провадження № 22-ц/824/200/2021 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Нежури В.А., Саліхова В.В.,

з участю секретаря Мариненко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Комлєвим Сергієм Валерійовичем, на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року про відмову в задоволенні заяви представника позивача Комлєва Сергія Валерійовича про заміну одного виду забезпечення іншим у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Васильківської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дітей з матір`ю та відібрання дітей, стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Васильківської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дітей з матір`ю та відібрання дітей, стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дітей.

13 жовтня 2020 року представник ОСОБА_1 - Комлєв С.В. звернувся до суду з заявою про заміну одного виду забезпечення іншим, а саме просив: здійснити заміну забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_3 до ухвалення судового рішення у справі надати можливість позивачу спілкуватись з дітьми кожну другу, четверту суботу місяця з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. у його присутності з можливістю спільного відвідування культурно-розважальних заходів для дітей спрямованих на їх розвиток, за спільною домовленістю між батьками; зобов`язати ОСОБА_3 не пізніше 24 годин до початку встановлених судом побачень, повідомляти ОСОБА_1 через мессенджер Viber про точну годину та місце зустрічі у встановлені судом дні.

В обґрунтування заяви зазначає, що позивачу чиняться перешкоди відповідачем у спілкуванні з малолітніми доньками, у зв`язку з чим між нею і дітьми можуть бути втрачені безпосередні емоційні контакти.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - Комлєва С.В. про заміну одного виду забезпечення іншим відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 , через представника - адвоката Комлєва Сергія Валерійовича подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, не з`ясування всіх фактичних обставин справи, просила скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити заяву.

При цьому, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала не містить мотивів відхилення доводів заявника. Обрані заходи забезпечення позову не виконують завдань цивільного провадження у питаннях визначених ст. 150 ЦК України. Відновлення відносин дітей з матір`ю не відбулося.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

07 грудня 2020 року до суду надійшов відзив ОСОБА_3 , згідно якого відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. При цьому зазначає, що ухвала Дарницького районного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для її скасування. На думку відповідача, позивач просить повторно встановити заходи забезпечення позову, змінивши судове рішення апеляційної інстанції.

В судовому засіданні представник відповідача, адвокат Ларичев В.В,. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Інші учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17 вересня 2019 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить зобов`язати ОСОБА_3 забезпечувати явку неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до Міського центру дитини (), розташованого по вул. Дегтярівській, 3-А у м. Києві, кожного понеділка середи та п`ятниці з 16 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв. для проведення спільних зустрічей (побачень) з ОСОБА_1 без присутності ОСОБА_3 за участю фахівця Міського центру дитини без присутності будь-яких інших осіб, починаючи з дати постановлення ухвали і до набрання чинності рішення суду, оскільки невжиття таких заходів, на думку позивача може унеможливити реальне виконання рішення суду.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 вересня 2019 заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 21 листопада 2019 року ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 18 вересня 2019 року скасовано та постановлено нове судове рішення. Зобов`язано ОСОБА_3 забезпечувати явку неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до Васильківського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Васильківської районної державної адміністрації Київської області кожного понеділка з 15 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. для проведення спільних зустрічей (побачень) з ОСОБА_1 без присутності ОСОБА_3 за участі спеціаліста-психолога Васильківського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді без присутності будь-яких інших осіб, починаючи з дати ухвалення постанови і до набрання законної сили рішення суду у даній справі. В іншій частині заяви, відмовлено.

19 червня 2020 року представник ОСОБА_1 - Комлєв С.В. звернувся до суду з заявою про заміну одного виду забезпечення іншим, а саме, просив здійснити заміну забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_3 до ухвалення судового рішення у справі передавати їх спільних малолітніх дітей позивачу з 08:00 години дня, 1-го числа кожного місяця до 19:00 години дня, 15 числа кожного місяця.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну одного заходу забезпечення позову іншим, відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня 2020 р. змінено в частині мотивів відмови у задоволенні клопотання про зміну одного заходу забезпечення позову іншим.

13 жовтня 2020 року представник ОСОБА_1 - Комлєв С.В. звернувся до суду з заявою про заміну одного виду забезпечення іншим, а саме просив: здійснити заміну забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_3 до ухвалення судового рішення у справі надати можливість позивачу спілкуватись з дітьми кожну другу, четверту суботу місяця з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. у його присутності з можливістю спільного відвідування культурно-розважальних заходів для дітей спрямованих на їх розвиток, за спільною домовленістю між батьками; зобов`язати ОСОБА_3 не пізніше 24 годин до початку встановлених судом побачень, повідомляти ОСОБА_1 через мессенджер Viber про точну годину та місце зустрічі у встановлені судом дні.

Відмовляючи в задоволенні заяви про заміну одного виду забезпечення іншим, суд першої інстанції виходив з того, що в клопотанні про заміну виду забезпечення позову позивачем не обґрунтовано належними та достовірними доказами необхідність та доцільність проведення заміни вжитих постановою апеляційного суду від 21 листопада 2019 року заходів забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Зміна одного заходу забезпечення позову іншим не змінює мети забезпечення позову.

У разі заміни одного заходу забезпечення позову іншим суд може відповідно змінити заходи зустрічного забезпечення.

А відтак, суд може замінити заходи забезпечення позову лише за наявності відповідних підстав, які не суперечать завданню та основним засадам цивільного судочинства, передбачених статтею 2 ЦПК України, якими, поміж іншим, передбачено і таке завдання як ефективний захист порушеного права, що може бути несумісним у разі безпідставної заміни вжитих судом заходів забезпечення позову.

Особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом (аналогічно зміну заходу), зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів (чи їх зміни) і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

У заяві про заміну одного заходу забезпечення позову іншим заявник, посилаючись на обставини справи зазначає, що позивачу чиняться перешкоди відповідачем у спілкуванні з малолітніми доньками, у зв`язку з чим між нею і дітьми можуть бути втрачені безпосередні емоційні контакти. Підставою для заміни способу забезпечення позову заявниця також, вказує на невиконання ОСОБА_3 та виконавчою службою способу забезпечення позову, визначеного постановою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року.

Однак, при розгляді заяви про забезпечення позову та зміну заходу забезпечення позову, вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття таких заходів і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Вирішуючи заяву щодо забезпечення позову колегія апеляційного суду у постанові від 21 листопада 2019 року зазначила, що зустрічі матері з дітьми без присутності батька за участю психолога без присутності будь-яких інших осіб будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків матері з дітьми і ця обставина відповідатиме їхнім законним інтересам, що в свою чергу може усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. При цьому судом було взято до уваги як інтереси позивача, так й інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Ссудом було встановлено, що малолітні діти відвідують заняття в сучасній музичній академії "MELODI" за індивідуальним графіком - вівторок і п`ятниця з 13.45 години до 15.00 години, заняття в студіях Києво-Святошинського районного центру творчості молоді "Оберіг" на постійній основі з графіком занять: понеділок - п`ятниця з 09.00 години до 12.00 години, студія бального танцю "Ритми" вівторок і четвер з 18.00 години до 19.00 години, вокальна студія "Діамант" - середа з 15.30 години до 16.30 години і п`ятниця з 17.20 години до 18.20 години. Суд апеляційної інстанції з`ясував можливість проведення зустрічей у найближчому місці до місця проживання дітей, з урахуванням забезпечення безпеки і комфорту при проведенні таких зустрічей. А запропонований ОСОБА_1 графік зустрічей у місті Києві з урахуванням відстані між місцем проживання дітей і місцем зустрічі, часу необхідного для подолання дороги в обох напрямках було визнано таким, що призведе до значного і невиправданого фізичного і психологічного навантаження на дітей (віком 5 і 3 роки), що не відповідає інтересам дітей.

Вказані обставини, також, встановлені, колегією суддів Київського апеляційного суду 11 серпня 2020 року під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року про відмову у задоволенні заяви про зміну заходу забезпечення позову.

Звертаючись до суду, повторно, із заявою про зміну способу забезпечення, ОСОБА_1 просила здійснити заміну забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_3 до ухвалення судового рішення у справі надати можливість позивачу спілкуватись з дітьми кожну другу, четверту суботу місяця з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. у його присутності з можливістю спільного відвідування культурно-розважальних заходів для дітей спрямованих на їх розвиток, за спільною домовленістю між батьками; зобов`язати ОСОБА_3 не пізніше 24 годин до початку встановлених судом побачень, повідомляти ОСОБА_1 через мессенджер Viber про точну годину та місце зустрічі у встановлені судом дні.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в клопотанні про заміну виду забезпечення позову позивачем не обґрунтовано належними та достовірними доказами необхідність та доцільність проведення заміни раніше вжитих постановою суду від 21 листопада 2019 року заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо невиконання відповідачем та державним виконавцем ухвали суду про забезпечення позову раніше визначеним судом способом, а отже, наявності підстав для зміни раніше застосованого способу забезпечення позову, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки заявник не позбавлена права на оскарження відповідних неправомірних на її думку дій осіб, які перешкоджають виконанню судового рішення, у передбачений законом спосіб.

Крім того, заявником не наведено переконливих доводів на підтвердження зміни в обставинах, що передували зверненню до суду із заявою про заміну забезпечення позову на інший захід, який є більш ефективним.

А відтак, на думку колегії суддів, відсутні підстави для заміни застосованого постановою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року заходу забезпечення позову.

Обґрунтовуючи судове рішення, крім іншого, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Крім того, колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду № 524/3490/17-ц від 27.03.2019 року, згідно якого: «Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є ідентичними доводам позовної заяви та апеляційної скарги заявника, яким судами надана належна оцінка, Верховний Суд доходить висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх».

Отже, переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні заяви, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, колегією суддів розцінюються критично і до уваги не приймаються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів та тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та жодним чином не спростовують висновків суду, викладених в рішенні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Комлєвим Сергієм Валерійовичем, на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: В.А. Нежура

В.В. Саліхов