Справа № 565/719/18
Провадження № 2/565/59/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2021 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бренчук Г.В., за участю секретаря судового засідання Щур Н.О., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» про захист прав споживача, визнання договорів недійсними та стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «ЕкономКомфорт» у якій просить суд визнати недійсними договори № 06779 та № 06779/17 від 10 жовтня 2017 року та стягнути з ТОВ «ЕкономКомфорт» на її користь 3 636 грн. 66 коп.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 10 жовтня 2017 року між нею та ТОВ «ЕкономКомфорт» укладено два договори. Згідно з умовами договору № 06779/17 ТОВ «ЕкономКомфорт», зобов`язується за плату вчинити певні юридичні дії, спрямовані на отримання позики, розмір якої визначений в додатку №1 до договору, та становить 30 000 грн. За договором №06779 відповідач зобов`язався за плату здійснити дії щодо: копіювання та сканування представлених позивачем матеріалів та документації; перевірки достовірності наданої ОСОБА_1 інформації у реєстрі судових рішень та за іншими, незабороненими чинним законодавством України, джерелами та інформаційними базами даних; скласти, з урахуванням побажань позивача, договір та інші письмові документи щодо його участі у програмі «Економ»; надання інформаційних, консультаційних та довідкових послуг з питань діяльності та подальшої участі ОСОБА_1 у програмі, а також з питань податкового, цивільного, фінансового та господарського законодавства. На виконання вказаних договорів позивач сплатила на користь відповідача платіж в сумі 2 970 грн. та щомісячні платежі в розмірі 666 грн. 66 коп., а всього 3 636 грн. 66 коп.

Зазначає, що діяльність відповідача містить ознаки фінансової послуги (адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах) та підлягає ліцензуванню. Станом на дату укладення сторонами договору ТОВ «ЕкономКомфорт» такої ліцензії не отримував. Тому, вважає, що відповідно до ст.227 ч.1 ЦК України договори № 06779/17 та № 06779 підлягають визнанню недійсними, як такі, що вчинені юридичною особою без відповідного дозволу (ліцензії). Стверджує, що відповідачем, в порушення Закону України «Про захист прав споживачів» не доведено до неї, як споживача послуг, всю необхідну інформацію про надання позики у встановленій формі.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач, який про час, місце та дату проведення розгляду справи повідомдений у порядку визначеному ЦПК України, в судове засідання явки представника повторно не забезпечив, відзиву на позов не подав.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, дійшов наступних висновків.

10 жовтня 2017 року сторонами укладено договори: №06779 предметом є зобов`язання відповідача за плату 2 970 грн. 00 коп. здійснити наступні дії: копіювання та сканування представлених замовником матеріалів і документації; перевірку достовірності наданої замовником інформації у реєстрі судових рішень та за іншими, незабороненими чинним законодавством України, джерелами та інформаційними базами даних; скласти, з урахуванням побажань позивача, договір та інші письмові документи щодо його участі у програмі «Економ», з дотриманням вимог чинного законодавства; надати інформаційні, консультаційні, роз`яснювальні та довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі замовника у програмі; надати інформаційні, консультаційні, роз`яснювальні та довідкові послуги з питань податкового, цивільного, фінансового та господарського законодавства, щодо участі замовника у програмі; та №06779/17 згідно з умовами якого ТОВ «ЕкономКомфорт» зобов`язалося за плату вчинити від імені позивача та за його рахунок певні юридичні дії, спрямовані на отримання позики, розмір якої визначений в додатку №1 до договору, в тому числі: включити замовника до складу програми «Економ»; присвоїти та повідомити замовнику персональний код у програмі; організовувати та проводити розподіли свідоцтв; здійснювати весь необхідний об`єм документообігу та листування щодо участі замовника у програмі; здійснити необхідні юридичні дії та провести оформлення необхідних юридичних документів щодо надання замовнику позики; представляти інтереси замовника в будь-яких державних, судових та інших органах, у підприємствах будь-якої форми власності, а також в органах виконавчої служби з питань, пов`язаних у виконанням даного договору; подавати в інтересах замовника заяви (в т.ч. позовні), клопотання та ніші необхідні звернення, пов`язані з виконанням даного договору; надавати інші послуги та здійснювати інші правочини, погоджені сторонами, у порядку та в строки, передбачені цим договором та додатками до нього.

На виконання умов вищезазначених договорів ОСОБА_1 сплачено на користь позивача 2 970 грн. 00 коп. по договору № 06779 (квитанція № 0.0.866702041.1 від 10 жовтня 2017 року); 999 грн. 99 коп. по договору №06779/17 (квитанція № 22 від 14 листопада 2017 року на суму 333 грн 3 коп.), квитанція № 0.0.916031208.1 від 14 грудня 2017 року на суму 333 грн. 33 коп., квитанція № 0.0.938947103.1 від 15 січня 2018 року на суму 333 грн. 33 коп.).

Вивчивши зміст оспорюваного договору №06779/17, суд приходить до висновку, що послуга, яку за умовами даного договору передбачено надати ОСОБА_1 за своєю суттю є фінансовою послугою у виді адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (ст.4 ч.1 п.11-1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»), оскільки послуги, які є предметом договору, здійснюються шляхом створення адміністратором груп учасників та формування фонду групи для придбання на користь та за рахунок учасників бажаних товарів та/або отримання відповідної суми у позику, із проведенням розподілу права (свідоцтв) на отримання товару чи позики відповідно до визначеної процедури.

Зазначена діяльність, підпадає під визначення п.1.2 Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (затверджених розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 09 жовтня 2012 року № 1676), згідно якого адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об`єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи.

Нормою ст.34 ч.1 п.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено обов`язковість отримання ліцензії у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у разі здійснення діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб.

Договором №06779/17 передбачено залучення коштів фізичної особи. Отже, для здійснення відповідачем діяльності, що стала предметом договору №06779/17, необхідно мати ліцензію.

Доказів наявності у ТОВ «ЕкономКомфорт» дозволу на надання фінансових послуг суду не надано.

Відтак, згідно із нормами ст.203 ч.2 та ст.227 ч.1 ЦК України наявні підстави для визнання недійсним договору №06779/17, як такого, що вчинений юридичною особою без відповідного дозволу (ліцензії).

Відповідач пропонуючи позивачу надання фінансової послуги, укладає групу договорів, при тому, що позивач, як споживач послуги і так має право, без укладення договору №06779 на отримання повної інформації про послугу та її виконавця, згідно із ст.4 ч.1 п.4 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст.627 ч.2 ЦК України у договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Самі по собі послуги, що є предметом договору №06779, позивачу не потрібні, в разі неможливості досягнення основної мети відносин із відповідачем отримання позики. З урахуванням того, що відповідач не повідомив ОСОБА_1 про відсутність у ТОВ «ЕкономКомфорт» ліцензії на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, позивач була позбавлена можливості свідомого вибору: оформляти чи не оформляти договір про участь у програмі «Економ», отримувати чи ні консультативно-довідкові послуги з питань діяльності програми. Це значить, що така підприємницька практика вводить споживача в оману і кваліфікується як нечесна (ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів»). Отже, відповідно до ст.19 ч.6 того ж Закону, є підстави для визнання недійсним і договору №06779.

Відповідно до ст. 216 ч.1 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

В матеріалах справи наявні копії квитанцій з яких убачається, що ОСОБА_1 на виконання умов зазначених договорів сплатила ТОВ «ЕкономКомфорт» розподільний платіж в розмірі 2 970 грн. 00 коп. та три чистих щомісячних платежі у розмірі 333 грн 33 коп. кожний.

Оскільки позивач звернулась до суду з вимогою про стягнення з відповідача 3 636 грн. 66 коп., суд враховуючи вимоги ч.1 ст. 13 ЦПК України щодо меж розгляду справи, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача, у зв`язку з визнанням вказаних вище договорів недійсними, 3 636 грн. 66 коп.

За правилами ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати на оплату судового збору.

Керуючись статтями 141, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» про захист прав споживача, визнання договорів недійсними та стягнення коштів задовольнити.

Визнати недійсними договори, укладені між ОСОБА_1 і Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» № 06779/17 та № 06779 від 10 жовтня 2017 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» на користь ОСОБА_1 3 636 грн. 66 коп.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» до Державного бюджету України 1 409 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» (майдан Путятинський, буд. 2, офіс 618, м.Житомир, ).

Повне судове рішення складено до 08 грудня 2021 року.

Суддя Г.В.Бренчук