Справа № 497/1589/2020
Провадження № 2/497/115/2021
10.02.2021 року Болградський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Раца В.А.,
секретаря - Божевої І.Д.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в місті Болграді, цивільну справу за позовом Болградської районної державної адміністрації Одеської області в особі Болградського районного органу опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
20.11.2020 року заступник голови Болградської районної державної адміністрації Гарвалов А.Д. звернувся до суду з цим позовом та просить постановити судове рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. При цьому позивач посилається на те, що відповідачка народила дівчинку. У зв`язку з тяжким матеріальним станом сім`ї, за заявою матері - ОСОБА_1 , малолітня ОСОБА_2 , була влаштована до Ізмаїльського будинку дитини строком на шість місяців. Відповідачка не працює, не має постійного місця проживання, веде аморальний образ життя, не виконує батьківських обов`язків по вихованню дитини. Приміщення де вона проживала з дитиною знаходиться в аварійному стані, в кімнатах холодно, брудно, немає світла, відсутнє дитяче ліжко, теплі речі, продукти харчування. Батько дитини записаний зі слів матері. ОСОБА_1 була попереджена про необхідність вирішення питання про повернення дитини в сім`ю, але жодних дій для створення відповідних умов для виховання дитини вона не зробила. Термін перебування дитини у закладі закінчився у серпні 2020 року. Не дивлячись на те, що перешкод у спілкуванні з дитиною матері ніхто не чинив, за весь період перебування її в будинку дитини, відповідачка дитину не відвідувала, не цікавилась її утриманням та вихованням, тобто фактично самоусунулась від виховання та утримання дитини, тому позивач звернувся до суду з цім позовом.
Представник позивача, заступник голови районної державної адміністрації Кучмійов А.В., в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності представників органу опіки та піклування, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.
Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
В силу п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини.
У зв`язку з важкими сімейними обставинами, 10.02.2020 року ОСОБА_1 звернулася до служби у справах дітей із заявою про влаштування її дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Ізмаїльського будинку дитини строком на 6 місяців (а.с.9), на підставі чого головою Болградської районної державної адміністрації Кучмійова А.В. було зроблено розпорядження №35/А-2020 року від 10.02.2020 року та влаштовано малолітню ОСОБА_2 до будинку дитини на повне державне утримання строком на шість місяців (а.с.6).
Так, комісією КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради» було складено акт №02/06-54 від 11.11.2020 року, що за час перебування дитини ОСОБА_2 в закладі її мати жодного разу дитину не відвідувала, не цікавилася її долею ні в усній, ні в письмовій формі, тобто фактично самоусунулася від виховання та утримання дитини (а.с.12).
Орган опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації Одеської області надав висновок від 12.11.2020 року за № 03/01-26/1513 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також з висновку вбачається, що ОСОБА_1 з 2019 року проживала за адресою: АДРЕСА_1 , а з 12.02.2020 року зареєстрована за цією адресою. Приміщення де вона проживала знаходиться в аварійному стані, в кімнатах холодно, брудно, не має світла, відсутнє дитяче ліжко, теплі речі, продукти харчування. ОСОБА_1 була попереджена про необхідність вирішення питання про повернення дитини в сім`ю після закінчення терміну перебування дитини у державному закладі, але не зробила жодних дій для цього (а.с.2).
Згідно довідки № 1832, виданою 17.09.2020 року Дмитрівською сільською радою Болградського району ОСОБА_1 не проживає за місцем своєї реєстрації, тобто місце її знаходження не відоме (а.с.13)
Отже, своїми діями, відповідачка свідомо порушує свої зобов`язання закріплені в статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, а саме: батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст. 180 Сімейного Кодексу України.
В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».
В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно статті 12 вищеназваного Закону вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею.
При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що відповідачка, свідомо не виконує своїх обов`язків по вихованню дочки, не цікавиться її долею.
Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 - ухиляння від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено виходячи з поведінки відповідачки, не дивлячись на те, що перешкод у спілкуванні з дитиною їй ніхто не чинив і не чинить.
Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах малолітньої дитини, суд вважає можливим задовольнити позов і позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ч.2 ст. 165 СК України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Необхідно відмітити, що за положеннями ч.2 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Керуючись вимогами ст. 182 Сімейного Кодексу України та п. 17 Постанови Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне положення дитини, стан здоров`я та матеріальне положення відповідачки.
Відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідачки, на користь дитячого державного закладу, в якому буде виховуватись дитина чи на користь опікуна на утримання ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/4 частини всіх її доходів, але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення з законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Суд роз`яснює відповідачці, що відповідно до ст. 168 СК України «Мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав».
Згідно з п. 6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат
На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908.00 гривень.
Керуючись положенням ст.ст.2,81,263-265,280,352,354 ЦПК України; п. 2 ч.1 ст.164, ст.ст.165, 166, 180, 181 СК України; ст.ст.8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402; ч.2 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 27 вересня 1991 року; принципу №6 Декларації «Про права дитини», проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року; Постановою №3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, суд -
Позов Болградської районної державної адміністрації Одеської області в особі Болградського районного органу опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженку с.Стугівщина Овруцького району Житомирської області, батьківських прав відносно її малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на користь опікуна, або закладу де буде перебувати дитина, на утримання дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючі з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 908.00 (дев`ятсот вісім) гривень.
На підставі вимог ч.6 ст.164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав, після набрання ним законної сили, надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца