Справа № 493/804/20
Провадження № 2/493/71/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Мясківської І.М.

за участю секретаря Пінул І.Б.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди, банківських послуг, та надання правової допомоги адвокатом,

В С Т А Н О В И В:

05.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди, банківських послуг, та надання правової допомоги адвокатом.

Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 18.08.2020 року відкрито провадження по цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

01.09.2020 року від представника позивача на адресу суду надійшла уточнена позовна заява.

Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 22.03.2021 року у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 адвоката Бубнова А.В. про закриття провадження по даній цивільній справі, відмовлено.

Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 20.04.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Мясківській І.М., відмовлено.

Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 26.05.2021 року клопотання відповідачки ОСОБА_3 адвоката Бубнова А.В. про направлення даної цивільної справи до іншого суду за територіальною підсудністю, відмовлено.

Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 09.07.2021 року закрито підготовче провадження.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 04.10.2015 року приблизно об 11.00 год. по вул. Мельниченка (Калініна), 8 в м. Подільську Одеської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Mitsubishi Lancer 1.6» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , в результаті чого скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_1 , який отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламчастого перелому н/з обох кісток правої гомілки, зміщенням відламків, рани внутрішньої поверхні правої гомілки, що належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. Вироком Балтського районного суду Одеської області від 30.01.2020 року ОСОБА_3 визнано винною у вищезазначеній ДТП. Оскільки наслідки події, що сталася, потягли за собою душевні страждання, яких позивач зазнав, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього самого, а саме у фізичному болі та стражданнях, яких він зазнав, у зв`язку з каліцтвом, а тому моральну шкоду він оцінює у розмірі 150000,00 грн.Крім того, йому спричинена матеріальна шкода в розмірі 55947,78 грн., яка складається з наступного: грошові кошти на придбання ліків в сумі 19087,55 грн.; грошові кошти на паливно-мастильні матеріали на проїзд з м. Подільськ Одеської області до м. Одеса в сумі 7741,53 грн.; грошові кошти на паливно-мастильні матеріали на проїзд з м. Подільськ Одеської області до м. Балта Одеської області в сумі 869,15 грн.; грошові кошти на паливно-мастильні матеріали на проїзд з м. Одеси до м. Подільськ Одеської області в сумі 999,55 грн.; не отриману заробітну плату в сумі 25200,00 грн.; грошові кошти за надання правової допомоги в сумі 2000, 00 грн.; грошові кошти за банківські послуги 50,00 грн.

В судовому засідання позивач, його представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідачка неодноразово в судові засідання не з`являлася, про причини неявки суду не повідомляла, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином про що свідчать її підписи на поштових повідомленнях.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку позивача, його представника та представника відповідачки, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В силу положень ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першої статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що вироком Балтського районного суду Одеської області від 30.01.2020 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року ОСОБА_3 від відбування основного та додаткового покарання, призначеного цим вироком, звільнено. Також в рамках кримінального провадження розглянуто цивільний позов, який задоволено частково.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.05.2020 року вирок першої інстанції в частині вирішення цивільного позову скасовано та повернено провадження до суду першої інстанції до розгляду в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вироку суду залишено без змін.

04 жовтня 2015 року приблизно об 11 годині ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Mitsubishi Lancer 1.6» державний номер НОМЕР_1 , у денний час доби та в умовах необмеженої видимості, здійснювала рух по асфальтному сухому дорожньому покриттю дороги по вул..Мельниченка (Калініна) в м. Подільськ Одеської області, на якій організований двосторонній однорядний рух у кожному напрямку, дорожньої розмітки не має, у правій смузі свого напряму руху зі швидкістю 10-15 км/год., при великому скупченні людей, в порушення вимог п.2.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 р., відповідно до якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п/п «б» п.2.3 Правил…, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.12.1 Правил…, згідно якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п.13.1 Правил…, згідно якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, рух керованого автомобіля постійно не контролювала, вкрай уважною не була, за дорожньою обстановкою не стежила, чим створювала небезпеку для інших учасників дорожнього руху. Наближаючись до будинку АДРЕСА_1 , рухаючись поміж значного скупчення людей, не врахувавши дорожню обстановку, при виникненні небезпеки для руху, яку об`єктивно була спроможна виявити, а саме що попереду автомобіля про проїзній частині в тому ж напрямку рухався пішохід ОСОБА_1 , заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації, не вжила, не переконалась у безпеці свого руху, заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не вжила, нехтуючи безпекою учасників руху, продовжувала рух, не дотримавшись при об`їзді безпечного інтервалу, скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_1 . В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди останній отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламчастого перелому н/з обох кісток правої гомілки зі зміщенням відламків, рани внутрішньої поверхні правої гомілки, які відповідно до п.2.1.3. «м» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, що підтверджується вироком Балтського районного суду Одеської області від 30.01.2020 року.

Висновком № 143 судово-медичної експертизи від 01.09.2016 року, згідно якого у ОСОБА_1 виявлені наступні ушкодження: відкритий уламчастий перелом н/з обох кісток правої гомілки зі сміщенням відламків; рана внутрішньої поверхні правої гомілки. Вищезазначені ушкодження спричинені від дії тупих предметів і характерні для дорожньо-транспортної травми (наїзд рухаючого автомобіля на пішохода), могли бути спричинені частинами рухаючого автомобіля при контактуванні з тілом потерпілого. Зазначені ушкодження спричинені незадовго до звернення потерпілого за мед. допомогою і таким чином могли бути утворені 04.10.2015. Описані ушкодження відповідно до п.2.1.3. «м» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» належать до категорії Тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя (т. 1 а.с.72).

Між порушенням водієм ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п.2.3 Правил дорожнього руху України й наслідками, що наступили, - спричиненням потерпілому ОСОБА_1 тяжкого тілесного ушкодження є прямий причинний зв`язок.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд враховує, що позивач в результаті ДТП отримав тяжкі тілесні ушкодження в похилому віці, проходив тривале лікування та реабілітацію, зазнав душевних хвилювань, що порушило його нормальний життєвий ритм, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 150000,00 грн. оцінені ним суб`єктивно і не є завищеними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивачем надані докази на підтвердження понесених витрат, пов`язаних з ДТП, а саме придбанням ліків на лікування за період часу з:

- 04.10.2015 року до 29.10.2015 року;

- 03.11.2015 року до 14.11.2015 року;

-02.12.2015 року до 31.12.2015 року;

-02.01.2016 року до 02.02.2016 року;

-09.03.2016 року до 16.04.2016 року;

-05.05.2016 року до 15.06.2016 року;

-07.07.2016 року до 20.07.2016 року;

-31.08.2016 року;

-10.10.2016 року до 11.10.2016 року;

-02.12.2016 року до 13.01.2017 року;

-02.03.2017 року до 27.10.2017 року на загальну суму 28 087,55 грн., оригінали яких оглянуті судом в ході розгляду справи в судовому засіданні.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 виплатила ОСОБА_1 грошові кошти на придбання ліків у розмірі 9000,00 грн., тому з відповідачки підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 19087,55 грн. (т.1 а.с. 7-16).

Відповідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Так, в обґрунтування витрат за явку в судові засідання до Балтського районного суду Одеської області представником позивача були надані фіскальні чеки № 5461 від 01.11.2019 року на суму 299,59 грн., від 29.11.2019 року № 2673 на суму 299,66 грн., № 7331 від 24.12.2019 року на суму 269,99 грн., а всього: 869,15 грн. (т.1 а.с. 45).

За явку в судові засідання до Одеського апеляційного суду представником позивача були надані фіскальні чеки від 25.05.2020 року № 53674 на суму 499,80 грн. та № 2081 на суму 499,75 грн., а всього: 999,55 грн. (т. 1 а.с. 98).

За надання правової допомоги адвокатом на досудовому слідстві було сплачено кошти у розмірі 2000 грн. відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 25.10.2015 року № 25.

Отже враховуючи викладене з відповідачки підлягають стягненню витрати на правничу допомогу, що були понесені позивачем в розмірі 2000,00 грн.

Відповідачкою клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не подано.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 81, 89, 247, 259,263, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди, банківських послуг, та надання правової допомоги адвокатом, задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) грошові кошти на загальну суму 205 947,78 грн., яка складається з наступного:

грошові кошти на придбання ліків в сумі 19087,55 грн.;

грошові кошти на паливно-мастильні матеріали на проїзд з м. Подільськ Одеської області до м. Одеса в сумі 7741,53 грн.;

грошові кошти на паливно-мастильні матеріали на проїзд з м. Подільськ Одеської області до м. Балта Одеської області в сумі 869,15 грн.;

грошові кошти на паливно-мастильні матеріали на проїзд з м. Одеси до м. Подільск Одеської області в сумі 999,55 грн.;

не отриману заробітну плату в сумі 25200,00 грн.;

грошові кошти за нанесену моральну шкоду в сумі 150000,00 грн.;

грошові кошти за надання правової допомоги в сумі 2000, 00 грн.;

грошові кошти за банківські послуги 50,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 09.12.2021 року.

СУДДЯ