Ухвала

22 січня 2021 року

м. Київ

справа № 530/1351/19

провадження № 61-15664ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 9 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Проценківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2020 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 9 вересня 2020 року, повний текст якої складено 10 вересня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 6 листопада 2020 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків. Заявнику роз`яснено, що невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк у частині надання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Заявнику необхідно було звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження та надати докази, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження; сплатити судовий збір за подання касаційної скарги за вимогу майнового характеру, виходячи з 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру, яка становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (9 605 грн).

Копія ухвали Верховного Суду від 6 листопада 2020 року направлялася рекомендованим листом із повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу, зазначену заявником у касаційній скарзі.

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення разом із копією зазначеної ухвали повернено до касаційного суду без вручення адресату з незалежних від суду причин у зв`язку із «відсутністю адресата за вказаною адресою».

Відповідно до частини першої статті 131 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

До касаційного суду заява про зміну місця проживання (перебування, знаходження) не надходила.

Здійснюючи повідомлення ОСОБА_1 про залишення касаційної скарги без руху, суд касаційної інстанції врахував, що відомості про інші адреси для листування у матеріалах провадження відсутні.

Також варто зазначити, що ухвала Верховного Суду від 6 листопада 2020 року внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень та перебуває у вільному доступі.

Рішенням Європейського суду з прав людини «Чірікоста і Віола проти Італії» визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання.

11 січня 2021 року на адресу Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, до якої заявником додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1 536,80 грн.

Також заява містить твердження заявника про те, що копію оскаржуваної постанови його представником отримано 14 вересня 2020 року, останнім днем для оскарження судового рішення є 12 жовтня 2020 року, тому касаційна скарга подана ним в межах строку, визначеного статтею 390 ЦПК України. Аналогічні твердження містить і касаційна скарга заявника.

До заяви про усунення недоліків касаційної скарги на підтвердження зазначеного додано копію конверта Полтавського апеляційного суду, в якому представнику заявника - ОСОБА_2 , направлено копію постанови; роздруківку із сайту Акціонерного товариства «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштового відправлення із штрихкодовим ідентифікатором 851.

Як вбачається зі змісту заяви та наданих ОСОБА_1 копій документів, копію постанови Полтавського апеляційного суду від 9 вересня 2020 року представником заявника отримано 14 вересня 2020 року.

При цьому до Верховного Суду ОСОБА_1 звернувся 23 жовтня 2020 року, про що свідчить конверт з штрихкодовим ідентифікатором 868, в якому заявником надіслано касаційну скаргу, та який містить відтиск поштового штемпеля з датою «23.10.20».

Таким чином касаційна скарга подана до Верховного Суду з пропуском встановленого законом строку. ОСОБА_1 із заявою про його поновлення до суду касаційної інстанції не звертався.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Європейський суд з прав людини зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34).

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 6 листопада 2020 року заяви про поновлення строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 не подано, що відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 9 вересня 2020 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. М. Ігнатенко

В. А. Стрільчук