Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2334/13-ц
Провадження № 8/376/3/2021
У Х В А Л А

"25" січня 2021 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Віговського С.І.

при секретарі Кропивлянській С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира заяву ОСОБА_1 , представник заявника: адвокат Ткаченко Сергій Олександрович, інші особи, які беруть участь у справі (відповідачі): ОСОБА_2 , Сквирська міська рада Київської області, про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами у цивільній справі № 376/2334/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Сквирської міської ради Київської області визнання незаконними та скасування рішень відповідача та визнання недійсним та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 (далі заявник, позивач) 19 листопада 2020 року звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Сквирського районного суду Київської області від 25 грудня 2013 року у цивільній справі № 376/2334/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Сквирської міської ради Київської області про визнання незаконними та скасування рішень відповідача та визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку.

Згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 25 грудня 2013 року у цивільній справі № 376/2334/13-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 03 березня 2014 року, суд відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , Сквирської міської ради Київської області про визнання незаконними та скасування рішень відповідача та визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку. Зазначене рішення суду набрало законної сили 03 березня 2014 року.

Заява про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами мотивована тим, що позивачем у позові ставилось питання про визнання незаконним та скасування рішення Сквирської міської ради Київської області № 842-30-V від 21 травня 2009 року в частині надання дозволу ОСОБА_2 на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки площею 0,10 га та 0,028 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання незаконним та скасування рішення Сквирської міської ради Київської області № 1067-36-V від 10 грудня 2009 року в частині затвердження технічної документації ОСОБА_2 із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, а також визнати недійсними та скасувати відповідні державні акти на право приватної власності, видані ОСОБА_2 . Даним рішенням суду від 25.12.2013 по справі №376/2334/13-ц в задоволенні позову відмовлено повністю. Рішення суду набрало законної сили 03.03.2014 року.

22.10.2020 року під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №000485 позивачу стало відомо, що в межах даного кримінального провадження слідчим СВ Сквирського ВП ГУ НП в Київській області Малишко Н.І. 13.07.2018 року винесено постанову про призначення земельно-технічної експертизи у Київському науково-дослідному інституті судових експертиз. Згідно висновку експерта за результатами проведення експертизи з питань землеустрою від 05.10.2018 року № 15175/18-41, технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадян: ОСОБА_3 - АДРЕСА_2 ; ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 ; ОСОБА_4 АДРЕСА_3 в межах Сквирської міської ради Сквирського району Київської області, затверджена рішенням Сквирської міської ради від 10.12.2009 № 1067-36-V в частині земельних ділянок ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , - не відповідає за складом та змістом вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, чинних станом на 10 грудня 2009 року.

Таким чином, із урахуванням вищевказаних обставин заявник посилається на наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки вважає їх істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявнику (позивачу), який звертається із заявою, на час розгляду справи (п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 425 ЦПК України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

В судовому засіданні заявник та його представник підтримали заяву та просили суд її задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в тексті заяви.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Відповідач ОСОБА_2 подала до суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі, а також письмове заперечення в якому просила суд відмовити в задоволенні заяви у зв`язку із пропущенням позивачем відповідного процесуального строку для подання такої заяви.

Суд, вивчивши та дослідивши додані до заяви матеріали, а також матеріали цивільної справи № 376/2334/13-ц, дійшов висновку, що у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами слід відмовити та залишити відповідне судове рішення в силі, виходячи з наступного.

Згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 25 грудня 2013 року у цивільній справі № 376/2334/13-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 03 березня 2014 року, суд відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , Сквирської міської ради Київської області про визнання незаконними та скасування рішень відповідача та визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку. Зазначене рішення суду набрало законної сили 03 березня 2014 року; особи, які брали участь у справі, не подавали касаційних скарг на рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України передбачено, що підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.1981 року "Про практику перегляду судами у зв`язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили", як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час постановлення рішення, ухвали, постанови, але про них не знали і не могли знати заявник і суд (наприклад, виявлення факту, що сторона була недієздатною, угода чи актовий запис недійсні, що є або скасований заповіт на майно, наявність даних про недійсність розірваного судом шлюбу, вказівки Конституційного Суду України про преюдиціальність його рішення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів, пов`язаних із правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта тощо). Не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення обставини, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені при виконанні судом вимог ЦПК.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1)переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частини четверта та п`ята статті 423 ЦПК України).

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, №3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 376/1446/17 від 08 травня 2019 року.

Разом з тим, п. 1 ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 424 ЦПК України передбачено, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення. З урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Таким чином, суд, аналізуючи норми п. 1 ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 424 ЦПК України доходить висновку, що заяву про перегляд судового рішення, зокрема, за нововиявленими обставинами, може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення, - саме в межах трирічного строку з дня набрання таким судовим рішенням законної сили, який є присічним (преклюзивним) строком, що не підлягає судом поновленню.

Як вбачається із матеріалів справи, рішення Сквирського районного суду Київської області від 25 грудня 2013 року у цивільній справі № 376/2334/13-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 03 березня 2014 року, набрало законної сили 03 березня 2014 року; крім того, особи, які брали участь у справі, рішення суду у касаційному порядку не оскаржували.

Водночас, як вбачається судом із матеріалів справи заявник лише 19 листопада 2020 року, з перевищенням граничного трирічного присічного (преклюзивного) строку, звернувся до суду із заявою (зареєстрована в АСДС Сквирського районного суду Київської області від 24 листопада 2020 року за № 9873/20) про перегляд рішення Сквирського районного суду Київської області від 25 грудня 2013 року у цивільній справі № 376/2334/13-ц за нововиявленими обставинами, чим пропустив визначений п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України трирічний строк на подачу заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, з дня набрання цим судовим рішенням законної сили (03 березня 2014 року), який в силу ч. 3 цієї статті не підлягає поновленню.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу (ч. 4 ст. 429 ЦПК України).

Виходячи з наведеного суд вважає, що заявнику слід відмовити в задоволенні заяви про перегляд рішення Сквирського районного суду Київської області від 25 грудня 2013 року у цивільній справі № 376/2334/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Сквирської міської ради Київської області про визнання незаконними та скасування рішень відповідача та визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України, та залишити відповідне судове рішення в силі.

Керуючись ст.ст. 423-425, 429, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Сквирського районного суду Київської області від 25 грудня 2013 року у цивільній справі №376/2334/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Сквирської міської ради Київської області про визнання незаконними та скасування рішень відповідача та визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: С. І. Віговський