УХВАЛА

10 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 199/2610/18

провадження № 61-2012ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада

2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації частки спільного сумісного майна,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з останнього на її користь грошову компенсацію вартості частки спільного сумісного майна у розмірі 156 275,00 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська

від 16 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2021 року, позов задоволено. Стягнуто

з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості спільного сумісного майна у розмірі 156 275,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

04 лютого 2021 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку

до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2021 року.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями

від 08 лютого 2021 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Бурлакова С. Ю.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 . Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, з огляду

на наступне.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову

не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (пункт 1 частини шостої, частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Як убачається з матеріалів касаційного провадження, ціна позову в даній справі становить 156 275,00 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270*100=227 000,00 грн).

Отже зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якої одним

із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Разом з цим, ОСОБА_1 зазначає, що справа має виняткове значення для нього, оскільки розмір його доходу є незначним та із заробітної плати він сплачує аліменти на двох дітей, а тому сплата компенсації в розмірі Ѕ вартості проданого

у попередньому шлюбі автомобіля є надмірним фінансовим навантаженням,

що негативно вплине на його сімейний бюджет.

Наведені обставини є необґрунтованими. Особа, яка подала касаційну скаргу

не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями ЦПК України могли вимагати касаційного розгляду справи.

Разом з цим, Верховним Судом досліджено та взято до уваги ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства

і не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано

на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням вказаного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню,

у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України, та інші заявлені клопотання.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 16 листопада 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації частки спільного сумісного майна.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська