ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/655/21 Справа № 201/7377/20 Суддя у 1-й інстанції - Наумова О.С. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи - ОСОБА_1 , орган опіки і піклування Соборної районної у місті Дніпрі ради, про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з із заявою про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви посилалася на те, що 21 листопада 2003 року заявниця уклала шлюб з ОСОБА_1 , який в подальшому розірваний рішенням суду від 07 травня 2020 року. Від шлюбу мають двох дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які народилися ІНФОРМАЦІЯ_1 і є сестрами-двійнятами.

За час перебування у шлюбі ОСОБА_1 вів себе агресивно, кричав, бив меблі, нецензурно висловлювався на її адресу, що відбувалося на очах у дітей. Його дії негативно впливали на розвиток дітей, їх психологічне і фізичне здоров`я. У грудні 2017 року відносини з ОСОБА_1 остаточно припинені.

У червні 2019 року ОСОБА_1 забрав до себе доньку ОСОБА_5 і повідомив, що вона більше не повернеться. Місяць не надавав можливості спілкуватися з ОСОБА_5 , доки та не потрапила у липні 2019 року у інфекційне відділення КЗ «Дніпровська МДКЛ № 6», з якого мати забрала її під розписку.

Заявниця звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання малолітніх дітей і способу участі батька у вихованні дітей. Під час розгляду справи Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, з 27 лютого 2020 року до 28 липня 2020 року ОСОБА_1 утримував у себе доньку ОСОБА_5 .

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2020 року по справі № 201/13423/19 визначене місце проживання дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_3 разом із матір`ю ОСОБА_2 . Визначений спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із дітьми, шляхом надання систематичних побачень з дітьми без присутності ОСОБА_2 . ОСОБА_6 від батька ОСОБА_1 і передано дитину у сім`ю матері ОСОБА_2 . Рішення суду в частині відібрання дитини та повернення її матері допущено до негайного виконання.

У період з 15 липня 2020 року по 28 липня 2020 року ОСОБА_1 не виконував рішення в частині, яка допущена до негайного виконання, не повертав ОСОБА_5 . Ігнорував її телефонні дзвінки, а також дзвінки державного виконавця, працівників поліції. Лише 28 липня 2020 року повернув ОСОБА_5 .

Перед поверненням доньки ОСОБА_5 , 28.07.2020р. ОСОБА_1 приїхав до КЗО «ДНЗ (ясла-садок) № 282 Комбінованого типу» ДМР, який відвідують діти, в якому цього дня перебувала донька ОСОБА_7 , ігноруючи не бажання доньки ОСОБА_8 їхати з ним, влаштовував сварку з вихователем дитячого садка, завдав їй тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим завідуюча дитячого садка викликати охоронну службу.

30 липня 2020 року на побачення з дітьми ОСОБА_1 прибув з працівниками поліції за її місцем проживання. Вона пустила до квартири працівників поліції, щоб вони дізналися у дітей їх думку про бажання їхати з ОСОБА_1 . Доньки ОСОБА_5 та ОСОБА_7 повідомили працівникам поліції, що не бажають їхати з ОСОБА_1 та хочуть залишитися із заявницею.

31 липня 2020 року ОСОБА_1 знову прибув за її місцем мешкання, викликав працівників поліції, очікував біля будинку. Того дня заявниця не змогла вийти з квартири з дітьми. Вона відмовилася відкривати двері квартири працівникам поліції, оскільки поруч з ними був ОСОБА_1 , запропонувала поспілкуватися на вулиці. Вийшла з квартири на вулицю, пояснила ситуацію і також викликала поліцію.

За результатом виклику працівниками поліції 31 липня 2020 року складений терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_1 , у зв`язку зі скоєнням домашнього насильства психологічного характеру, термін дії припису встановлений до 09 серпня 2020 року.

06 серпня 2020 року, ігноруючи припис, ОСОБА_1 знову прибув до КЗО «ДНЗ (ясла-садок) № 282 Комбінованого типу» ДМР, в якому перебували діти, перестрибнувши через паркан, потратив на територію дошкільного навчального закладу, погрожував працівникам дитячого садка і заявниці, у зв`язку із чим заявниці звернулася до Новокодацького ДВП ГУНП України в Дніпропетровської області.

07 серпня 2020 року ОСОБА_1 знову приїхав до дитячого садка та продовжив здійснювати психологічний та фізичний тиск на працівників садка, погрожував, відбирав телефони. Вказані дії відбуваються у присутності дітей.

ОСОБА_1 не налаштований на мирне врегулювання взаємовідносин. Наразі заявниця готує дітей до школи, у зв`язку з чим вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 тимчасові обмеження, які полягають у забороні ОСОБА_1 у будь-який спосіб контактувати зі нею і дітьми, відвідувати та наближатися до місця її з дітьми проживання, місця знаходження дошкільного навчального закладу та її місця роботи до набрання законної сили рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2020року.

Враховуючи викладене, просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 до набрання законної сили рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2020 року по справі № 201/13423/19.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2020 року заяву задоволено. Видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 строком на три місяці, яким визначено наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

заборонено ОСОБА_1 наближатися до ОСОБА_2 та малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: місця проживання (перебування), роботи, дошкільного навчального закладу, шкільного навчального закладу, які відвідують діти ближче ніж на 500 метрів;

заборонити ОСОБА_1 наближатись на відстань ближче 100 м. до ОСОБА_2 та малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

заборонити ОСОБА_1 вести листування (поштові листи, електронні листи), телефонні переговори, надсилання смс та інших повідомлень з ОСОБА_2 або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через інших осіб;

заборонити ОСОБА_1 переслідувати ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволені заяви в повному обсязі.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 надала суду відзив, в якому посилається на необгрунтованість скарги та вважає її такою, що не підлягає задоволеню.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, 21 листопада 2003 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 був укладений шлюб, який був розірваний рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2020 року /а.с. 16-20/.

Від шлюбу вони мають двох доньок - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які народилися ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 14-15/.

ОСОБА_2 надано суду Висновок спеціаліста судово-медичного експерта № 2555 від 27 серпня 2018 року, складений за повідомленими нею обставинами: 26 серпня 2018 року її чоловік викручував руку, у неї в руках знаходилися ключі, він з силою стискав руки, ногою вдарив її по лівій нозі та животу. Бив руками по обличчю, хапав руками за руки.

Висновком всиновлено, що у ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу в проекції верхньої губи, синців та саден на кінцівках, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), частина яких з обмеженою конактуючою поверхнею, можливо в термін, на який вказує обстежена. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

З матеріалів справи вбачаєтсья, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 липня 2020 року по справі № 201/13423/19 визначено місце проживання дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ). Визначений спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із дітьми. Відібрано ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від ОСОБА_1 і передано дитину у сім`ю матері ОСОБА_2 .

Рішення суду в частині відібрання дитини та повернення її матері допущено до негайного виконання /а.с. 26 - 33/.

Також судом установлено, що відповідно до довідки від 12 листопода 2019 року № 142 з КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради, складеної практичним психологом ОСОБА_11 , оскільки дівчатка переживали психотравмуючі події, вони повинні постійно перебувати в режимі емоційної стабільності, в безпечному середовищі та їх не можна розлучати, оскільки це призведе до вторинної психотравматизації дітей. Задля психологічного здоров`я та в інтересах дітей в період формування психіки дівчат та для встановлення довірливих між батьком та дітьми рекомендовано спілкування з батьком ОСОБА_1 проводити в присутності матері ОСОБА_2 , оскільки мати для дівчат, на даний час, є особою, з якою діти відчувають себе у безпеці. Задля об`єктивної оцінки ситуації ОСОБА_1 рекомендовано пройти психологічне діагностування емоційного стану та визначення його батьківського потенціалу. Задля психологічного здоров`я та в інтересах дітей в період формування психіки дівчат та для встановлення довірливих відносин між батьком та дітьми, батькові ОСОБА_1 звернутися до фахівця з питань корекції поведінки для мінімізування психологічного негативного впливу на психоемоційний стан доньок ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .

Під час розгляду справи у суді першої інстанції було оглянуто відеозаписи з боді-камер поліцейських за 07 лютого 2020 року (виклик поліції за адресою виховального закладу, який відвідують діти: АДРЕСА_2 ), з яких було установлено, що ОСОБА_1 , який прибув до закладу веде себе вкрай агресивно по відношенню до оточуючих - до працівника поліції, до заявниці, до вихователя, погрожує, кричить, вихватує одну дитину, тримає на її руках і не віддає, інша дитина не хоче з ним йти, дівчата плачуть, перебувають у стресовому стані, налякані поведінкою ОСОБА_1 /а.с. 24-25/.

З матеріалів справи вбачаєтсья, що заявниця неодноразово зверталася до органів поліції з приводу поведінки ОСОБА_1 , у т.ч. з приводу відібрання дитини ОСОБА_5 15 липня 2020 року /а.с. 37 - 39/.

Також заявницею долучені до матеріалів заяви від 28 липня 2020 року завідувача КЗО «ДНЗ (ясла-садок) № 282 Комбінованого типу» Красовської Н.В., заява вихователя цього закладу ОСОБА_12 , акт від 28 липня 2020 року, з яких видно, що ОСОБА_1 приїхав до КЗО «ДНЗ (ясла-садок) № 282 Комбінованого типу» ДМР, який відвідують діти, в якому в цього дня перебувала донька ОСОБА_7 , ігноруючи не бажання доньки ОСОБА_8 їхати з ним, влаштовував сварку з вихователем дитячого садка, завдав їй тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим завідуюча дитячого садка викликала охорону /а.с. 44 - 46/.

30 липня 2020 року (у день, коли ОСОБА_1 прибув на побачення з дітьми) заявниця звернулася до органів поліції із заявою, у якій повідомила про намір ОСОБА_1 забрати дітей з її місця мешкання, невиконання ОСОБА_1 рішення суду про визначення місця проживання дітей. Доньки ОСОБА_5 і ОСОБА_7 повідомили працівникам поліції, що не бажають їхати з ОСОБА_1 та хочуть залишитися з матір`ю /а.с. 47/.

31 липня 2020 року ОСОБА_1 знову приїхав до заявниці з працівниками поліції. Того ж дня - 31 липня 2020 року заявниця також викликала працівників поліції, стосовно ОСОБА_1 інспектором УПП складений терміновий заборонний припис № 185110, у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства психологічного характеру, а саме переслідування ОСОБА_2 та вчинення психологічного тиску /а.с. 48/.

Заходами термінового заборонного припису є зобов`язання залишити місце проживання (перебування) ОСОБА_2 ; заборона на вхід та перебування в місці її проживання (перебування) та заборона в будь-який спосіб контактувати зі нею.

Заборонний припис винесений стосовно ОСОБА_1 строком на 10 діб з 30 липня 2020 року 12:30 годин та діяв до 12:30 години 09 серпня 2020 року.

Як видно із пояснень ОСОБА_2 до УПП в Дніпропетровській області, заяви до Новокодацького ДВП ГУНП України в Дніпропетровської області за 06 серпня 2020 року, заяв працівників КЗО «ДНЗ (ясла-садок) № 282 Комбінованого типу» ДМР, які були складені 06 серпня 2020 року, ОСОБА_1 прибув до КЗО «ДНЗ (ясла-садок) № 282 Комбінованого типу» ДМР, в якому перебували діти, перестрибнувши через паркан, потратив на територію дошкільного навчального закладу, погрожував ОСОБА_2 і працівникам закладу, на зауваження працівників дитячого садка щодо необхідності присутності на території садка в захисній масці реагував образливими словами /а.с. 49-52/.

Під час апеляційного розгляду даної справи ОСОБА_2 надала копію потоколу від 11 листопада 2020 року про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення та копію пояснень прийнятих працівником поліції, з яких вбачається, що 11 листопада 2020 року під час прогулянки вчителя разом з малолітніми дочками сторін до них наблизився ОСОБА_1 та поводився агресивно, застосував фізичне насильство по відношенню до вчительки з метою забрати дитину. Це відбувалось на очах дітей всього класу, які були налякані поведінкою ОСОБА_1 . Вчителька повідомила ОСОБА_1 , що знає про обмежувальний припис та не може віддати дітей батьку, після чого піддалась погрозам та образам з боку ОСОБА_1 /а.с.272-273/.

Відповідно до копії протоколу від 19 листопада 2020 року про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення та копії пояснень прийнятих працівником поліції від ОСОБА_2 встановлено, що 19 листопада 2020 року ОСОБА_1 забрав одну із доньок ОСОБА_10 під час прогулянки дівчини разом з вчителькою та увіз у невідомому напрямку. Після подій 11 листопада 2020 року ОСОБА_2 дзвонив вчительці з погрозами. Не зважаючи на обмежувальний припис ОСОБА_1 приїжджав до школи доньок, та своєю поведінкою лякав дітей та залякав класного керівника доньок /а.с.277-278/.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 , суд першої інстанції зважаючи на триваючий та системний характер насильницьких дій ОСОБА_1 виходив з доведеності ризику продовження вчинення ним домашнього насильства по відношенню до заявниці та дітей та з метою захисту прав і свобод заявниці та дітей, вважав наявними підстави для видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_1 строком на три місяця, встановивши наступні заходи тимчасового обмеження які ОСОБА_2 просила в своїй заяві.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим у справі обставинам, заснований на законодавстві та є вірним.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною 1 ст. 350-5 ЦПК України встановлено, що справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Відповідно до п. п. 3, 7, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі Україні про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Необхідною умовою для застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що підлягає доказуванню.

Судом встановлено, що сторони не заперечують, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 склалися неприязні стосунки.

При цьому матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження неодноразового та тривалого домашнього насильства ОСОБА_1 відносно колишньої дружини та її дітей.

З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності фізичного, психологічного насильства, яке чинить ОСОБА_1 щодо колишньої дружини ОСОБА_2 та її дітей, суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що заявник, як жертва такого насильства потребує захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183.

Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ висловленої у рішеннях «Kudla v Poland» [GC], n. 92237, «Козинець проти України», n. 52, «Лабіта проти Італії», n. 120, «Чембер проти Росії», n. 49244, поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145.

Посилання апелянта на те, що жодного кримінального провадження щодо нього не порушувалося, ніякого злочину він не вчиняв, тому відсутні підстави для видачі щодо нього обмежувального припису, - не приймаються до уваги, оскільки обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. (постанова Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі №756/3859/19).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров