Справа № 211/7858/21
Провадження № 2-з/211/138/21
УХВАЛА

про забезпечення позову

08 грудня 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі Зоріній С.М.,

у відсутність сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача АТ «ПУМБ», треті особи Приватний виконавець Сидорук Л.В., Приватний нотаріус Грисюк О.В., та просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 15.07.2021 № 90208, вчинений приватним нотаріусом Грисюк О.В. про стягнення з нього на корись відповідача заборгованості в сумі 38527,12 грн., посилаючись на відсутність правових підстав у нотаріуса на його вчинення.

Одночасно з позовом ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який ним оскаржується, посилаючись на відсутність безспірної заборгованості, а отже відсутність підстав для винесення оспорюваного виконавчого напису.

Відповідно до частини першої статті 153 ЦПК України, дана заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріли справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Згідно частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частини перша, друга статті 150 ЦПК України).

Пунктом 4 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Предметом позову є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії (постанова ВС від 17.12.2020 по справі № 910/11857/20 (№ в ЄДРСР 93624154).

При цьому Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію про те, що у випадку оскарження в судовому порядку виконавчого напису нотаріуса шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

З урахуванням предмету та підстав позову, для забезпечення захисту прав позивача, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та забезпечити позов шляхом встановлення зупинення стягнення за спірним виконавчим написом, оскільки у разі, якщо до закінчення розгляду цієї справи державним (приватним) виконавцем буде примусово звернено стягнення на кошти та майно позивача у безспірному порядку, то він не зможе захистити або поновити свої права у межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова ВС від 17.12.2020 по справі № 910/11857/20 (№ в ЄДРСР 93624154).

Згідно частини першої статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Крім того, позивачем подано клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову, посилаючись на скрутне матеріальне становище, оскільки постановою приватного виконавця на всі його рахунки накладено арешт.

Відповідно до частини 1 статті 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Враховуючи майновий стан позивача, що підтверджується наявними в справі письмовими доказами, суд вважає, що клопотання про відстрочення сплати судового збору підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151 -153, 157 ЦПК України, суд,-

постановив:

відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору до винесення рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов, шляхом зупинення примусового стягнення на підставі виконавчого напису № 90208, вчиненого 15.07.2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», код , місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, заборгованості за кредитним договором в сумі 38527,12 грн. у виконавчому провадженні № 66340350, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесею Вікторівною.

Копію ухвали невідкладно направити сторонам до відома, приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: Н. О. Сарат