їх державної реєстрації у Державному земельному кадастрі та присвоєння кадастрових номерів, що спростовує висновки суду першої інстанції про обов`язкову наявність сформованості, зокрема спірної земельної ділянки у вказаній категорії справи.

Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За правилами статті 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування /оренду/ або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Із справи вбачається, що Управлінням державного архітектурно-будівельного контрою Кременчуцької міської ради Полтавської області у період з 25.10.2019 року по 30.10.2019 року було здійснено перевірку об`єкта нерухомості по АДРЕСА_1 .

Під час перевірки було виявлено порушення вимог законодавства, а саме земельна ділянка по АДРЕСА_1 зайнята самовільно та на ній збудований об`єкт.

За інформацією управління земельних ресурсів виконавчого комітету Кременчуцької міської ради вбачається, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 в користування чи у власність не передавалася та нарзі належить до комунальних земель міста.( т.1 а.с.11).

Крім того, згідно листа управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області вихідні дані на забудову даної земельної ділянки нікому не надавалися.

Згідно з планом зонування території м. Кременчука, затвердженим рішенням Кременчуцької міської ради від 30.09.2014 року ( зі змінами) земельна ділянка по АДРЕСА_1 відноситься до зони перспективного озеленення територій загального користування ( міські парки, сквери, бульвари, набережні, меморіальні парки) де не дозволяється розміщення житлових будинків.

Установивши,що Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської оабслті , обґрунтовуючи свої позовні вимоги надала до суду всі належні та допустимі докази про те, що відповідач самовільно зайняла земельну ділянку та встановила самочинно збудовану споруду, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про зобов`язання відповідача повернути самовільно зайняту земельну ділянку, приведення її у придатний для використання стан шляхом знесення нерухомості розташованої на самовільно зайнятій земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

У матеріалах справи наявні докази, які свідчать про те, що спірна земельна ділянка не виділялася ОСОБА_1 у власність чи користування, а отже, у зв`язку із встановленням державними органами, що уповноважені здійснювати контроль за використанням земель, порушень вимог земельного законодавства, суд апеляційної інстанції, на підставі наданих доказів, приходить до висновку, що відповідач фактично використовує земельну ділянку за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки.

Крім того, матеріали справи не містять будь-яких належних і допустимих доказів на спростування належності спірної земельної ділянки до комунальної власності або доказів на користування чи будь-яке інше право ОСОБА_1 щодо останньої, як і не надано таких до суду першої інстанції.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтаської області слід задовольнити, рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове судове рішення по суті заявлених вимог.

Крім того, відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц (провадження №61-39028св18), висловлено позицію про те, що розподіл судових витрат у справі здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Подібні висновки щодо застосування норм права викладені, зокрема, і у постановах Верховного Суду від 24 червня 2020 року в справі № 175/4366/15-ц (провадження № 61-37111св18), від 02 липня 2020 року в справі № 522/24665/16-ц (провадження № 61-46336св18).

Згідно ч. 1, п.п. 1,2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов Кремнчуцької міської ради підлягає задоволенню в повному обсязі, тому за положеннями частини 3 статті 141ЦПК України понесені позивачем та документально підтвердженні судові витрати (судовий збір) підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, а саме за подання позовної заяви в сумі 4204 грн., та за подання апеляційної скарги в розмірі 6306 грн, а всього 10510 грн.

Керуючись ст. 367, 374, п.п.3, 4 ч.1 ст. 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 червня 2021 року- скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позов Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 , третя особа - Управління містобудування та архітектури Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про зобов`язання відповідача повернути самовільно зайняту земельну ділянку та привести її у придатний для використання стан, шляхом знесення нерухомості, розташованої на самовільно зайнятій земельній ділянці по АДРЕСА_1 задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 повернути самовільно зайняту земельну ділянку та привести у придатний для користування стан шляхом знесення нерухомості розташованої на самовільно зайнятій земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області судовий збір у розмірі 10510 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : Л.М. Хіль

Судді: С.Б. Бутенко

О.Ю. Кузнєцова

Повний текст постанови складено 08.12.2021 рооку