Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Головчака М. М. ,

за участю секретаря судового засідання - Савіцька Д. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Київбуд" про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Київбуд" про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав та стягнення коштів.

В обґрунтування позову позивач вказала, що 13 січня 2015 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Київбуд", було укладено договір купівлі-продажу майнових прав. Предметом якого є майнові права на Об`єкт нерухомості, який розташований в Об`єкті капітального будівництва за адресою: на перетині проспектів Правди і Радянської України (нині - проспект Георгія Гонгадзе) у Подільському районі м. Києва в ЖК «Синьоозерний». Відповідно до пункту 4.1. Договору, орієнтовна загальна вартість майнових прав на Об`єкт нерухомості на день укладання цього Договору складає 726 590 гривень.

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що Покупець зобов`язаний перерахувати або внести до каси Продавця 204 474 гривені до 14.05.2015 року, решту, а саме 522 116 гривень, Покупець сплачує, до 25.01.2020 року відповідно до Графіку, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Загалом, позивачем було сплачено на рахунок відповідача 448 235 гривень, зазначене підтверджується квитанціями, доданими до позовної заяви, зокрема, квитанціями до прибуткового касового ордеру № 39 від 13.01. 2015 року на суму 149 900 грн; №44 від 14.01. 2015 на суму 54574 грн; №318 від 21.02.2015 на суму 8702 грн; №555 від 21.03.2015 на суму 8702 грн; №719 від 21.04.2015 року на суму 8710 грн; №869 від 23.05.2015 на суму 8702 грн; №981 від 22.06.2015 на суму 8705 грн; №1108 від 16.07.2015 на суму 8705 грн; №1217 від 20.08.2015 на суму 8705 грн; квитанцією №0.0.439075499.1 від 23.09.2015 на суму 8705 грн; №0.0.452127552.1 від 23.10.2015 на суму 8705 грн; № 0.0.466936543.1 від 25.11.2015 на суму 8705 грн; квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1704 від 21.12.2015 на суму 8700 грн; №59 від 21.01.2016 на суму 8720 грн; №206 від 22.02.2016 на суму 8705 грн; квитанцією №8 від 21.03.2016 на суму 8720 грн; квитанцією №6 від 25.04.2016 на суму 8705 грн; квитанцією №7 від 23.05.2016 на суму 8705 грн; квитанцією №25 від 23.06.2016 на суму 8705 грн; квитанцією №3 від 22.07.2016 на суму 8705 грн; квитанцією №34 від 25.08.2016 на суму 8705 грн; квитанцією №2 від 10.10.2016 на суму 8705 грн; квитанцією №54 від 03.11.2016 на суму 8705 грн; квитанцією №16 від 25.11.2016 на суму 8705 грн; квитанцією 0.0.713998042.1 від 24.02.2017 на суму 8705 грн; квитанцією №20 від 23.01.2017 на суму 8705 грн; Квитанція №12 від 23.12.2016 на суму 8705 грн; квитанцією № 0.0.751803016.1 від 22.04.2017 на суму 8705 грн; дублікатом квитанції Р24А199848218А98759 від 25.03.2017 на суму 8705 грн; квитанцією 0.0.773169030.1 від 24.05.2017 на суму 8705 грн. Відповідно до пункту 2.6. Договору будівництво мало бути завершене в 4 кварталі 2015 року, а пунктом 2.7. Договору, передбачено, що плановий термін введення в експлуатацію - 1 квартал 2016 року.

З мережі Інтернет позивач дізналася, що будівництво інвестованого нею об`єкту зупинене, у зв`язку із його самовільним будівництвом, тому, як вбачається з матеріалів справи, з 24.05.2017 року припинила подальшу виплату коштів за Договором. Позивач посилається на те, що вона не отримала те, на що розраховувала, укладаючи договір №13/0115-С3-К165 купівлі-продажу майнових прав від 13.01.2015 року, у зв`язку із чим просить розірвати його та застосувати наслідки розірвання договору. У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача - адвокат Квітін Р.В. надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Київбуд" повідомлене належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що 13 січня 2015 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Київбуд", було укладено договір купівлі-продажу майнових прав. Предметом цього Договору є майнові права на Об`єкт нерухомості, який розташований в Об`єкті капітального будівництва за адресою: на перетині проспектів Правди і Радянської України (нині - проспект Георгія Гонгадзе) у Подільському районі м. Києва в ЖК «Синьоозерний».

Згідно умов Договору будівництво житлового комплексу мало бути завершене в 4 кварталі 2015 року, а плановий термін введення в експлуатацію - 1 квартал 2016 року.

Станом на дату подачі позову будівництво ЖК «Синьоозерний» на перетині проспектів Правди і Радянської України (нині - проспект Георгія Гонгадзе) у Подільському районі м. Києва зупинено.

На виконання умов договору позивачем на рахунок відповідача протягом 2015-2017 років було сплачено 448 235 гривень.

Згідно приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Факт самочинного будівництва ЖК «Синьоозерний» встановлений заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13 лютого 2019 року у справі № 758/6815/18, яке набрало законної сили. Також ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 листопада 2019 року у справі № 757/58771/19-к був накладений арешт на майно - завершені та незавершені об`єкти будівництва житлових, офісно-торгово-розважальних комплексів, в тому числі і на ЖК «Синьоозерний», який знаходиться на перетині проспектів Правди та Гонгадзе у Подільському районі м. Києва на земельній ділянці з кадастровим номером :91:312:0100 площею 0.8517 га.

Відповідно до частини 1 статті 530 цього Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За загальним правилом, встановленим ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (сі. 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст .651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У розумінні ст. 651 ЦК України оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це друге оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у від 18.09.2013 у справі № 6-75цс13.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення має вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди мають встановити не лише наявність істотного порушення договору, але і наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що вправі розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 906/827/18.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (ст. 89 ЦПК України).

Оскільки самочинний Об`єкт будівництва на перетині проспектів Правди і Радянської України (нині - проспект Георгія Гонгадзе) у Подільському районі м. Києва не був введений в експлуатацію у встановлені договором строки - позивач не зможе використати результати договору, щодо яких мала законні очікування, купуючи майнові права на квартиру АДРЕСА_1 у зазначеному будинку, тому наявні підстави для розірвання договору №13/0115-С3-К165 купівлі-продажу майнових прав від 13.01.2015 року та стягнення з відповідача фактично сплачених коштів за договором у розмірі 448 235 гривень, а також витрат, понесених позивачем у зв`язку із розглядом справи.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 265, 268, 280-289 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Київбуд" задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Київбуд", , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , грошові кошти у розмірі 448 235 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Київбуд" ", , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Київбуд", , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 4 482, 35 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.

Суддя М. М. Головчак