У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

09 грудня 2021 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А., отримавши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального Головного Управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

УСТАНОВИЛА:

04 грудня 2021 року позивач ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) засобами поштового зв`язку звернувся до суду з позовною заявою до Південного міжрегіонального Головного Управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні (юридична адреса: вул. Маршала Говорова, 7, м. Одеса), у якій просить суд:

- скасувати наказ Південного міжрегіонального Головного Управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні № 696-к від 15 липня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 головного спеціаліста відділу прикордонного інспекційного контролю «Черкаси» Управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні;

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу прикордонного інспекційного контролю «Черкаси» Управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні;

- зобов`язати Південне міжрегіональне Головне Управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні виплатити ОСОБА_1 грошові кошти за час вимушеного прогулу на час відновлення на посаді.

Позовна заява надійшла на адресу суду 07 грудня 2021 року.

Згідно зі ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст.ст. 36, 37 ЦПК України, було визначено головуючу суддю Миколаєнко Т.А. та 07 грудня 2021 року передано їй дану справу.

Відповідно до частини першої статті 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, приходжу до висновку, що у відкритті провадження за вказаним позовом в порядку цивільного судочинства має бути відмовлено з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

У пункті 24 рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. (…) Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)". З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені в частині першій статті 19 ЦПК України.

Так, за приписами частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктами 1 та 2 частини 1 статті 4 КАС України встановлено, що адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. У свою чергу, публічно-правовий спір спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з пунктом 17 частини 1 статті 4 КАС України публічна служба діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У цій справі позов пред`явлено фізичною особою ОСОБА_1 до юридичної особи Південного міжрегіонального Головного Управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні про скасування наказу про звільнення поновлення на роботі та виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу.

З наданих до позовної заяви документів вбачається, що, згідно контракту про проходження державної служби на період дії карантину, установленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, № 05-19/06 від 01 січня 2021року ОСОБА_1 являвся державним службовцем та наказом начальника Південного міжрегіонального Головного Управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні від 15 липня 2021 року був звільнений 30 липня 2021 року із посади головного спеціаліста відділу прикордонного інспекційного контролю «Черкаси» Управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні, з припиненням державної служби, відповідно до абзацу 2 частини першої статті 85 Закону України «Про державну службу».

Правовий статус позивача, як державного службовця, та правовідносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, врегульовані Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про державну службу», державна служба це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

При цьому, згідно з частиною другою статті 1 вказаного Закону, державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до Положення проміжрегіональне головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 23 жовтня 2020 року № 2145, міжрегіональне головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні є територіальним органом Держпродспоживслужби та їй підпорядковане.

Відповідно до ч. 11 Положення працівники Міжрегіонального головного управління, на яких покладено виконання функцій державного контролю, є за посадами державними інспекторами та державними ветеринарними інспекторами.

Так, суддею встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах на підставі контракту з Південним міжрегіональним Головним Управлінням Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні та обіймав посаду головного спеціаліста відділу прикордонного інспекційного контролю «Черкаси» Управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні.

Оскільки позивач обіймав посаду державного службовця, то цей спір не є трудовим спором приватного характеру, а стосується проходження позивачем публічної служби.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що між сторонами у справі виник публічно-правовий спір, який, з врахуванням суб`єктного складу його учасників та правовідносин, що виникли між сторонами, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, приходжу до висновку про те, що наявні підстави, визначені п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, для відмови у відкритті провадження в цивільній справі, оскільки дана позовна заява не підлягає розгляду в судах за правилами ЦПК України.

За таких обставин у відкритті провадження в цивільній справі ОСОБА_1 необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 19, п. 1 ч. 1 ст. 186, ст.ст. 259-261, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и л а:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального Головного Управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Роз`яснити позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Т. А. Миколаєнко