Справа № 740/5285/20
Провадження № 2/740/344/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2021 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Гагаріної Т.О.,

за участі секретаря судових засідань Полторацької В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ніжині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

04.12.2020 позивач звернулася до суду з позовною заявою до Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , спадкоємцем за заповітом якої була ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона прийняла спадщину, яка складається з житлового будинку з відповідними господарськими будівлями, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , але не оформила свої спадкових прав. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , її мати. За життя заповіту не склала, вона є її єдиною спадкоємицею, інших спадкоємців немає. При зверненні до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, з тих підстав, що не надано правовстановлюючого документу.

Таким чином, вона позбавлена можливості реалізувати своє право на оформлення спадкових прав, і вимушена звернутися до суду з метою захисту своїх прав.

Позивач в судове засідання не з`явилась, в поданому позові просила справу розглядати без її участі.

Відповідач, в особі сільського голови Вертіївської сільської ради Ніжинського району в судове засідання не з`явився та на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без участі їх представника за наявними у справі доказами, поясненнями.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23.11.2004 (а.с.15).

Згідно копії заповіту від 16.02.2001, посвідченого секретарем виконкому Черняхівської сільської ради Ніжинського району Шимко Н.М., ОСОБА_2 все своє майно заповідала ОСОБА_3 .

Копіями свідоцтв про народження, про укладення шлюбу підтверджується факт того, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 була бабусею ОСОБА_3 (а.с.19-20).

З довідки Черняхівського старостинського округу Вертіївської сільської ради Ніжинського району №61/02-16/6 від 24.01.2020 року вбачається, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 на день смерті постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . На день смерті та протягом шести місяців з дня смерті за вищевказаною адресою була постійно зареєстрована та проживала ОСОБА_3 її онука.

Згідно свідоцтва про народження позивача ОСОБА_3 є її матір`ю. (а.с.17)

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 24.12.2010 (а.с.16).

З копії довідки виконавчого комітету Ніжинської міської ради №2742 від 23.11.2016 вбачається, що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 на день смерті проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_2 . На день її смерті її склад сім`ї був такий: чоловік ОСОБА_4 - помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , доньки ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

З довідки КП «Ніжинське МБТІ» №218 від 11.09.2020 року вбачається, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 не зареєстровано. (а.с.9)

З листа завідувача Ічнянської районної державної нотаріальної контори №757/02-14 від 17.08.2020 року вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем якої була її спадкоємиця за заповітом ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. (а.с.8)

Крім того, в матеріалах справи міститься копія спадкової справи №106/2011, надана Ічнянською районною державною нотаріальною конторою щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , в якій наявна заява позивача ОСОБА_1 про прийняття спадщини та заява сестри позивача ОСОБА_6 про відмову від належної їй частки спадщини на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За нормами ст.1216 ЦК України, ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст.328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державної реєстрації.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Відповідно до ст.25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Як роз`яснено у п.6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ).

Положеннями ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивач прийняв спадщину, але не може реалізувати своє право на оформлення спадкових прав в позасудовому порядку, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.

Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі по 840 грн. 60 коп.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про відшкодування понесених судових витрат. Таким чином судові витрати підлягають залишенню за позивачем.

Керуючись ст. ст. 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 право на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач Вертіївська сільська рада Ніжинського району Чернігвської області, адреса: 16604, Чернігівська область, Ніжинський район, с. Вертіївка, вул. Миру,126.

Повний текст складено 12.02.2021.

Головуюча суддя Т.О. Гагаріна