Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2021 Справа №607/21152/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді - Позняка В.М.

за участю секретаря судового засідання Свергун Т.В., позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 , просить стягнути з відповідача в її користь 17380,62грн заборгованості за договором оренди, з яких 9000 орендна плата, 1314,08 грн комунальні послуги, 342,58 грн інфляція, 294,56 грн 3% річних та 6429,40 грн вартість ремонту орендованого майна.

Позов мотивовано тим, що на підставі договору 01.05.2018 року позивач передала відповідачу в оренду Ѕ частину нежитлового приміщення площею 27,95 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 зі сплатою орендної плати 4000 грн в місяць, строком до 30 квітня 2020 року. Разом з тим, відповідач не сплатив орендну плату за користування приміщенням та не відшкодував вартість комунальних послух. Також, після завершення терміну оренди, приміщення було занедбано та потребувало ремонту, на який позивачка витратила 6429,40 грн. У заявах по суті стверджує, що відповідач здійснював оплату орендної плати, про що розписувався в спеціальному зошиті. Також, стверджує, що відповідач ухилявся від підписання акту приймання передачі приміщення після закінчення договору оренди.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Покликається на те, що фактично розмір орендної плати становить не 4000 грн в місяць, а 250 грн в місяць. Звертає увагу суду, що розмір комунальних послуг є необґрунтованим, не дає можливості ідентифікувати їх із спірним приміщенням. Зауважує, що відповідач не робив жодних погіршень орендованого майна, а фото, які надані відповідачем є неналежними доказами заподіяння ним збитків. Зазначає, що в нього відсутня заборгованість за спірним договором, навпаки, є переплата. При цьому, зауважує, що всі платежі здійснював готівкою, із зазначенням в спеціальному зошиті позивача.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2021 року на підставі протоколу про повторний автоматизований розподіл судової справи, суддею Позняком В.М. справу прийнято до свого провадження.

В судовому засідання позивачка позов підтримала з підстав викладених в ньому.

Представник відповідача заперечила проти задоволення позову з підстав викладених в заявах по суті спору.

Розглянувши справу судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.

Як видно із витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.03.2017 року №82446471 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є власниками по Ѕ частки нежитлового приміщення аптеки АДРЕСА_2 .

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 є платником єдиного податку 2 групи, вид діяльності, серед інших 68.20 надання в оренду й експлуатація власного чи орендованого нерухомого майна.

Відповідно до договору оренди від 01 травня 2018 року фізична особа підприємець ОСОБА_1 передала ОСОБА_4 в строкове платне користування Ѕ частину нежитлового приміщення площею 27,95 кв.м. розташоване за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 300000 грн до 30 квітня 2019 року включно. (п.1.1.1.2).

Орендна плата перераховується на рахунок Орендодавця або вноситься в готівковій формі щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця і становить 4000 грн. (3.1)

Сплата комунальних послуг буде здійснюватися Орендарем окремо на підставі рахунків, виставлених орендодавцем, згідно показників лічильника. (п.3.2.).

Орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату та комунальні послуги (п.4.1); у разі припинення або розірвання договору повернути Орендодавцеві орендоване майно у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини Орендаря (п.4.3); забезпечувати збереження орендованого Майна, запобігти його пошкодженню і псуванню, тримати майно в порядку, передбаченому санітарними нормами та правилами пожежної безпеки, підтримувати орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, здійснювати заходи протипожежної безпеки (п.4.4).

Як видно з акту приймання-передачі орендованого майна від 01 травня 2018 року ФОП ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_4 прийняв Ѕ частину нежитлового приміщення площею 27,95 кв.м. розташоване за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 300000 грн.

11 вересня 2020 року ФОП ОСОБА_1 надіслала ОСОБА_4 претензію, в якій вимагала повернути оренду плату в розмірі 9000 грн, 1316,48 грн за комунальні послуги за лютий-квітень 2020 року та 6000 грн витрати на ремонтні роботи приміщення.

Судом досліджено зошит із записами «Оренда аптека», в якому містяться записи перший - 24.05.2018 року останній - квітень 2020 року. Зокрема 24.05.2008 року оренда травень + останній місяць 8000 грн. та підпис, оренда червень 2018 року 4000 підпис, липень 2018 - 2000, серпень 2018 - 4000+2000, …, серпень 2019 року 2000, вересень 2019 -4000, листопад 2019 -4000, грудень 2019 року 4000, січень 2020 року -4000, лютий наявний запис про оплату 1000 грн. із підписом. Також, наявні записи про нарахування комунальних послуг, та підпис про їх оплату.

Допитана як свідок ОСОБА_5 показала, що вона є рідною сестрою позивачки та співвласником приміщення, яке орендував відповідач. Фактично відповідач користувався і її частиною майна. Вона особисто готувала договір, в якому сторони погодили розмір орендної плати 4000 грн, та в такій редакції цей договір підписував відповідач. Також, вона особисто на прохання сестри вела зошит, в якому записувала суми сплаченої орендної плати та комунальних послуг, при оплаті підписи ставив також і відповідач. Оскільки в ОСОБА_4 були окремі лічильники на воду, газ та електроенергію, то на підставі його повідомлень вона виставляла йому рахунки про оплату через мобільний додаток. Відповідач покинув приміщення, не передав його у встановленому порядку на підставі акту, а залишив ключі іншим працівникам. Після того, як ОСОБА_4 залишив ключі, вони оглянули приміщення та виявили, що є значні пошкодження, були вибиті двері в туалет, на стіні пляма, діри і подряпини по стінах. Тому, спільними зусиллями були закуплені будівельні матеріали та проведено ремонт.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_6 показала, що вона працює завідувачем магазину в ОСОБА_1 та її робоче місце знаходиться в одному кабінеті із позивачкою. Зазначила, що вона була свідком погодження та підписання договору оренди із ОСОБА_4 та чула, що розмір орендної плати становить 4000 грн. В її присутності був підписаний договір оренди між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Також, вона бачила приміщення після того, як його звільнив ОСОБА_4 , воно було знищене, у зв`язку із чим проводився ремонт.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 показав, що він є чоловіком ОСОБА_5 знає, що його дружина є співвласником приміщення по АДРЕСА_3 . Вказане приміщення орендував ОСОБА_4 . Через те, що орендар вживав алкоголь та нищив приміщення, почалися конфлікти. Після того, як ОСОБА_4 звільнив приміщення, вони виявили, що двері в туалет поломані, подряпини на стінах, пляма на одній із стін.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши докази, суд доходить таких висновків.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України, в редакції на момент укладення договору, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Згідно статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Статтями 779 та 785 Цивільного кодексу України передбачено, що наймач зобов`язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків. Наймач не відповідає за погіршення речі, якщо це сталося внаслідок нормального її зношення або упущень наймодавця. У разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Статтею 795 Цивільного кодексу України передбачено, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає доведеним, що між сторонами був укладений договір оренди від 01 травня 2018 року, відповідно до якого фізична особа підприємець ОСОБА_1 передала ОСОБА_4 в строкове платне користування Ѕ частину нежитлового приміщення площею 27,95 кв.м. розташоване за адресою: АДРЕСА_1 до 30 квітня 2019 року включно. При цьому із змісту договору вбачається, що орендна плата перераховується на рахунок Орендодавця або вноситься в готівковій формі щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця і становить 4000 грн.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що розмір орендної плати згідно договору становить 250 грн в місяць. Так, факт домовленості між сторонами про розмір орендної плати 4000 грн підтвердили в судовому засідання свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , які попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.

Крім того, відповідач у відзиві на позов підтвердив, що він здійснював оплату орендної плати готівкою, та відмітки про здійснення орендної плати здійснювалися в зошиті позивача (а.с.84) Судом досліджено вказаний зошит, в якому наявні записи про здійснення орендної плати саме в розмірі 4000 гривень кожного місяця, наявні підписи відповідача про внесення такого розміру орендної плати.

Верховний Суд у своїй постанові від 7 жовтня 2020 року у справі № 450/2286/16-ц (провадження № 61-2032св19) зробив висновок, що доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується на римській максимі «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Якщо особа, яка має право на оспорення документа (наприклад, свідоцтва про право на спадщину) чи юридичного факту (зокрема, правочину, договору, рішення органу юридичної особи), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права.

Очевидно, що дії ОСОБА_4 , який підписав договір оренди із зазначенням орендної плати в розмірі 4000 грн, більше року здійснював платежі за цим договором в такому розмірі, а згодом заперечує факт розміру орендної плати, суперечать його попередній поведінці і є недобросовісним.

При цьому, суду не надано будь-яких доказів, що відповідач оплачував орендну плату в розмірі 250 грн, такий розмір орендної плати за користування приміщенням в місті Тернополі не є ринковим.

Зважаючи на те, що як стверджує позивач, та підтверджується матеріалами справи, не спростовано відповідачем, ОСОБА_4 не виконав умови договору, та не сплатив орендну плату за серпень 2019 року 2000 грн, лютий 2020 року 3000 грн та березень 2020 року 4000 грн, разом 9000 грн., тому позов в частині стягнення заборгованості по орендній платі підлягає до задоволення.

Також, зважаючи на те, що відповідач прострочив виконання зобов`язання по орендній платі, у відповідності до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України з нього підлягає стягненню 3% річних та інфляція.

Так, з заборгованості по орендній платі за серпень 2019 року в розмірі 2000 грн., період прострочення 11.08.2019 року - 03.11.2020 року, за 451 днів прострочки 3% річних становитиме 65.66 грн, та інфляційні втрати (сукупний індекс інфляції за період серпень 2019 року жовтень 2020 року 103,95) 79 грн.

З заборгованості по орендній платі за лютий 2020 року в розмірі 3000 грн., період прострочення 11.02.2020 року - 03.11.2020 року, за 267 днів прострочки 3% річних становитиме 74 грн, та інфляційні втрати (сукупний індекс інфляції за період лютий жовтень 2020 року 102,52) 75,60 грн.

З заборгованості по орендній платі за березень 2020 року в розмірі 4000 грн., період прострочення 11.03.2020 року - 03.11.2020 року, за 238 днів прострочки 3% річних становитиме 78,03 грн, та інфляційні втрати (сукупний індекс інфляції за період березень жовтень 2020 року 102,82) 112,8 грн.

Тому, частково підлягає до задоволення позовні вимоги про стягнення інфляції та трьох процентів річних.

Також, згідно пункту 3.2 договору оренди, сплата комунальних послуг буде здійснюватися Орендарем окремо на підставі рахунків, виставлених орендодавцем, згідно показників лічильника. (п.3.2.).

11 вересня 2020 року ФОП ОСОБА_1 надіслала ОСОБА_4 вимогу про оплату, в тому числі 1316,48 грн за комунальні послуги за лютий-квітень 2020 року, однак, відповідач такі послуги не оплатив.

Як видно із розрахунку позивача, за лютий 2020 року позивач заборгував: 24,9 грн за послуги водопостачання, 412,2 грн за газопостачання, 108,5 грн за електричну енергію, 167,7 грн за обслуговування будинку; за березень 2020 року: 27,34 грн за послуги водопостачання та відведення, 14,14 грн послуги газопостачання, 79 грн за електричну енергію та 167,7 грн за обслуговування будинку; за квітень 2020 року: 18,9 грн за електричну енергію та 167,7 грн за обслуговування будинку.

Позивачем на підтвердження розміру послуг надано рахунки та квитанції про оплату ДП «Тернопільміськгаз», КП «Тернопільводоканал», ОСББ «Довженка 12» ТзОВ «Тернопільелектропостач», ВАТ «Тернопільобленерго», щодо нежитлового приміщення аптеки №226 в будинку АДРЕСА_3 .

Суд відхиляє доводи позивача, про те, що розмір комунальних послуг є необґрунтованим. Так, заперечуючи проти позову, ним не надано свого розрахунку суми комунальних послуг.

Покликання відповідача що вказані послуги надавалися на ім`я ОСОБА_5 , суд вважає необґрунтованими, оскільки ОСОБА_5 є співвласником приміщення. Вона показала в судовому засіданні, що фактично позивач користувався всім приміщенням, в тому числі і її частиною, а всі договори про надання комунальних послуг оформлені на неї.

Також, приблизно таку ж суму комунальних послуг відповідач оплачував за інші місяці оренди приміщення, що підтверджується відмітками в зошиті позивача із його підписами.

Зважаючи на те, що вимогу про оплату комунальних послуг, як це передбачено пунктом 3.2. договору оренди надіслано тільки 11 вересня 2020 року про оплату в десятиденний строк з дня отримання, тому, суд не вбачає підстав для стягнення із сум заборгованості за комунальні послуги інфляції та 3% річних, виходячи із розрахунків позивача про момент виникнення прострочки заборгованості в місяці їх виникнення.

Також, суд вважає, що докази, надані позивачем на підтвердження витрат на ремонт приміщення не є належними та допустимими. Т

Позивачем не складено, як це передбачено вимогами статті 795 Цивільного кодексу України, акт передачі майна після закінчення договору оренди із зазначенням переліку та видів пошкоджень, не надіслано такого акту відповідачу, тобто не зафіксовано документально стан приміщення на момент прийняття його від відповідача.

Сам факт понесення витрат на водоемульсійну фарбу, барвник та стрічку в розмірі 5122,20 грн міг свідчити, що вказаний ремонт проводився з урахуванням нормального фізичного зносу.

Суд не може ідентифікувати надані фото позивачем із спірним приміщенням, переліком пошкоджень та чи вказані пошкодження не пов`язані з нормальним фізичним зносом чи діями відповідача.

Тому, суд доходить висновку, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Також, в силу статті 140 ЦПК України з відповідача слід стягнути 521, 30 грн. судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам. (62% від задоволених позовних вимог).

Керуючись статтями керуючись ст.ст. 5, 19, 81, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 в користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 9000 грн заборгованості з орендної плати, 1314,08 грн. заборгованість за комунальні послуги, 257,40 грн. інфляції та 217,69 грн. 3% річних, разом 10789,17 грн.

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 521,30 гривень сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Реквізити сторін:

Позивач: фізична особа підприємець ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_5 , ІПН НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 06 грудня 2021 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк