"11" жовтня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Гончарука В.П., з секретарем Гриценко О.І. розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та штрафних санкції, -
Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 4 523, грн., пеню у розмірі 3 279,17 грн., 3 % (три відсотки) річних у розмірі 53,90 грн., та судові витрати у розмірі 908, грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір № КВ 0502 від 05 лютого 2020 р., за умовами якого Позивач зобов`язався надати Відповідачу комплекс товарів та послуг по догляду за обличчям, а Відповідач зобов`язався прийняти цей Комплекс, згідно Акту приймання - передачі товару та сплатити за нього визначену Договором грошову суму в розмірі 17 023 (сімнадцять тисяч двадцять три) грн. 00 коп.
Відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманого Комплексу виконав не у повному обсязі, а саме сплатив лише частину вартості Комплексу. Станом на день звернення Позивача до суду з даною позовною заявою, основна сума заборгованості Відповідача за Комплекс складає 4 523 (чотири тисячі п`ятсот двадцять три) грн. 00 коп.
За таких обставин, враховуючи те, що Позивач в порядку, визначеному Договором, передав Комплекс Відповідачу, що є зустрічним виконанням його договірного обов`язку. Відповідач зобов`язаний виконати свій обов`язок щодо оплати вартості Комплексу у повному обсязі, згідно умов Договору.
08 липня 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін.
Копію вказаної ухвали позивачем було отримано 09 серпня 2021 року, відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами не було отримано, конверт разом з вказаними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання».
Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
В судовому засіданні встановлено, що між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір № КВ 0502 від 05 лютого 2020 р., за умовами якого Позивач зобов`язався надати Відповідачу комплекс товарів та послуг по догляду за обличчям, а Відповідач зобов`язався прийняти цей Комплекс, згідно Акту приймання - передачі товару та сплатити за нього визначену Договором грошову суму в розмірі 17 023 (сімнадцять тисяч двадцять три) грн. 00 коп.
Відповідно до п.1.2. Договору під Комплексом розуміється продаж набору косметики та надання косметологічних послуг. Згідно п.1.3. Договору асортимент, кількість, комплектація, перелік складових Комплексу і загальна сума Договору визначаються в Переліку №1 (специфікації), що є невід`ємною частиною Договору (Додаток № 2). Перелік цін та вартість окремих одиниць придбаних товарів та послуг зазначені в Додатку № 3, з якими Відповідач була ознайомлена в день укладення Договору, про що свідчить її підпис.
Пунктом 2.4. Договору визначено що зобов`язання Позивача по передачі Комплексу вважаються виконаними в момент передачі Комплексу в розпорядження Відповідача, згідно Акту приймання-передачі та підписання Договору.
Згідно п.5.1. Договору загальна вартість Комплексу складає 17 023 (сімнадцять тисяч двадцять три) грн. 00 коп.
Пунктами 5.4, 5.5. Договору встановлено, що Відповідач сплачує за Комплекс частинами рівними платежами не пізніше 05 (п`ятого) числа кожного місяця у сумі 1 502 (одна тисяча п`ятсот дві) грн. 88 коп.
Остаточно розрахуватись за Комплекс Відповідач зобов`язувався не пізніше 05.09.2020 року (п. 5.6. Договору).
Відповідно до частини 1 статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно із частиною 2 статті 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
За нормою частини 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Таким чином, як встановлено в ході судового розгляду відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманого Комплексу виконав не у повному обсязі, а саме сплатив лише частину вартості Комплексу на загальну суму 12 500 (дванадцять тисяч п`ятсот) гривень, а саме перший платіж у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень та п`ять щомісячних платежів по 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень кожен (товарні чеки № 93 від 05.02.2020 р.; № 168 від 06.03.2020 р.; № 406 від 07.08.2020 р.; № 581 від 30.09.2020 р.; № 697 від 03.11.2020 р.; № 54 від 31.01.2021 р.).
Станом на день звернення Позивача до суду з даною позовною заявою, основна сума заборгованості Відповідача за Комплекс складає 4 523 (чотири тисячі п`ятсот двадцять три) грн. 00 коп
Позивачем було направлено письмову претензію вих. № 5 від 10.07.2020 року з вимогою щодо погашення відповідачем заборгованості за Договором, однак відповідач залишила таку претензію позивача без відповіді та без виконання.
Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Оскільки відповідач не сплатила кошти за отриманий товар в повному обсязі, а отже не виконала умови договору, тому заборгованість по його сплаті підлягає стягненню в судовому порядку.
Згідно з вимогами ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк встановленим договором або законом.
Відповідно до п.6.2. Договору, у випадку затримки Клієнтом (Відповідачем) сплати грошових коштів, передбачених пунктами 5.3,5.4.,5.5. даного Договору строком більше ніж на п`ять календарних днів поспіль, Клієнт (Відповідач) сплачує Стороні-1 (Позивачу) неустойку у вигляді пені у розмірі 0,5 (нуль цілих п`ять десятих) % від несплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов`язання.
Як вбачається з матеріалів справи відповідач свої зобов`язання відповідно до умов договору в повному обсязі не виконала, заборгованість за зобов`язаннями становить 4 523,00 гривень, тому суд погоджується з розрахунком позивача та стягує з відповідача пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань, за період з 01.02.2021 року по 25.06.2021 року, у розмірі 3 279,17 гривень.
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 113 цс 14 від 01 жовтня 2014 року.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлена вимога про стягнення 3% річних в загальному розмірі 53,90 грн.
Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та штрафних санкції.
В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 908,00 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 628, 632, 655, 901 ЦК України, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 141, 177,209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та штрафних санкції - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованістьв розмірі 4 523,00 грн., три відсотка річних у розмірі 53,90 грн., пеню в розмірі 3 279,17 та суму судового збору у розмірі 908,00 грн., а всього стягнути 8 764,07 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 11 жовтня 2021 року.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 . адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).
Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 . адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .).
Суддя: