Справа №428/4396/20
Провадження №2/428/54/2021
11 лютого 2021 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Кордюкової Ж.І.,
за участю секретаря Голуб Т.М.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно та скасування арешту майна,-
Адвокат Корсунський Володимир Володимирович в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок та зняття арешту з майна.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . В жовтні 2019 року позивач дізнався, що на його будинок накладений арешт для забезпечення позову у цивільній справі №2-1283. Коли ОСОБА_2 укладав договір дарування з ОСОБА_4 , то у нотаріуса не виникло жодних питань з приводу обтяжень житлового будинку. Позивач мешкає в цьому будинку більше 22 років та володіє ним, а тому жодної особи, якої б стосувалось зняття арешту майна не існує. Підставою для поновлення пропущеного строку є те, що позивач дізнався про арешт будинку в жовтні 2019 року, а тому не міг вчасно його оскаржити. 17.02.1997 року Сєвєродонецький міський суд виніс ухвалу про зняття арешту з житлового будинку, проте вона виконана не була. На даний час відпала потреба в забезпеченні позову.
Просив суд визнати причину пропуску строку на оскарження поважною та поновити строк, скасувати арешт майна, накладений на житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17.02.1997 року.
09.12.2020 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
11.02.2021 року судом постановлено ухвалу про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання права власності на житловий будинок.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Корсунський В.В. підтримали заявлений позов. Згодом позивач до суду не з`явився.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, своїм правом на подачу відзиву не скористалася.
Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
17.02.1997 року був знятий арешт, накладений на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з тим, що по справі 19.12.1996 року було винесено рішення.
19.12.1996 року по справі №2-1283 за 1997 р. за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання угоди недійсною було винесено рішення, згідно з яким договір купівлі-продажу від 30.08.1995 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на житловий будинок з надвірними побудовами, розташований в АДРЕСА_2 , визнано недійсним.
Відомості про апеляційне оскарження зазначеного рішення в архівних матеріалах відсутні.
15.08.1997 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений та нотаріально посвідчений договір дарування житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого ОСОБА_2 отримав в дар зазначений житловий будинок.
Згідно з реєстраційним надписом на договорі дарування від 15.08.1997 року в БТІ 20.11.1997 року за ОСОБА_2 було зареєстроване право власності на зазначений житловий будинок.
Згідно з копією витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.07.2019 року №173004490 право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстроване за ОСОБА_2 .
Частиною 4. ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Частиною 1 ст. 16, п.1. ч.2 ст.16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.
Статтею 329 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
З позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про скасування арешту майна, проте з урахуванням обставин, встановлених в судовому засіданні та вищенаведених норм, суд прийшов до висновку, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права.
Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Крім того, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.
При цьому суд враховує положення п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5, згідно з яким позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби.
Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_2 звернувся з позовними вимогами до відповідача ОСОБА_3 .
При цьому рішення по справі №2-1283 за 1997 р. за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання угоди недійсною було ухвалене на користь ОСОБА_5 , то саме зазначена особа повинна бути залучена до участі в цій справі як відповідач.
ОСОБА_3 участі у справі №2-1283 за 1997 р. взагалі не приймала.
Таким чином, оскільки позивач заявив позов до неналежного відповідача, а суд за своєю ініціативою відповідно до приписів ч.1 ст. 51 ЦПК України не може цього зробити, то це само по собі унеможливлює правильне вирішення спору по суті.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід залишити без задоволення, що не позбавляє права позивача повторно звернутися до суду з аналогічним позовом, але з залученням до справи всіх належних відповідачів.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що оскільки в задоволенні позову відмовлено, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.
12, 13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 280-281, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складене 12.02.2021 року.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Корсунський Володимир Володимирович, місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Ж.І. Кордюкова