Ухвала

Іменем України

09 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 216/5447/21

провадження № 61-19446ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні про відшкодування майнової шкоди.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 23 вересня 2021 року позовна заява ОСОБА_1 була повернута позивачуу зв'язку з неусуненням недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто заявнику, оскільки вона подана та підписана особою, яка не має повноважень на здійснення вказаної процесуальної дії.

22 листопада 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій він, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Дніпровськогоапеляційного суду від 22 жовтня 2021 року і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що апеляційна скарга на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 23 вересня 2021 року, подана та підписана представником заявника ОСОБА_1 - Мироненком С. М. , повністю відповідала вимогам статті 356 ЦПК України, а тому підстав для її повернення не було.

За приписамичастини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.

Відповідно до вимог частин третьої, четвертої статті 356 ЦПК України апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи та до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

Згідно з частиною першою, другою статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року № 1401-VIII, яким Конституцію України доповнено статтею 131-2.

За приписами частини третьої статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Відповідно до підпункту 11 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України у редакції Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року представництво відповідно до пункту 3 статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Пунктом 1 частини п'ятої статті 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Позов ОСОБА_1 надійшов до суду першої інстанції 26 серпня 2021 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», тому відповідно до підпункту 11 пункту 16-1 «Перехідні положення» Конституції України представництво сторін у цій справі у суді апеляційної інстанції відповідно до пункту 3 статті 131-1 та статті 131-2 Конституції України повинно здійснюватись виключно адвокатами.

Апеляційним судом встановлено, що справа за позовом ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди не належить до категорії малозначних, оскільки ціна позову в цій справі перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а відтак представником в ній може бути лише адвокат.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що апеляційна скарга підписана представником ОСОБА_1 - Мироненком С. М. , повноваження якого підтверджуються довіреністю від 16 жовтня 2021 року. Документів на підтвердження повноважень Мироненка С. М. як адвоката заявником суду не надано. Станом на 22 жовтня 2021 року у Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні відомості про Мироненка С. М. як адвоката.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції правильно застосував зазначені вище норми права та дійшов обґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги заявнику на підставі пункту 1 частини п'ятої статті 357 ЦПК України, оскільки апеляційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують та зводяться до неправильно розуміння заявником норм процесуального права.

Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосування судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко