КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №757/900/20-ц Головуючий у 1 інстанції: Пономаренко Н.В.

Провадження №22-ц/824/743/2021 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

13 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати в цивільних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Дубровської Олени Миколаївни представника ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування неправдивої інформації, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про спростування неправдивої інформації, стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування неправдивої інформації, стягнення моральної шкоди визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, адвокат Дубровська О.М. представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що на виконання вимог ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 22 липня 2020 року було подано позовну заяву в новій редакції, в якій зазначено, що способом захисту прав ОСОБА_1 є визнання такою, що не відповідає дійсності та принижує честь і гідність та ділову репутацію інформацію, яку поширив т.в.о. Голови Державної екологічної інспекції Канцурак В.І. відносно ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення та ним завдано державі збитків в сумі 2 319 630 грн.

Також було зазначено, що способом спростування неправдивої інформації є рішення суду про зобов`язання ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію шляхом направлення відповідного листа на адресу Міністра енергетики та захисту довкілля України в п`ятиденний термін з дня набрання рішенням законної сили про те, що відомості, викладені ним у листі, відносно ОСОБА_1 про завдання державі збитків у сумі 2 319 630 грн внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства не відповідають дійсності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлені та підтверджуються матеріалами справи наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи 15 грудня 2019 року адвокат Дубровська О.М. представник ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направила до суду позовну заяву з копією позовної заяви для відповідача.

У позовній заяві позивач просив визнати такою, що не відповідає дійсності та принижує честь і гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, яку поширив т.в.о. Голови Державної екологічної інспекції Канцурак В.І. відносно ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення та ним завдано державі збитків в сумі 2 319 630 грн; зобов`язати ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію шляхом направлення відповідного листа на адресу Міністра енергетики та захисту довкілля України в п`ятиденний термін з дня набрання рішенням законної сили; стягнути з ОСОБА_2 на корись ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 75 000 грн. (а.с. 1-4)

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 липня 2020 року позовну заяву залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст. ст. 175-177 ЦПК України та надано десять днів на усунення недоліків. Зокрема, судом вказано, що у позовній заяві ОСОБА_1 відсутній зміст позовних вимог, зокрема, спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, тобто чітко не конкретизовано в прохальній частині позову, яку саме інформацію та в який спосіб необхідно спростувати відповідачу. Крім того, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі у розмірі 768,40 грн. (а.с. 32-33)

На виконання вимог ухвали суду ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків, в якій зазначив, що надає квитанцію про сплату судового збору на суму 768,40 грн та нову редакцію позовної заяви. (а.с. 35-41)

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування неправдивої інформації, стягнення моральної шкоди визнано неподаною та повернуто позивачу, оскільки не конкретизовано в прохальній частині позову яку саме інформацію та в який спосіб необхідно спростувати відповідачу.(а.с. 43-44)

Відповідно до ч. 1 ст. 184 ЦПК України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1 ст. 185 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 3 ст. 185 ЦПК України).

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 5 ст. 185 ЦПК України).

Чинним законодавством передбачено повернення позовної заяви, якщо у встановлений судом строк позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху. Повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.

Як слідує з матеріалів справи позивач на усунення недоліків позовної заяви подав до суду заяву разом з оригіналом квитанції про сплату судового збору та нову редакцію позовної заяви.

Так, у ст. 175 ЦПК України визначені вимоги до позовної заяви.

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (ч. 1 ст. 175 ЦПК України).

Відповідно до п. 4 та 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За роз`ясненнями, що містяться в пунктах 14, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» заява має містити, зокрема, відомості про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті немайнові права позивача (заявника), яка саме інформація поширена відповідачем (відповідачами), із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення, посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, а також зазначення способу захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право.

Задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо).

Подаючи позовну заяву в новій редакції, позивач просив:

- визнати такою, що не відповідає дійсності та принижує честь і гідність та ділову репутацію інформацію, яку поширив т.в.о. Голови Державної екологічної інспекції Канцурак В.І. відносно ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення та ним завдано державі збитків в сумі 2 319 630 грн;

- зобов`язати ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію шляхом направлення відповідного листа на адресу Міністра енергетики та захисту довкілля України в п`ятиденний термін з дня набрання рішенням законної сили про те, що відомості, викладені ним у листі №6518/2.6/4-19 від 17 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_1 про завдання державі збитків у сумі 2 319 630 грн внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, не відповідають дійсності.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 зазначив у новій редакції позовної заяви яку саме інформацію необхідно спростувати (інформацію, яку поширив т.в.о. Голови Державної екологічної інспекції Канцурак В.І. відносно ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення та ним завдано державі збитків в сумі 2 319 630 грн) та в який спосіб необхідно її спростувати (шляхом направлення відповідного листа на адресу Міністра енергетики та захисту довкілля України в п`ятиденний термін з дня набрання рішенням законної сили про те, що відомості, викладені ним у листі №6518/2.6/4-19 від 17 жовтня 2019 року, не відповідає дійсності.).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в статті 189 ЦПК України визначено завдання підготовчого провадження, якими, зокрема, є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Також, згідно з п. 3 ч. 2 ст.197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема, у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви.

Відповідно ч. 3 ст.13 ЦПК України позивач розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції виявив надмірний формалізм, повертаючи позов особі, яка його подала.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що позовна заява, подана ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.175 ЦПК України, а вищевказані норми процесуального права визначають, що обставини та питання, які стали підставами для залишення позовної заяви без руху та в подальшому для її повернення можуть бути вирішені в підготовчому засіданні.

Тому, повернення позивачу позовної заяви з підстав, викладених в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2020 року, є передчасним.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу адвоката Дубровської Олени Миколаївни представника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль