Справа № 523/2345/21
Провадження №2/523/2687/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2021 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань Нестеренко Л.В.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на ј частину квартири та автомобіль,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на ј частину квартири, визнання права особистої приватної власності за відповідачем та стягнення різниці вартості майна. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 14.08.2006 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , придбали у власність квартиру АДРЕСА_1 та відповідно даного договору купівлі-продажу, позивачу належить ѕ частини квартири, відповідачу ј частини квартири. В подальшому, 02.09.2006 року між сторонами було укладено шлюб, який 20.12.2019 року було розірвано. Позивач зазначає, що під час перебування у шлюбі, подружжям за спільні кошти, було придбано транспортний засіб марки «Mercedes-Benz ML 350» 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було зареєстровано за відповідачем. У зв`язку з розірванням шлюбу та неможливістю вирішити питання в позасудовому порядку щодо поділу спільного майна подружжя позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. На підставі викладеного просить, в порядку поділу майна визнати за ОСОБА_1 право власності на ј частину квартири, визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на автомобіль та стягнути з відповідача на користь позивача різницю вартості майна, що становить: 91 650 грн.

Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2021 року провадження по справі відкрито, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на ј частину квартири АДРЕСА_1 та автомобіль марки «Mercedes-Benz ML 350» 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зареєстрований за ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви, позивач зазначила, що з метою захисту своїх прав та забезпечення можливості виконання рішення суду в майбутньому є потреба в забезпеченні позову, що у разі задоволення позову не призведе до не можливості виконання судового рішення. На підставі викладеного просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на ј частини квартири та автомобіль.

Вивчивши заяву про забезпечення позову суддя прийшов до наступного.

Сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 02 вересня 2006 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 737 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 ). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , шлюб між сторонами розірвано 20 грудня 2019 року.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , транспортний засіб марки «Mercedes-Benz ML 350», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 21.02.2019 року. Відповідно до договору купівлі продажу нерухомого майна від 14.08.2006 року посвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М., ОСОБА_2 на праві власності належить ј частини квартири АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 належить ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

На підставі зазначеного, судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником ј частини квартири та власником транспортного засобу.

Згідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб - п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України

В силу вимог ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і рівності перед законом, оскільки мета забезпечення позову це тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

У відповідності до ч.1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

З наданих до суду документів, вбачається, що позивач є фізичною особою, ій належить ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження того, що фінансовий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, у зв`язку з чим, судом вказане питання одночасно з вирішенням питання щодо забезпечення позову не вирішується.

Вивчивши матеріали справи, заяву позивача, суд дійшов висновку, що вимоги стосовно забезпечення позову шляхом накладення арешту підлягають частковому задоволенню, а саме: підлягають задоволенню вимоги про накладення арешту на ј частини квартири та в частині накладення арешту на Ѕ частину автомобіля який зареєстровано за відповідачем по справі, оскільки саме в цій частині, на думку суду клопотання буде відповідати принципам співрозмірності та розумності заявленим позовним вимогами, оскільки спір між сторонами по справі виник з приводу вказаного нерухомого та рухомого майна, позивач просить визнати за нею право власності на ј частини квартири та стягнути різницю вартості майна, відповідно до оцінки вартості транспортного засобу, який було придбано сторонами під час перебування у шлюбі.

Невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, оскільки спірні об`єкти, як рухомого так і не рухомого майна до розгляду спору по суті можуть бути відчужені на користь третіх осіб, а відтак порушиться право позивача на судовий захист та останньому для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою виконання можливого рішення суду.

Керуючись ст.ст. 8, 149, 151, 153, 353 ЦПК України, ст.ст. 1, 4, 6 Закону України «Про судовий збір», суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на ј частину квартири та автомобіль марки «Mercedes-Benz ML 350», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 задовольнити частково.

Накласти арешт на ј частини квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 38, 5 кв.м., загальною площею 64, 3 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Накласти арешт на Ѕ частини автомобіля марки «Mercedes-Benz ML 350», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова: НОМЕР_6 , який зареєстровано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Копію ухвали для виконання направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради та Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Одеській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя: