Провадження № 22-ц/812/2143/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 грудня 2021 року м. Миколаїв

справа № 482/799/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Тищук Н.О.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

Акціонерного товариства «Миколаївобленерго»

на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області, ухваленого 23 вересня 2021 року під головуванням судді Демінської О.І., в приміщенні цього ж суду, повне судове рішення складено того ж дня, у цивільній справі

за позовом

Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» (далі - АТ «Миколаївобленерго») до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії,

в с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У червні 2021 року АТ «Миколаївобленерго» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії.

Позивач зазначав, що 24 березня 2010 року між ВАТ ЕК "Миколаївобленерго", правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ "Миколаївобленерго", що в результаті проведення державної реєстрації змін до Статуту ПАТ "Миколаївобленерго" має нове найменування - АТ "Миколаївобленерго" та ОСОБА_2 було укладено договір про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 . На ім`я ОСОБА_2 було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , який 01 січня 2019 року було змінено на № НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 у 2020 році померла.

18 листопада 2020 року представниками АТ «Миколаївобленерго», при проведенні технічної перевірки електроустановок за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності ОСОБА_1 яка з 18 листопада 2019 року проживала в будинку за цією адресою без реєстрації, було виявлено порушення, передбачене підпунктом 7 пункту 8.4.2 глави 8.4 розділу VIII Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 №312 (далі - Правила або ПРРЕЕ), а саме: самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі, що не є власністю оператора системи, з порушенням схеми обліку, що неможливо виявити під час контрольного огляду засобу обліку, що дає можливість без облікового користування електричною енергією.

За фактом виявленого порушення було складено акт про порушення № К-7515 від 18 листопада 2020 року, який підписали уповноважені представники оператора системи у складі трьох осіб. ОСОБА_1 від підписання акту відмовилася.

27 листопада 2020 року було проведено засідання комісії філії АТ «Миколаївобленерго» Новоодеського району з розгляду вказаного акту про порушення. За результатами розгляду акту, комісією прийнято рішення, яке оформлене протоколом від 27 листопада 2020 року № 145, про причетність споживача ОСОБА_1 до порушення вищевказаних пунктів ПРРЕЕ, в результаті якого було реально спожито, але не обліковано лічильником електричної енергії на суму 48033 грн, 59 коп., що розраховано за формулою, визначеною пунктом 8.4.12 глави 8.4 ПРРЕЕ за період з 18 листопада 2019 року по 19 листопада 2020 року за 12 календарних місяців, що передували дню виявлення порушення. Оскільки відповідачка на засідання комісії не з`явилась, копія протоколу засідання комісії, разом з рахунком на оплату були направлені на її адресу рекомендованим листом, який остання отримала 15 грудня 2020 року.

Посилаючись на те, що відповідачкою вартість спожитої, але неврахованої електроенергії на сплачена, а також на те, що ОСОБА_1 з 18 листопада 2019 року проживала в будинку, в якому було виявлене порушення, тож саме вона має нести відповідальність за порушення ПРРЕЕ, позивач просив суд стягнути на його користь з відповідачки вартість необлікованої електричної енергії в сумі 48033,59 грн, та судові витрати в розмірі 2270 грн.

Правом відзиву на позовну заяву відповідачка ОСОБА_1 не скористалась.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 23 вересня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спадкоємцем вказаного житлового будинку після смерті ОСОБА_2 є її онука ОСОБА_3 . Той факт, що ОСОБА_1 є особою, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки не свідчить про неї як належного відповідача, враховуючи, що власник будинку та спадкоємець померлої ОСОБА_3 у якості відповідача не залучена.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ «Миколаївобленерго», посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалите нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що при складанні акту про порушення, мешканці будинку повідомили про те, що купили будинок « на виплату», також ОСОБА_1 зазначила, що має абонентську книжку для здійснення розрахунків за спожиту електричну енергію, тобто підтвердила факт споживання електричної енергії, а також її оплати. Таким чином, оскільки з боку АТ «Миколаївобленерго» забезпечувалось електроживлення та здійснювався розподіл електричної енергії за адресою відповідача, а з боку ОСОБА_1 відбувалось споживання електричної енергії та її оплата, з урахуванням статей 633, 634 ЦК України вказані дії є фактичним укладенням договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. Тож, саме ОСОБА_1 яка проживала в будинку та купувала електричну енергію для власного споживання є споживачем електричної енергії, а відтак вона має нести відповідальність за порушення ПРРЕЕ згідно із законом, що полягає в оплаті необлікованої електричної енергії.

На думку позивача, ОСОБА_3 не є споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки остання не проживала в будинку та не використовувала електричну енергію для задоволення власного споживання. ОСОБА_3 не є учасником ринку електричної енергії, не є споживачем електричної енергії, а відтак не може бути належним відповідачем у справі.

Узагальнені доводи інших учасників

Відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом, від відповідача до апеляційного суду не надійшов.

2.Мотивувальна частина

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом без повідомлення учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена з таких підстав

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що 24 березня 2010 року між ОСОБА_2 та Новоодеською філією ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» укладено договір про користування електричною енергією № 41390185 за адресою: АДРЕСА_1 . На ім`я ОСОБА_2 було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с.6).

З інформації по особовому рахунку ОСОБА_2 , вбачається, що 01 січня 2019 року номер особового рахунку за вказаною адресою було змінено на № НОМЕР_2 (а.с.7).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, дата формування - 15.03.2021 року, власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 (а.с.42).

Згідно листів Себинського Старостинського округу Костянтинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області №45 від 18 березня 2021 року та №61 від 27 квітня 2021 року ОСОБА_2 померла у 2020 році. За адресою: АДРЕСА_1 , з 18 листопада 2019 року по теперішній час проживає без реєстрації ОСОБА_1 (а.с.15,16).

Відповідно до листа Костянтинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області №1981/03-04 від 23 червня 2021 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 15 жовтня 2020 року по теперішній час (а.с.25).

18 листопада 2020 року представниками АТ «Миколаївобленерго» в будинку АДРЕСА_1 було виявлено порушення, яке передбачено підпунктом 7 пункту 8.4.2 глави 8.4. ПРРЕЕ, а саме: самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі, що не є власністю оператора системи, з порушенням схеми обліку, що неможливо виявити під час проведення контрольного огляду засобу обліку та дало споживачу можливість безобліково користуватися електричною енергією.

За фактом порушення, в присутності ОСОБА_1 було складено акт № К7515 від 18 листопада 2020 року, який підписаний представниками оператора системи у складі трьох осіб. ОСОБА_1 від підписання акту відмовилась, про що зроблено відповідний запис. Відмову підписувати акт про порушення засвідчено свідком ОСОБА_4 , який також проживає у житловому будинку разом із ОСОБА_1 . Останній отримав один примірник акту на руки, будь-яких зауважень до акту не мав (а.с.8-9).

27 листопада 2020 року відбулось засідання комісії філії АТ «Миколаївобленерго» Новоодеського району з розгляду вищезазначеного акту. За результатами розгляду акту, комісією прийнято рішення, яке оформлене протоколом № 145, про причетність споживача ОСОБА_2 до порушення вищевказаних пунктів ПРРЕЕ, в результаті якого було реально спожито, але не обліковано лічильником електричної енергії на суму 48033 грн, 59 коп., що розраховано за формулою №8, визначеною пунктом 8.4.12 глави 8.4 ПРРЕЕ за період з 18 листопада 2019 року по 18 листопада 2020 року (а.с.12-13).

Позиція апеляційного суду

Правовідносини у даній справі врегульовані Законом України від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон № 2019-VIII) та вказаними вище Правилами.

За частиною 1 статті 77 Закону № 2019-VIII відповідальність за порушення нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, покладається на учасників ринку згідно із законом.

Відповідно до положень частини 1 статті 1 Закону № 2019-VIII учасниками ринку електричної енергії (далі - учасник ринку) є виробник, електропостачальник, трейдер, оператор системи передачі, оператор системи розподілу, оператор ринку, гарантований покупець та споживач, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії у порядку, передбаченому цим Законом (пункт 96); споживачами є фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання (пункт 84); побутовим споживачем є індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) (пункт 62).

Аналогічне визначення індивідуального побутового споживача як учасника ринку електричної енергії, надано в пункті 1.1.2 глави 1.1 розділу I ПРРЕЕ. Крім того, у вказаній нормі надано визначення об`єкту побутового споживача, яким є житловий будинок (частина будинку), квартира або будівля, які розміщені за однією адресою та належать одній фізичній особі або декільком фізичним особам на правах власності або користування.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону № 2019-VIII учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються відповідні договори, зокрема, про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до частин 1 та 7 статті 56 Закону № 2019-VIII, постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.

Отже, із системного аналізу положень вказаних норм Закону № 2019-VIII та Правил вбачається, що побутовим споживачем, зокрема, індивідуальним побутовим споживачем, є фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, на підставі відповідного договору з учасником ринку, у тому числі за договором постачання електричної енергії споживачу.

За такого, відповідальність за порушення ПРРЕЕ може бути покладено на індивідуального побутового споживача, як учасника ринку електричної енергії, з яким укладено договір про постачання електричної енергії до об`єкту споживача.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що АТ «Миколаївобленерго» пред`явлено вимоги про стягнення вартості необлікованої електричної енергії, нарахованої за порушення Правил, які 18 листопада 2020 року встановлено позивачем у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Електропостачання в зазначений будинок здійснюється позивачем на підставі укладеного договору зі споживачем ОСОБА_2 .

За такого, відповідачем у даній справі мала б бути саме ОСОБА_2 , з якою укладено договір про користування електричною енергію в зазначеному будинку.

Між тим, судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, враховуючи, що спірні правовідносини передбачають правонаступництво, відповідальність за порушення ПРРЕЕ в даному випадку може бути покладено на спадкоємців споживача ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги про те, що належним відповідачем є ОСОБА_1 , оскільки вона користувалась та сплачувала за електроенергію, яка поставлялась у будинок, що на думку позивача свідчить про фактичне укладення з відповідачкою договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, не можуть прийматись до уваги.

Так, Законом № 2019-VIII та Правилами передбачено договірне забезпечення функціонування ринку електричної енергії (стаття 4 Закону). Споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається (пункт 3.1.9 Правил).

При цьому, ні Законом ні Правилами не передбачено укладення декількох договорів з різними споживачами щодо одного об`єкту споживача.

Пунктом 4.27 ПРРЕЕ врегульовано порядок дії договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у разі звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією.

Зокрема, обов`язок повідомити електропостачальника та оператора системи або основного споживача про намір припинити дію відповідних договорів покладено на споживача.

При цьому ризики неповідомлення або несвоєчасного повідомлення покладаються також на споживача, а саме останній зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів.

Щодо нового споживача, то з ним укладаються договори відповідно до вимог законодавства України, зокрема цих Правил, лише після припинення дії договорів зі споживачем, який звільняє приміщення, у частині постачання та розподілу електричної енергії на цей об`єкт.

Отже, ОСОБА_1 , яка хоча і проживала у вказаному будинку з дозволу власника та оплачувала відповідні послуги, не може вважатись належним відповідачем за вимогами про стягнення вартості необлікованої електричної енергії, нарахованої за порушення ПРРЕЕ у будинку, електропостачання до якого здійснюється на підставі договору укладеного з ОСОБА_2 .

За такого, основний висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не належний відповідач у даній справі, є правильним.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Такого висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Як вбачається зі змісту статей 33, 36, 119 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмета спору та підстав позову є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17.

Встановивши, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні такого позову.

Посилання апелянта на те, що суд з власної ініціативи витребував відомості про спадкоємця померлої ОСОБА_2 , не може бути достатньою підставою для скасування рішення, оскільки таке право у окремих випадках передбачено частиною 7 статті 81 ЦПК України.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення підлягає залишенню без зміни відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без зміни, то розподілу судових витрат апеляційний суд не здійснює.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» залишити без задоволення, а рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 23 вересня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими статтею 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Лівінський

Судді: Н.О. Тищук

Т.Б. Кушнірова

Повне судове рішення складено 07 грудня 2021 року.