КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 року місто Київ

справа №761/32856/20

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Рибака М.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив:

визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 21 серпня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.М., зареєстрований вреєстрі за №18931 про стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості.

В мотивування вимог посилався на те, що 21 серпня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.було вчинено виконавчий напис №18931 про стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором за період з 06 жовтня 2010 року по 11 березня 2020 року.

Вказував, що виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом на підставі постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яка скасована постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 рокуу справі №826/20084/14, тобто оспорюваний виконавчий напис не підлягає виконанню з підстав скасування підзаконного акту, на підставі якого його вчинено.

Зазначав, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в Заводському районному суді міста Миколаєва розглядався по суті спір щодо стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором, а тому даний факт спростовує безспірність заборгованості.

Позивач вважає, що виконавчий напис №18931є незаконним, оскільки вчиненийприватним нотаріусом з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 26 травня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнановиконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., реєстровий номер 18631 від 21 серпня 2020 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ«Вердикт Капітал» в сумі 59904,96 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнутоз ТОВ«Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840,80 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що при розгляді даної справи суд першої інстанції здійснив хибні висновки та задовольнив позов не взявши до уваги вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Закону України «Про нотаріат» та норми ЦК України.

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надійшло.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач та його представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» та треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Також суд першої інстанції виходив з того, що стороною відповідача не було надано доказів в обґрунтування того, що приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 жовтня 2005 року між АТ «Кредит Банк (Україна)» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №А080044, за умовами якого банк видав позичальнику кредит в сумі 33690 грн., строком до 05 жовтня 2010 року.

21 серпня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.було вчинено виконавчий напис №18931, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт капітал» заборгованість за період з 06 жовтня 2010 року по 11 березня 2020 року в розмірі 59904,96 грн., яка складається з: суми простроченої заборгованості 46080,74 грн., строкової заборгованості за штрафами і пенею - 13824,22 грн.

21 вересня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63086948 з виконання виконавчого напису № 8931 від 21серпня 2020року.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказував на те, що виконавчий напис про стягнення заборгованості не може бути вчинено на підставі кредитного договору у зв`язку з відсутністю для цього правових підстав.

Як вбачається з оскаржуваного виконавчого напису, його вчинено на підставі статтей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»).

Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуванийвиконавчий напис вчинений нотаріусом 21 серпня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що укладений між банком та позивачем кредитний договір №А080044 від 07 жовтня 2005 року, на підставі якого нотаріусом був вчинений виконавчий напис, не був посвідчений нотаріально, отже не є документом, який підтверджує безспірність заборгованості позивача перед відповідачем за кредитним договором у розумінні п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічна позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц, 02 липня 2019 року справа №916/3006/17, від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц.

Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову (постанова Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №910/16252/17).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме кредитного договору №А080044 від 07 жовтня 2005 року, кредит надавався позивачу строком до 05 жовтня 2010 року.

З виконавчого напису вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» просив стягнути заборгованість за період з 06 жовтня 2010 року по 11 березня 2020 року у розмірі 59904,96 грн., яка складається з: суми простроченої заборгованості 46080,74 грн., строкової заборгованості за штрафами і пенею - 13824,22 грн.

Разом з тим, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явленнядо позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

А відтак, колегія суддів вважає, що вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» про сплату заборгованості за штрафами і пенею, які нараховані поза межами строку кредитного договору (06 жовтня 2010 року по 11 березня 2020 року) є безпідставними, оскільки право банку нараховувати проценти, штрафи та пеню припинилося зі спливом строку дії кредитного договору.

Крім того, ТОВ «Вердикт Капітал» у порушення ст.88 Закону України «Про нотаріат» заявив вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту, оскільки з дня виникнення права вимоги - 06 жовтня 2010 року минуло більше трьох років.

Отже, подану ТОВ «Вердикт Капітал» нотаріусу заборгованість позивача перед банком не можна вважати безспірною.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості спростовуються вищевикладеним.

Оцінюючи наявні у справі докази, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року №158/2157/17.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені ст.376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо підстав для задоволення позовних вимог є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08 грудня 2021 року.

Головуючий:

Судді: