Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/453/21

Провадження №2/377/295/21

02 грудня 2021 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання - Щуковської А.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки та сина, які продовжують навчання, -

У С Т А Н О В И В:

28 липня 2021 року позивач, посилаючись на ст. ст. 199-200 СК України, звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви від 07.09.2021 року, просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які продовжують навчання у Національному університеті «Чернігівська політехніка», в розмірі 50 % усіх доходів відповідача щомісяця, починаючи з дати подання позову до суду та до закінчення ними навчання або досягнення двадцяти трьох років, - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Позовні вимоги обґрунтувались тим, що позивач з відповідачем ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 2002 року по 2008 рік. Від даного шлюбу у них народилися діти: син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час діти проживають разом з позивачем та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Діти повнолітні, однак продовжують навчатися у Національному університеті «Чернігівська політехніка», в зв`язку з чим потребують додаткових витрат на проїзд Славутич-Чернігів- Славутич, проживання у гуртожитку, придбання товарів для навчання, учбової літератури, методичних матеріалів, харчування. Діти навчаються на денній формі навчання та не мають змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач отримує пенсію в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, у зв`язку з чим має змогу утримувати їх спільних повнолітніх дітей на період їх навчання.

Ухвалою судді від 20 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання.

11 жовтня 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки позов подано неналежним позивачем, тому що відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. В позовній заяві позивачем зазначено, що діти навчаються у Національному університеті «Чернігівська політехніка» на денній формі навчання і проживають в гуртожитку в м. Чернігові, а сама ж позивач проживає у м. Славутичі. Так як повнолітні син та дочка навчаються та проживають в гуртожитку в м. Чернігові, та відповідно не проживають з матір`ю, позивачем у справі, тому за вказаних обставин із позовом про стягнення аліментів повинні звертатися саме повнолітні син та дочка, а не їх мати. Згідно з постановою від 11.10.2011 року ВП № 29157893 з пенсії відповідача до досягнення дітьми повноліття позивач отримувала аліменти на утримання їх спільних дітей в розмірі 1/3 частини щомісяця. Окрім цього, відповідач систематично допомагав своїм дітям матеріально, наскільки мав можливість, шляхом переказу грошових коштів на їх карткові рахунки. Після досягнення дітьми повноліття відповідач продовжує в добровільному порядку перераховувати сину та дочці грошові кошти на їх карткові рахунки. Відповідач є пенсіонером, інших доходів, окрім пенсії, не має. У власності майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, не має. Враховуючи, що позов подано неналежним позивачем, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог ( а.с. 76-78).

03 листопада 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вона просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та зазначила, що діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 01.11.2019 року зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить їй на праві власності, і вона разом з дітьми мешкає в ній з 2019 року. Діти весь час проживали в м. Славутичі і ходили до школи, а вона з 2008 року працює у виконавчому комітеті Славутицької міської ради. На даний час син і дочка є студентами, однак зважаючи на дистанційну форму навчання у ВНЗ, вони перебувають у м. Славутичі ( до м. Чернігова їздять лише для вирішення питань, пов`язаних з навчанням, які неможливо вирішити дистанційно). Вартість проживання у гуртожитку дочки сплачена її батьком ОСОБА_5 на один рік вперед, втім проживає дочка вдома. Оплата гуртожитку за сина не проводилась, зважаючи на те, що з початку навчального року він перебуває у академічній відпустці, але дистанційно здає іспити та постійно проживає вдома. Враховуючи, що діти проживають разом з позивачем, то вона купляє для них продукти харчування, готує їжу, забезпечує їх необхідними речами для повсякденного вжитку, засобами гігієни, одягом, а також надає кошти готівкою для придбання необхідних речей та здійснює перекази коштів на їх банківські картки. Середньомісячні витрати на одну дитину становлять не менше 6000 гривень, які складаються з таких витрат: придбання продуктів харчування - близько 3000 гривень, придбання одягу-взуття- 1000 гривень, придбання господарсько-побутових товарів - 350 гривень, оплата комунальних послуг - близько 1000 гривень, оплата гуртожитку -578 гривень, проїзд Чернігів-Славутич - 250-400 гривень, мобільний зв`язок, інтернет -250 гривень, товари для навчання ( папір, канцтовари, зошити) -200 гривень, медичні, побутові послуги, в тому числі відвідування перукарні - 200 гривень. Середньомісячна заробітна плата позивача становить 13000 гривень. Відповідач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Київській області та отримує пенсію, стан його здоров`я задовільний, хронічні хвороби та інвалідність відсутні, інших дітей та непрацездатних осіб на своєму утриманні немає. Зважаючи на обов`язок обох батьків брати участь в утриманні дітей, витрати на забезпечення повинні розподілятися між ними обома. З урахуванням отримуваної пенсії відповідачем розмір аліментів на одну дитину складає не більше ніж 1200 гривень, що не покриє і половини витрат, які несе позивач на утримання дітей ( а.с. 129-131).

23 листопада 2021 року до суду надійшли від відповідача заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначив, що викладені позивачем у відповіді на відзив обставини щодо постійного проживання разом з нею у м. Славутичі повнолітніх дітей, які продовжують навчання у ВНЗ на денній формі навчання, у м. Чернігові, не підтверджені належними і допустимими доказами. З урахуванням наведеного, позов подано неналежним позивачем, тому у задоволенні з цих підстав необхідно відмовити ( а.с. 175-176).

Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на те, що вона з дітьми проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності. Її зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_2 , проте з грудня 2015 року її місце перебування зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 за місцем проживання її колишнього чоловіка ОСОБА_6 .. Після розлучення з ОСОБА_6 в 2019 році вона на підставі договору купівлі-продажу придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в якій зареєстроване місце проживання дітей, і в якій вона проживає разом з ними на даний час. З дітьми вони прийняли спільне рішення про доцільність подачі позовної заяви саме нею, оскільки діти мешкають з нею, і вона забезпечує їх всім необхідним. Син перебуває в академічній відпустці, оскільки не здав сесію за минулий навчальний рік, і протягом вересня-грудня їздить в м. Чернігів до університету для здачі іспитів. Дочка з жовтня цього року і по листопад перебувала на дистанційному навчанні та проживала також разом з нею. На даний час дистанційне навчання дочки припинилося і тому дочка проживає в гуртожитку м. Чернігова та навчається в університеті, проте у зв`язку із незначною віддаленістю міста Славутича від міста Чернігова, вона двічі на тиждень приїжджає додому в м. Славутич. Вона несе витрати, пов`язані із навчанням дітей, харчуванням, придбанням одягу, взуття, проживанням в гуртожитку, лікуванням, користуванням транспортними послугами, сума яких в місяць складає приблизно 6000 гривень на кожну дитину. На утримання сина та дочки вона особисто надає по 4000-5000 гривень щомісяця. Вважає, що відповідач, отримуючи дохід у виді пенсії, також може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. У відзиві на позов та у запереченнях на відповідь на відзив просив розглядати справу без його участі.

ОСОБА_3 , третя особа у справі, підтримала в судовому засіданні заявлені позовні вимоги та просила задовольнити. Суду пояснила, що вона навчається в Національному університеті «Чернігівська політехніка» на 2 курсі денної форми, навчання безкоштовне. Не дивлячись на те, що їй виділена кімната в гуртожитку університету, але вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Під час дистанційного навчання вона проживала разом матір`ю та братом за вказаною адресою. В період навчання офлайн, вона проживає в гуртожитку, проте в зв`язку із незначною віддаленістю міста Славутича від міста Чернігова двічі на тиждень приїжджає додому в м. Славутич. На даний час вона знаходиться на повному утриманні матері, батько також надсилає кошти, але здійснює це нерегулярно. В зв`язку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги, оскільки на транспортні послуги вона витрачає приблизно 500 гривень щомісяця. Витрати на харчування становлять 2000 гривень щомісяця, на придбання канцелярських товарів їй необхідно 150-200 гривень щомісяця. Вартість електроенергії за проживання в гуртожитку становить 197 гривень, оплата за гуртожиток становить 578 гривень щомісяця, мобільний зв`язок та інтернет -350 гривень щомісяця, придбання одягу та взуття - 5500 гривень.

ОСОБА_2 , третя особа у справі, підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити. Суду пояснив, що на даний час він знаходиться в академічній відпустці, яка надана була йому в зв`язку з тим, що не здав сесію за минулий рік. На даний час він їздить до університету в м. Чернігів, щоб здавати екзамени за минулий навчальний рік. Після здачі всіх екзаменів його буде поновлено. На даний час його витрати, пов`язані з навчанням, становлять приблизно 700 гривень щомісяця, і включають витрати по оплаті мобільного зв`язку та інтернету, харчування, транспортні послуги, придбання канцелярських товарів.

Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено з матеріалів справи, що відповідно до свідоцтва про одруження, виданого 30 листопада 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, копія якого долучена до матеріалів справи, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 одружились 30 листопада 2002 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження 30 листопада 2002 року зроблено актовий запис за № 166. Після одруження присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_8 , дружині ОСОБА_8 (а. с. 13).

Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю яких є позивач, батьком - відповідач, що підтверджується свідоцтвами про їх народження, копії яких долучені до матеріалів справи ( а.с. 15-16).

Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого 14 листопада 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 123 від 14 листопада 2008 року. Після реєстрації розірвання шлюбу було залишено прізвище дружини ОСОБА_8 (а. с. 14).

Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 22 квітня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 зареєстрували 22 квітня 2009 року шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 30. Після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище дружини ОСОБА_8 було змінено на прізвище ОСОБА_10 ( а.с. 183).

Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 розірвано, про що 15 березня 2019 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області складено відповідний актовий запис за № 05. Після державної реєстрації розірвання шлюбу залишено прізвище дружини ОСОБА_10 ( а.с. 184).

З довідок, виданих 26.07.2021 року Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані з 01.11.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 17-18).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ( а.с. 132-133).

Як вбачається з паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 21 травня 2009 року Дарницьким РУ ГУ МВС України в місті Києві, копія якого долучена до матеріалів справи, ОСОБА_1 , позивач у справі, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; місце перебування зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 4-11).

Згідно інформації № 100/39-1271 від 12.08.2021 року Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач у справі, згідно Реєстру територіальної громади міста Києва, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ( а.с. 30).

Відповідно до довідки № 21/054, виданої 23.06.2020 року Національним університетом «Чернігівська політехніка», ОСОБА_3 дійсно навчається на 1 курсі навчально-наукового інституту менеджменту, харчових технологій та торгівлі Національного університету «Чернігівська політехніка» на денній формі навчання, за державним замовленням. Початок навчання 01 вересня 2020 року, закінчення навчання - 30 червня 2024 року (а. с. 20).

Довідкою про доходи № 161 від 01.09.2021 року, виданої Національним університетом «Чернігівська політехніка», підтверджено, що ОСОБА_3 дійсно навчається в Національному університеті «Чернігівська політехніка» на денній безоплатній формі навчання, сума її доходу в січні становила 1 300,00 гривень. Доходів за період з лютого 2021 року по серпень 2021 року вона не мала. (а. с. 45).

Згідно з довідкою № 800-23/89, виданої 23.07.2021 року Національним університетом «Чернігівська політехніка», ОСОБА_2 , третя особа у справі, дійсно навчається на 1 курсі навчально-наукового інституту механічної інженерії, технологій та транспорту Національного університету «Чернігівська політехніка» на денній формі навчання, за рахунок коштів державного бюджету України. Початок навчання 01 вересня 2020 року, закінчення навчання - 30 червня 2025 року (а. с. 19).

Відповідно до Витягу з наказу ректора Національного університету «Чернігівська політехніка» № 347-с від 30.06.2021 року «Про надання академічної відпустки» відповідно до п.12.3 «Положення про організацію освітнього процесу в Національному університеті «Чернігівська політехніка», затвердженого вченою радою 31.08.2020 ( протокол № 6), ОСОБА_2 студенту І курсу, освітній ступінь бакалавр, спеціаліст 187 «Деревообробні та меблеві технології», академічна група ТД-201, денної форми навчання за кошти державного бюджету України, з 30.06.2021 по 29.06.2022 надана академічна відпустка за сімейними обставинами( а.с. 173).

За змістом ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України у п. 20 постанови № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При встановленні потреби в утриманні повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, суд повинен врахувати всі джерела, що утворюють їх дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх їх надавати.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Витягу з наказу ректора Національного університету «Чернігівська політехніка» № 347-с від 30.06.2021 року ОСОБА_2 , третій особі у справі, надано академічну відпустку з 30.06.2021 року по 29.06.2022 року за сімейними обставинами.

За змістом ч.2 ст.46 Закону України «Про вищу освіту» здобувач вищої освіти має право на перерву у навчанні у зв`язку з обставинами, які унеможливлюють виконання освітньої (наукової) програми (за станом здоров`я, призовом на строкову військову службу у разі втрати права на відстрочку від неї, сімейними обставинами тощо). Таким особам надається академічна відпустка в установленому порядку.

Відповідно до частини 4 вказаної статті поновлення на навчання осіб, відрахованих з закладів вищої освіти або яким надано академічну відпустку, а також переведення здобувачів вищої освіти здійснюються, як правило, під час канікул.

Аналіз змісту статті 199 Сімейного кодексу України та положень пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року свідчить про те, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, виникає, зокрема, у разі продовження ними навчання після досягнення повноліття за умови потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявністю у батьків можливості надавати таку допомогу.

Враховуючи, що сину позивача і відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була надана академічна відпустка з 30.06.2021 року по 29.06.2022 року за сімейними обставинами, тобто фактично відбулася перерва у навчанні третьої особи в Національному університеті «Чернігівська політехніка», то у відповідача ОСОБА_4 не виникло обов`язку утримувати свого сина після досягнення ним повноліття, оскільки після досягнення повноліття він не продовжив навчання, в зв`язку з чим в частині позовних вимог про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно відмовити.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 після досягнення нею повноліття продовжує за денною формою навчання в Національному університеті «Чернігівська політехніка» та потребує у зв`язку з навчанням матеріальної допомоги, оскільки навчаючись на стаціонарній формі, позбавлена можливості працювати, стипендію вона не отримує.

З пояснень позивача та третьої особи у справі ОСОБА_3 , вбачається, що розмір витрат, пов`язаних з навчанням, а саме придбання продуктів харчування, придбання одягу, взуття, придбання господарсько-побутових товарів, оплата комунальних послуг, оплата гуртожитку, проїзд транспортом Чернігів-Славутич, оплата мобільного зв`язку, інтернету, придбання товарів для навчання ( паперу, канцтоварів, зошитів), становить приблизно 6000 гривень щомісяця.

На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з оплатою проживання в гуртожитку, позивачем суду надано копію квитанції № 12 від 26 серпня 2021 року про оплату ОСОБА_5 за проживання в гуртожитку ОСОБА_3 5200 гривень ( а. 136).

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 є батьком позивача, що підтверджено свідоцтвом про її народження ( а.с. 182).

Не дивлячись на те, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження розміру понесених інших витрат, пов`язаних з навчанням дочки, проте суд вважає, що у зв`язку з навчанням потреба дочки сторін у матеріальних витратах на придбання їжі, одягу, підручників та інших матеріалів для навчання, оплату транспортних послуг, є очевидною та встановленою.

При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дочки сторін ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, суд відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України враховує обставини, зазначені у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , виданого 14.03.2011 року Пенсійним фондом України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є отримувачем пенсії за вислугою років (а. с.98).

Згідно з довідками Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 5293, № 5294 від 13.10.2021 року ОСОБА_4 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років, розмір якої в жовтні 2021 року становив 6753, 50 гривень. Сума пенсії за період з травня 2021 року по жовтень 2021 року становить 45314,24 гривень ( а.с. 110-111).

Об`єктів нерухомості у власності відповідача не має, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_4 № 276920159 від 28.09.2021 року (а. с. 99).

Як зазначено позивачем у відповіді на відзив, стан здоров`я відповідача задовільний, хронічні хвороби та інвалідність відсутні, інших дітей та непрацездатних осіб на своєму утриманні він немає.

Вказані обставини відповідачем у запереченні на відповідь на відзив не спростовані.

З квитанцій АТ КБ «ПРИВАТБАНК», копії яких долучені відповідачем до відзиву, вбачається, що ОСОБА_4 перерахував на картковий рахунок ОСОБА_3 за період з 19 листопада 2020 року по 05 жовтня 2021 року грошові кошти на загальну суму 6 250 гривень, а саме: 19.11.2020 року - 250,00 гривень; 19.12.2020 року - 500,00 гривень; 07.02.2021 року - 1500,00 гривень; 08.03.2021 року - 500,00 гривень; 04.08.2021 року - 2 000,00 гривень; 05.10.2021 року - 1500,00 гривень (а. с. 79-97, 177-178).

Аналіз вказаних квитанцій свідчить про те, що відповідачем надавалась матеріальна допомога дочці ОСОБА_3 і він має можливість надавати таку матеріальну допомогу, проте перерахування коштів здійснювалось нерегулярно, зокрема, кошти були перераховані ним в листопаді, грудні 2020 року; в лютому, березні, серпні, жовтні 2021 року.

Надання повнолітній дочці матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати її і не є підставою для відмови у стягненні аліментів на її утримання.

Частиною 2 ст. 200 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з довідкою міського голови № 01.11.2021 року № 06-35/9 ОСОБА_1 , начальник відділу комунальної власності, орендних відносин та приватизації, працює у виконавчому комітеті Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області з 17 березня 2008 року по теперішній час ( а.с. 135).

Відповідно до довідки заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області № 16 від 19.10.2021 року ОСОБА_1 працює у виконавчому комітеті Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області на посаді начальника відділу, її середньомісячна заробітна плата становить 22361,17 гривень ( а.с. 134).

Як вбачається з виписки по картковому рахунку позивача та платіжних доручень АТ «ПРИВАТБАНК», за період з 04 серпня 2021 року по 28 жовтня 2021 року нею перераховано коштів дочці ОСОБА_3 - 2972,96 гривень( а.с. 137-151).

Крім того, як пояснила в судовому засіданні позивач, дочці також вона надає кошти готівкою, в цілому на її утримання вона має можливість надавати приблизно 4000-5000 гривень щомісяця.

Оцінюючи надані докази, суд бере до уваги, що третя особа у справі, ОСОБА_3 , після досягнення повноліття продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує допомоги батьків на своє утримання.

Врахувавши нормальний стан здоров`я третьої особи та її матеріальне становище, нормальний стан здоров`я відповідача, оскільки доказів іншого суду не надано, його матеріальне становище, який має постійний дохід у виді пенсії, відсутність утримань із його пенсії на підставі інших виконавчих документів, відсутність у нього нерухомого майна, можливість надання позивачем матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки, суд вважає правильним визначити аліменти на утримання ОСОБА_3 на час її навчання у Національному університеті «Чернігівська політехніка», але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років, відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України в розмірі 1/6 частки доходу відповідача щомісяця, який відповідає принципу розумності і справедливості, не порушує прав платника та одержувача аліментів. Доказів неможливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки всіх видів його доходу щомісяця, відповідачем суду не надано.

В іншій частині позов є необґрунтованим, не доведеним та таким, що не підлягає задоволенню.

Доводи відповідача, наведені у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив про те, що позов подано неналежним позивачем, суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, довідкою Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області від 26.07.2021 року, підтверджено зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 , третьої особи у справі, за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 , в якій вона фактично проживає.

Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_3 , постійним місцем її проживання, є квартира за адресою: АДРЕСА_1 , в якій вона проживає разом із братом ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_1 .. Кімната в гуртожитку була виділена їй на період навчання в Національному університеті «Чернігівська політехніка». Під час дистанційного навчання, канікул вона проживає в м.Славутичі за вказаною адресою разом з матір`ю та братом. Протягом навчання в університеті вона на вихідні дні, а також і в інші дні в зв`язку з незначною віддаленістю міста Чернігова від міста Славутича приїжджає до вказаної квартири м.Славутича.

Таким чином, суд вважає встановленим, що постійним місцем проживання ОСОБА_3 , третьої особи у справі, яке зареєстроване в установленому законом порядку, є квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , з якою вона фактично проживає. Кімната в гуртожитку є тимчасовим місцем проживання ОСОБА_3 на період навчання в Національному університеті «Чернігівська політехніка».

Зазначені обставини відповідачем у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив не спростовані.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позивач, з якою фактично проживає повнолітня дочка ОСОБА_3 , що продовжує навчання, і яка несе тягар обов`язку по її утриманню, має право на звернення до суду з позовом до батька дочки про стягнення коштів на часткове покриття витрат, пов`язаних з навчанням.

Виходячи із змісту ст. 201, ч. 1 ст. 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Оскільки, позовна заява була подана до суду 28 липня 2021 року, тобто до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тому суд вважає за необхідне призначити аліменти з дня досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Враховуючи, що позивач при поданні позовної заяви звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та виходячи зі змісту ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог, виходячи з такого розрахунку: 908 гривень : 100 х 33,33 % ( відсоток задоволеного позову) = 302,64 гривень (сума судових витрат, пропорційна відсотку задоволеного позову).

На підставі викладеного, керуючись статтями 258-259, 263-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів щомісяця, починаючи з 04 серпня 2021 року і до закінчення нею навчання у Національному університеті «Чернігівська політехніка», але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах платежів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір на користь держави в розмірі 326 ( триста двадцять шість) гривень 63 ( шістдесят три) копійки.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; адреса зареєстрованого місця перебування: АДРЕСА_3 , адреса тимчасового проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_5 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 07 грудня 2021 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька