Справа № 635/1082/21
Провадження № 6/635/93/2021
У Х В А Л А

10 лютого 2021 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого ? судді Шинкарчука Я.А.,

секретар судового засідання Желізова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення на земельну ділянку боржника ОСОБА_1 , ?

в с т а н о в и в:

09 лютого 2021 року Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Юрій Володимирович звернувся до Харківського районного суду Харківської області з поданням, в якому просить з метою не допущення порушень статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» надати дозвіл для примусового проникнення приватного виконавця до житла боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що належить їй на праві приватної власності, згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ? будинку житлового з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , для виконання виконавчих листів №642/2179/17 від 03.03.2020, виданих Ленінським районним судом м.Харкова та виконавчого листа №642/5190/19 від 06.01.2021, виданого Ленінським районним судом м.Харкова.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у приватного виконавця перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів, а саме: 1) №642/2179/17 від 03.03.2020, виданого Ленінським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 половину вартості внеску ОСОБА_1 до статутного капіталу ТОВ «Псилогос», , у розмірі 3944850, гривень (ВП №64297465); 2) №642/2179/17 від 03.03.2020, виданого Ленінським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 9600 гривень відшкодування судового збору, сплаченого ним за подання касаційної скарги (ВП №64297295); 3) №642/2179/17 від 03.03.2020, виданого Ленінським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 4800 гривень (ВП №64297472); 4) №642/5190/19 від 06.01.2020, виданого Ленінським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості 1/2 частини в легковому автомобілі марки TOYOTA AURIS, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 (№ кузова), яка за результатами автотоварознавчої експертизи складає 90 245,00 гривень та судові витрати у розмірі 1254,05 гривень (ВП №64297299). Загальна сума стягнення з урахуванням суми боргу за виконавчими документами, основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, на теперішній час, складають 4 457 823,96 гривень. Під час виконання вказаного рішення встановлено, що вжиті виконавцем заходи не призвели до очікуваного результату у вигляді повного та фактичного виконання обов`язків ОСОБА_1 , у зв`язку з чим виникла необхідність звернутись до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння, з метою проведення дій з опису та арешту.

В судове засідання приватний виконавець не з`явився, розгляд подання просив проводити без його участі.

Відповідно до частини четвертої статті 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали подання та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. перебуває зведене виконавче провадження, відкриті постановами від 26.01.2021 у зв`язку з примусовим виконанням виконавчих листів, а саме: 1) №642/2179/17 від 03.03.2020, виданого Ленінським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 половину вартості внеску ОСОБА_1 до статутного капіталу ТОВ «Псилогос», , у розмірі 3944850, гривень (ВП №64297465); 2) №642/2179/17 від 03.03.2020, виданого Ленінським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 9600 гривень відшкодування судового збору, сплаченого ним за подання касаційної скарги (ВП №64297295); 3) №642/2179/17 від 03.03.2020, виданого Ленінським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 4800 гривень (ВП №64297472); 4) №642/5190/19 від 06.01.2020, виданого Ленінським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості 1/2 частини в легковому автомобілі марки TOYOTA AURIS, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 (№ кузова), яка за результатами автотоварознавчої експертизи складає 90 245,00 гривень та судові витрати у розмірі 1254,05 гривень (ВП №64297299).

Вказані постанови направлені боржнику, згідно копії квитанції Пат «Украпошта» - 27.01.2021.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. від 26.01.2021 в рамках вказаного зведеного виконавчого провадження накладено арешт на кошти боржника.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби від 26.01.2021, ОСОБА_1 відкрито один рахунок в АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», на адресу якого приватним виконавцем було направлено платіжні вимоги. Згідно відповіді АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», арешт накладений. На рахунку недостатньо коштів для виконання постанови.

На запит приватного виконавця, Міністерством внутрішніх справ надано відповідь від 26.01.2021 щодо зареєстровані за боржником транспортних засобів відсутні.

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за боржником зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 та земельну ділянку за вказаною адресою, а також житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м.Харкова від 16.01.2021 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Актом приватного виконавця від 05.02.2021 зафіксований факт неявки боржника до приватного виконавця. У вказаному акті також зазначено, що пунктом 2 резолютивних частин постанов про відкриття виконавчих проваджень №64297465, №64297472, №64297299, №64297295 божника зобов`язано протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей та з`явитись до виконання для повідомлення контактного телефону з метою узгодження дати та часу допуску в установленому законом порядку виконання до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належить йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) ? це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно- правовими актами.

Відповідно до частини першої-третьої статті ч.ч.1-3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Статтею 30 Конституції України визначено, що кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року).

За змістом наведених вище норм, проникнення у житло як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Тобто при розгляді таких справ має бути дотриманий баланс прав як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Як встановлено судом з поданих до суду матеріалів, невідомо чи мешкають/реєстровані інші особи крім боржника, за адресою куди приватний виконавиць просить надати дозвіл на примусове проникнення, тоді як таке проникнення може призвести до порушення прав вказаних осіб.

Крім того, судове рішення про надання дозволу на проникнення до житла чи іншого володіння боржника має бути вмотивованим, тобто суду мають бути надані переконливі докази того, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до майна, проте це не дало результатів.

Підставою для такого проникнення є порушення боржником у виконавчому провадженні, встановлених статтею 19 Закону "Про виконавче провадження" обов`язків, які свідчать про ухилення особи від виконання рішення суду.

Відповідно до статті 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Виходячи зі змісту зазначеної статті, примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), можливе лише у разі, якщо боржник чи інша особа ухиляється або перешкоджає державному виконавцю у його вільному доступі до житла чи іншого володіння особи з метою провести виконавчі дії.

В той же час, приватним виконавцем не надано достатніх доказів на підтвердження необхідності примусового проникнення до житла боржника з урахуванням встановлених в ході проведення виконавчих дій обсягів майна боржника та суми, яка підлягає стягненню з неї у вказаному виконавчому провадженні.

Більше того, доводи приватного виконавця про ухилення боржника від явки до приватного виконавця не підтверджені належними засобами доказування.

Так, доказів про отримання боржником викликів до приватного виконавця завчасно до визначених у них дат, матеріали подання не містять, окрім копії квитанції про направлення боржнику постанов про відкриття виконавчих проваджень через ПАТ «Укрпошта». Відомостей про отримання боржником інших викликів матеріали подання взагалі не містять.

Більше того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо перешкоджання боржника вільному доступу приватного виконавця до відповідного житла.

Акт приватного виконавця від 05.02.2021 не є таким доказом, оскільки, в ньому вказано лише про те, що боржник не подав декларацію про доходи та майно, не з`явився до виконавця, не надав допуску в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належить йому або яким він користується, для проведення виконавчих дій. Вказане ніяким чином не свідчить про перешкоджанню боржника вільному доступу приватного виконавця до свого житла чи іншого майна.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні достатні підстави для задоволення подання приватного виконавця про примусове проникнення до житла боржника, яке є крайнім заходом при проведенні виконавчих дій, і може застосовуватися лише у тих обставинах, коли приватний виконавець вичерпав усі можливі шляхи для забезпечення виконання судового рішення, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладені обставини суд вважає, що подання є передчасним та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.259, 260, 261, 439 ЦПК України, суд, ?

п о с та н о в и в :

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення на земельну ділянку боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 10 лютого 2021 року

Суддя Я.А. Шинкарчук