Справа № 201/6848/21
Провадження № 2/201/2843/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне )

06 грудня 2021р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Кірієнко Ю.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат та трьох процентів річних,

В С Т А Н О В И В:

08.07.2021р. ПрАТ «НВО «Созидатель» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, інфляційних втрат та трьох процентів річних (а.с. № 3 - 8).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 28.07.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. № 31).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ПрАТ «НВО «Созидатель» є надавачем комунальних послуг мешканцям житлового буд. АДРЕСА_1 . Відповідачка є власницею квартири АДРЕСА_2 . Станом на 01.06.2020р. відповідачка має заборгованість з оплати комунальних послуг у розмірі 10 340грн. 14коп.

На підставі викладеного, посилаючись на норми ст.ст. 509, 525, 526, 610 ЦК України, ст.ст. 67, 68 ЖК України, положення Законів України «Про житлово-комунальні послуги», просив стягнути з відповідачки основний борг станом на 01.06.2020р. у розмірі 10 340грн. 14коп., а також інфляційні втрати у розмірі 1 686 грн. 45коп.,три відсотки річних у розмірі 801грн. 42 коп.

Представник позивача - адвокат Солнцев О.Ю. (діє на підставі ордеру від 06.12.2021р. - а.с. № 45) 06.12.2021р. надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги задовольнити повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. № 44).

Відповідачка у судові засідання по справі, які були призначені на 21.10.2021р. та 06.12.2021р. повторно не з`явилася, про дату розгляду справи була повідомлена належним чином, а саме за адресою реєстрації, яка надана ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с. № 30), а також за адресою квартири, власницею якої вона є (а.с. №16-17), втім конверти з обох адрес повернулися суду з позначками «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 34, 35, 41, 42).

У зв`язку з цим, судом на офіційному сайті «Судова влада України» було розміщене оголошення про виклик відповідачки в судове засідання на 06.12.2021р., на яке відповідачка також не відреагувала (а.с. № 43).

Враховуючи, що відповідачка, виходячи з положень та п.4 ч. 8, 11 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання двічі поспіль не з`явилася, згідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності обох сторін та без фіксування процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається зі статуту ПрАТ «НВО «Созидатель», затвердженого рішенням загальних зборів від 22.01.2011р., ПрАТ «Науково-виробниче об,єднання «Созидатель» є правонаступником АТЗТ «Науково-виробниче підприємство «Созидатель» (а.с. № 9-11).

Як вказує позивач, ПрАТ «НВО «Созидатель» є виконавцем комунальних послуг з утримання будинку і прибудинкової території, а також забезпечення надання інших комунальних послуг через приєднані зовнішньобудинкові мережі у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Відповідачка є єдиною власницею квартири АДРЕСА_2 (а.с. № 16-17).

Як видно з представленої позивачем виписки з особового рахунку за адресою: АДРЕСА_2 , відповідачка має заборгованість за спожиті послуги з утримання будинку і прибудинкової території, опалення та гарячого водопостачання станом на 01.06.2020р. у розмірі 10 340 грн.14коп. (а.с. № 18-20).

Відповідно до положень ст.ст. 156, 162 ЖК України, власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Між позивачем та відповідачкою склалися відносини у сфері житлово-комунальних послуг, які регулюються положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч. 1 ст. Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. № 1875-IV, в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин, споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно зі ст. 13 Закону, в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20.04.2016р. № 6-2951цс15.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції від 16.12.2015р. у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України.

Отже, сума заборгованості у розмірі 10 340грн.14коп. за послуги з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території та послуги з опалення, холодного і гарячого водопостачання, яка утворилася станом на 01.06.2020р., підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Разом із тим, суд не погоджується з сумою нарахованих і заявлених до стягнення позивачем інфляційних втрат і трьох відсотків річних, адже вони розраховані, починаючи з листопада 2018р. від всієї суми заборгованості 10 340грн.14коп. (а.с. № 21, 22), яка виникла лише станом на 01.06.2020р., у той час як п.2.1. договору типових договорів між ПрАТ «НВО «Созидатель» і споживачами про надання послуг з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач зобов`язується оплачувати комунальні послуги за поточний місяць не пізніше 25-го числа такого місяця.

Як видно з розрахунку заборгованості, вона зростала щомісячно: з жовтня 2018р. і так далі, та станом лише на червень 2020р. склала 10 340грн.14коп. (а.с. № 18-20).

Суд зазначає, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на стягнення інфляційних втрат і трьох відсотків річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Аналогічне положення міститься у постанові Верховного суду України від 19.10.2016р. у справ і № 6-2129цс16 .

У спірних правовідносинах виконання зобов`язання передбачено частинами або у вигляді періодичних платежів, а тому нарахування сум, передбачених ст. 625 ЦК України має здійснюватися за кожним платежем окремо за кожен місяць, а не на всю кінцеву суму заборгованості, яка виникла станом на 01.06.2020р. (у цьому випадку).

Розглядаючи спір у межах позовних вимог, суд вважає, що позивачем не доведено підставність стягнення інфляційних втрат у розмірі 1 686грн. 45коп. та 3% річних у розмірі 801грн.42коп. від простроченої суми 10 340грн. 14 коп., яка розрахована станом на 01.06.2020р., а тому позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ПрАТ «НВО «Созидатель» підлягають задоволенню частково.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в сумі 2 270 грн. (а.с. № 2) з відповідачки на користь позивача слід стягнути пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме у розмірі 1 829 грн. 76коп. (10 340грн.14коп. х 2 270грн. : 12 828грн.01коп.).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 509, 526 ЦК України, ст.ст. 156, 162 ЖК України, положеннями Законів України «Про житлово-комунальні послуги», правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постановах від 20.04.2016р. № 6-2951цс15, від 19.10.2016р. у справ і № 6-2129цс16, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, ч.4 ст.223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, 274, 279, ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат та трьох процентів річних - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель» заборгованість за житлово-комунальні послуги станом на 01.06.2020р. у розмірі 10 340 грн.14коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ПрАТ «НВО «Созидатель» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат і трьох відсотків річних - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 829 грн. 76коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.