Справа № 305/1144/20
Провадження по справі 2/305/169/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2021 Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді Ємчука В.Е.

з участю: секретаря судового засідання Шемоти М.І.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Рахові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 (далі Позивач) через свого представника адвоката Комлика Іллі Сергійовича звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 (далі Відповідач) про стягнення боргу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.06.2019 року ОСОБА_3 взяв у ОСОБА_2 у борг грошові кошти у розмірі 16800 гривні та зобов`язався повернути їх до 01.09.2019, про що між ним було укладено договір позики у вигляді розписки. Станом на момент звернення до суду із даним позовом Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, грошові кошти у визначений строк у повному обсязі Позивачу не повернув. Вважає, що Відповідач повинен повернути борг з урахуванням інфляційних та 3% річних, відповідно до ст. 625 ЦК України, тому просить стягнути з ОСОБА_3 загальну суму боргу у розмірі 17819,43 грн, з яких сума боргу 16800 грн, інфляційні втрати 561,43 грн та 3% річних 458 грн . Також, просить стягнути з Відповідача суму судового збору 840 грн та суму витрат на професійну допомогу в розмірі 2000 грн.

Ухвалою Рахівського районного суду від 13.08.2020 було відкрито провадження у даній справі, визначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачу був наданий строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, на подачу відзиву на позовну заяву. Рекомендоване повідомлення з ухвалою Рахівського районного суду про відкриття провадження та позовною заявою з доданими до неї документами було вручене Відповідачеві 18.08.2020 року, отже він повідомлений про відкриття провадження у справі належним чином. Відзиву у визначений судом строк Відповідач не надіслав.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, а щодо судових витрат на правову допомогу зазначила, що на даний час всі підтверджуючі документи для стягнення витрат на послуги адвоката, які поніс Позивач, у зв`язку з розглядом даної справи, готуються адвокатським бюро для підписання сторонами, а тому вони звертатимуться до суду про стягнення витрат на правову допомогу після ухвалення рішення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Заслухавши представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до такого висновку.

Згідно зі ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (кредитор) передає іншій стороні (позичальнику) у власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути кредитору таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Договір позики вважається укладеним в момент передачі грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України (у редакції, чинній на час укладення договору позики) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Суд в судовому засіданні оглянув оригінал розписки та встановив, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 взяв у ОСОБА_2 у борг грошові кошти у розмірі 16800 гривні та зобов`язався повернути їх до 01.09.2019, про що написав розписку від 20.06.2019 року в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

З положень статті 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або іншими звичними вимогами, що пред`являються.

Статтею 536 Цивільного кодексу України встановлено що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1045 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Судом встановлено, що договором між сторонами не було обумовлено сплату процентів, тому такі повинні нараховуватися відповідно до облікової ставки НБУ.

Також, відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд встановив, що наявність між сторонами позикових відносин підтверджується наявним у позивача оригіналом розписки ОСОБА_3 , яка підтверджує як факт отримання боржником коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти ОСОБА_2 в термін до 01 вересня 2019 року.

Суд перевірив правильність нарахування Позивачем 3% річних і інфляційних втрат, індекс яких визначений Держкомстатом, прийшов до висновку, що здійснений позивачем розрахунок вкладається у суму інфляційних втрат та 3% річних від суми заборгованості 16800 гривень, тому заявлена сума таких 458 гривень, тобто 3% річних за період заборгованості, та 561,43 гривні як інфляційні втрати за період заборгованості підлягає до стягнення з Відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 83 ч. 3 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України, відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача, на думку суду, свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.

Отже, Позивач належними та допустимими доказами довів факт укладення договору позики та наявність заборгованості у ОСОБА_3 .

Відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували факт виконанням зобов`язань за договором.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції до суду першої інстанції.

Враховуючи те, що Позивач надав обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання Відповідачем умов договору, а Відповідач, ОСОБА_3 , не надав суду жодних переконливих доказів на спростування доводів Позивача, а також те, що під час розгляду справи судом не встановлено підстав для звільнення Відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, суд вважає, що зобов`язання порушене з вини Відповідача, а доводи Позивача базуються на правовому обґрунтуванні і порушене внаслідок цього право Позивача потребує судового захисту, шляхом стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 боргу за договором позики від 20.06.2019 року в сумі 17819,43 гривні, яка складається з 16800 гривень суми основного боргу, 458 гривень як 3% річних за час прострочення, а також 561,43 гривні інфляційні втрати за прострочення грошового зобов`язання.

Крім того, на підставі ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір, сплачений ОСОБА_2 при подачі даного позову до суду, в сумі 840,80 гривні, слід стягнути з Відповідача в користь Позивача.

Оскільки Позивач достатніх доказів витрат на правову допомогу до закінчення розгляду справи суду не надав, та заявив про намір звернутися до суду про стягнення таких в порядку статті 246 ЦПК України після ухвалення рішення по суті позовних вимог, тому суд дане питання наразі не вирішує.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 83, 89, 141, 263-265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_2 , борг у розмірі 17819,43 грн (сімнадцять тисяч вісімсот дев`ятнадцять гривень 43 копійки), з яких: сума боргу 16800 гривень інфляційні втрати 561,43 гривні, 3% річних - 458 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_2 , судові витрати 840,80 гривні, понесені на оплату судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено 12.02.2021.

Суддя: В.Е.Ємчук