Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" лютого 2021 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира

під головуванням судді Драча Ю.І.

за участю секретаря судових засідань Алексеєнко В.В.

представника відповідача - Попова І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Житомиробленерго» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Житомиробленерго» в якому просить суд визнати неправомірною бездіяльність відповідача в частині ненадання інформації на його запит від 29 серпня 2020 року та зобов`язати надати запитувану інформацію.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що звернувся рекомендованим листом 29 серпня 2020 року з запитом до Акціонерного товариства «Житомиробленерго» та просив сповістити про місце роботи, посаду та робочий час ОСОБА_2 в AT «Житомиробленерго» та вказав, що запитувана інформація не є конфіденційною, однак AT «Житомипобленерго» на час звернення до суду з даним позовом відповіді та інформації не надало, у зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 06.01.2021 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

02.02.2021 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву в якому вказано, що позовні вимоги вони не визнають та просять відмовити в його задоволенні, оскільки на запит позивача від 29.08.2020 року відповідачем було надано відповідь за вих. № 08/10695 від 10.09.2020 року, тому підстави для задоволення позову немає (а.с. 10-11).

10.02.2021 року на електронну адресу суду позивачем по справі направлено заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, зазначив, що доводи позивача безпідставні та необґрунтовані, тому вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно Закону України "Про доступ до публічної інформації" метою цього закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації (ч. 1 ст. 2 Закону).

Визначення поняття «публічна інформація» наведено у ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» .

Так, відповідно до частини першої цієї статті публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

За цим визначенням можна виокремити такі ознаки публічної інформації:

-готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством;

-заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;

-інформація, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;

-інформація не може бути публічною, якщо створена суб`єктом владних повноважень не під час виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків;

-інформація не може бути публічною, якщо створена не суб`єктом владних повноважень.

У разі відсутності перелічених ознак в інформації, вона не належить до публічної.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків. Щодо осіб, які не є суб`єктами владних повноважень, то вони можуть бути тільки розпорядниками такої інформації.

Для з`ясування того, чи є інформація публічною, підлягають дослідженню підстави одержання чи створення інформації суб`єктами владних повноважень. Також підлягають з`ясуванню підстави отримання чи створення запитуваної інформації із врахуванням того, що публічна інформація одержується чи створюється суб`єктами владних повноважень на виконання обов`язків, визначених чинним законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ «Про інформацію» кожен має право на інформацію,що передбачає можливість вільного одержання,використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські,політичні, економічні,соціальні,духовні,екологічні та інші права,свободи і законні інтереси інших громадян,права та інтереси юридичних осіб.

Статтею 12 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» визначено перелік суб`єктів відносин у сфері доступу до публічної інформації, а саме:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у ст. 13 цього Закону;

-структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Розпорядниками інформації для цілей Закону України "Про доступ до публічної інформації" визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

- суб`єкти господарювання, що займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 29.08.2020 року позивач по справі - ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Житомиробленерго» із запитом про надання публічної інформації, в якому просив сповістити його про місце роботи, посаду та робочий час ОСОБА_2 в ПАТ «Житомиробленерго». Вказаний запит отриманий відповідачем 02.09.2020 року, що вбачається з відбитку штампа (а.с. 12).

10.09.2020 року за вих. № 08/10695 ОСОБА_1 надано відповідь, що АТ «Житомиробленерго» є розпорядником інформації стосовно умов постачання товарів, послуг та цін на них, а згода ОСОБА_2 на збір та розповсюдження персональних даних відсутня у відповідача, тому підстави для надання заливаної інформації відсутні (а.с. 13).

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про доступ до публічної інформації" кожна особа має право:

1) знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом;

2) доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається;

3) вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог закону;

4) на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів;

5) на відшкодування шкоди у разі розкриття інформації про цю особу з порушенням вимог, визначених законом.

Обсяг інформації про особу, що збирається, зберігається та використовується розпорядниками інформації, має бути максимально обмеженим і використовуватися лише з метою та у спосіб, визначений законом.

Розпорядники інформації, що володіють інформацією про особу, зобов`язані:

1) надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом;

2) використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом;

3) вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб;

4) виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується.

Зберігання інформації про особу не повинно тривати довше, ніж це необхідно для досягнення мети, задля якої ця інформація збиралася.

Відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання,використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені.

Відповідно до ст.11 ЗУ «Про інформацію» кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто,крім випадків,передбачених законом.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту,необхідно встановити які ж права / інтереси/ позивача порушені,невизнані або оспорені відповідачем за захистом яких прав /інтересів/позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно врахувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права,характеру правопорушення,та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку,встановленим цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст.273 ЦК України юридичні особи,їх працівники,окремі фізичні особи,професійні обов`язки яких стосуються особистих немайнових прав фізичної особи, зобов`язані утримуватися від дій,якими ці права можуть бути порушені.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачем не надано суду доказів порушення його права, а інформація, яку бажає отримати позивач не відноситься до категорії публічної, не стосується особисто його особи, зачіпає інтереси інших осіб, а тому суд вважає ,що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Житомиробленерго» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю. І. Драч