У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2021 Справа №607/26930/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Дзюбича В.Л.,

за участю секретаря с/з Канюки Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про відвід судді Сливки Л.М. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Тернопільської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області під головуванням судді Сливка Л.М. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Тернопільської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку.

В процесі розгляду даної справи 02 лютого 2021 року від представника позивача ОСОБА_1 надійшла заява про відвід головуючої судді Сливки Л.М. В обгрунтування такого рішення ОСОБА_1 вказав на те, що існують у нього сумніви щодо неупередженості або об`єктивності головуючої судді, які на його переконання, виразилися у постановленні ухвали суду про закриття провадження в іншій цивільній справі за його позовом, з якою він не згідний та на яку подав апеляційну скаргу. На підставі наведеного, ОСОБА_1 просить відвести суддю Сливку Л.М. від участі у справі №607/26930/20.

Ухвалою суду від 02 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Сливки Л.М. в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Тернопільської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку передано на розгляд іншого судді у порядку, визначеному ч.3 ст.40 ЦПК України для вирішення питання про відвід.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 03 лютого 2021 року визначено суддю Дзюбича В.Л. для розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід.

Проаналізувавши заяву про відвід та її підстави, суд приходить до наступного висновку.

Частинами 2, 3 статті 39 ЦПК України, передбачено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до частини 2 і 3 статті 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Як вбачається з ч.8 ст.40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу та підлягає відводу (самовідводу) якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, наявність безсторонності відповідно до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» вказано, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

З огляду на те, що мотиви, викладені в заяві про відвід стосуються незгоди представника позивача ОСОБА_1 з процесуальними рішеннями головуючої в іншій цивільній справі під головуванням судді Сливки Л.М. при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , при цьому, що у ЦПК України наявна імперативна норма (ч.4 ст.36 ЦПК України), яка вказує на те, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішенням або окремою думкою судді в інших справах не може бути підставою для відводу, а тому суд приходить до висновку, що відвід є необґрунтований, оскільки представником позивача не подано належних та допустимих доказів, які б давали підстави зробити висновок про те, що при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Тернопільської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку існують обставини, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості головуючої судді Сливки Л.М.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заява представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Сливки Л.М. є необґрунтованою, а тому слід відмовити у її задоволені.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 39, 40, 260-261, 272 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про відвід судді Сливки Л.М. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Тернопільської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку- відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду складена та підписана 04 лютого 2021 року.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич