ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5051/21 Справа № 186/1600/20 Суддя у 1-й інстанції - Демиденко С. М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Бондаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", ОСОБА_1 на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про захист прав споживачів, визнання кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до АТ КБ "Приватбанк" про захист прав споживачів, визнання кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки недійсними.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилалися на те, що 28 квітня 2007 року ОСОБА_1 уклала з ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк", кредитний договір №70003, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в розмірі 50 000 грн. на строк до 28 квітня 2012 року зі сплатою процентів у розмірі 20% річних. Зазначений кредитний договір передбачає окремі зобов`язання з щомісячної сплати частини кредиту та процентів в розмірі 1329 грн. 99 коп. Відповідно п.7.1. Договору строк дії договору - до повного виконання зобов`язань сторонами за даним договором. Строк позовної давності за письмовою домовленістю сторін встановлений 5 років (п.6.8. Договору). 28 квітня 2007 року ОСОБА_1 уклала з ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк", договір Іпотеки відповідно до умов якого ОСОБА_1 , в якості забезпечення зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором передала в іпотеку відповідачу нерухоме майно. 28 квітня 2007 року позивач ОСОБА_2 , уклав з ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк", договір поруки відповідно до умов якого ОСОБА_2 , взяв на себе солідарну відповідальність за зобов`язаннями ОСОБА_1 , за Кредитним договором № 70003 від 28 квітня 2007 року. Строк дії договору поруки в ньому не встановлений, оскільки в п.10 Договору зазначено, що він діє до повного виконання зобов`язань сторонами за кредитним договором. Строк позовної давності за письмовою домовленістю сторін встановлений 5 років (п.11 Договору Поруки). Позивачі зазначають, що строк дії кредитного договору №70003 від 28 квітня 2007 року - п`ять років, зазначений строк закінчився 28 квітня 2012 року. Таким чином, внесення 12 листопада 2013 року змін до цього кредитного договору, строк дії якого закінчився 28 квітня 2012 року, не можна вважати правомірним. Також, оспорюваний договір містить несправедливі умови про реструктуризацію боргу у розмірі 76 377 грн. 53 коп., що значно перевищує заборгованість за тілом кредиту у розмірі 32 919 грн. 78 коп. на момент його укладення та включення до складу заборгованості процентів у розмірі 15 552 грн. 23 коп., оскільки строк кредитування за основним договором сплив 28 квітня 2012 року. На момент укладення оспорюваного договору за частиною боргу сплив строк позовної давності. Крім того, строк дії договору поруки №70003-4 від 28 квітня 2007 року, укладений на п`ять років, закінчився 28 квітня 2012 року (п.11 Договору поруки №7003-4). Таким чином, внесення 12 листопада 2013 року змін до Договору поруки №70003-4 від 28 квітня 2007 року, строк дії якого закінчився 28 квітня 2012 року, не можна вважати правомірним. Оспорюваний договір містить несправедливі умови, а саме у пункті 4.1 зазначено, що порука за цим договором припиняється через 15 років. Оскільки з банком не було укладено письмового договору про збільшення строку позовної давності, підлягають застосуванню загальні строки позовної давності. За змістом п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. При укладанні Договору б/н від 12 листопада 2013 року "Про внесення змін до кредитного договору № 70003 від 28 квітня 2007 року" АТ КБ "Приватбанк" не вніс зміни до Договору іпотеки №70003-1 від 28 квітня 2007 року. У відповідності до Правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 25.03.2015 року у справі №6-9ц15 "у разі внесення змін до кредитного договору іпотекодержатель зобов`язаний укласти з іпотекодавцем нотаріально посвідчену угоду про внесення змін до договору іпотеки". Відсутність нотаріально посвідченої угоди про внесення змін до договору іпотеки є однією із підстав вважати іпотеку недійсною. На підставі викладеного ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просили суд визнати недійсним Договір про внесення змін до Кредитного договору №70003 від 28 квітня 2007 року, укладений між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 12 листопада 2013 року; визнати недійсним Договір поруки №70003-4 від 28 квітня 2007 року, укладеного між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 12 листопада 2013 року; визнати недійсним Договір іпотеки № 7003-2 від 28 квітня 2007 року, укладений між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 ; застосувати наслідки недійсності Договору про внесення змін до Кредитного договору №70003 від 28 квітня 2007 року, укладений між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 12 листопада 2013 року; застосувати наслідки недійсності Договору поруки №70003-4 від 28 квітня 2007 року, укладеного між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 12 листопада 2013 року; застосувати наслідки недійсності Договору іпотеки № 7003-2 від 28 квітня 2007 року, укладений між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 .

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2021 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Визнано недійсним Договір №1 від 12 листопада 2013року "Про внесення змін до договору поруки №70003-4 від 28 квітня 2007 року" укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ "Приватбанк". В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з АТ КБ "Приватбанк" судовий збір на користь держави в сумі 908 грн.

В апеляційній скарзі АТ КБ "Приватбанк" просить рішення суду від 24 лютого 2021 року скасувати у частині задволення позовних вимог позивачів відмови у задоволенні позовних вимог позивачів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у цій частині в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 24 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу АТ КБ "Приватбанк" та апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 квітня 2007 року ОСОБА_1 уклала із ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк", кредитний договір №70003, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в розмірі 50 000 грн. на строк до 28 квітня 2012 року зі сплатою процентів у розмірі 20% річних. Зазначений кредитний договір передбачає окремі зобов`язання з щомісячної сплати частини кредиту та процентів в розмірі 1329 грн. 99 коп. Відповідно п.7.1. Договору строк дії договору - до повного виконання зобов`язань сторонами за даним договором. Строк позовної давності за письмовою домовленістю сторін встановлений 5 років (п.6.8. Договору) (а.с.14).

28 квітня 2007 року ОСОБА_1 уклала із ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк", договір Іпотеки відповідно до умов якого ОСОБА_1 , в якості забезпечення зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором передала в іпотеку відповідачу нерухоме майно - магазин, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).

28 квітня 2007 року ОСОБА_2 уклав із ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк", договір поруки відповідно до умов якого ОСОБА_2 , взяв на себе солідарну відповідальність за зобов`язаннями ОСОБА_1 , за Кредитним договором № 70003 від 28 квітня 2007 року. Строк дії договору поруки в ньому не встановлений, оскільки в п.10 Договору зазначено, що він діє до повного виконання зобов`язань сторонами за кредитним договором. Строк позовної давності за письмовою домовленістю сторін встановлений 5 років (п.11 Договору Поруки) (а.с.16).

12 листопада 2013 року позичальник ОСОБА_1 уклала із ПАТ КБ "Приватбанк" договір б/н "Про внесення змін до кредитного договору № 70003 від 28 квітня 2007 року", відповідно до умов якого сторони узгодили, що на день підписання цього договору заборгованість за кредитом складає 99 757 грн. 72 коп. Також сторони домовились зменшити заборгованість на 41890 грн. 17 коп. та викладено кредитний договір №70003 в новій редакції, якою серед іншого встановлено графік платежів та в п. 6.8. встановлено строк позовної давності тривалістю 15 років. Зазначений договір підписано позичальником ОСОБА_1 та поручителем ОСОБА_2 (а.с.18-21).

12 листопада 2013 року поручитель ОСОБА_2 уклав з ПАТ КБ "Приватбанк" договір про внесення змін №1 до договору поруки №70003-4 від 28 квітня 2007 року, відповідно до умов якого ОСОБА_2 , взяв на себе солідарну відповідальність за зобов`язаннями ОСОБА_1 за кредитним договором № 70003 від 28 квітня 2007 року в зміненій його редакції. Строк дії поруки (п.4.1 Договору) - 15 років після укладення. Строк позовної давності за письмовою домовленістю сторін (п.5.1. Договору Поруки) встановлений 15 років. Зазначений договір підписаний позичальником ОСОБА_1 та поручителем ОСОБА_2 (а.с.22).

З копії банківської виписки з рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором №70003 від 28 квітня 2007 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 отримала кредитні кошти та періодично здійснювала погашення заборгованості, останній платіж було здійснено 25 листопада 2015 року в сумі 1500 грн. (а.с.23-25).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд першої інстанції посилався на їх доведеність та обґрунтованість в частині визнання недійсним договору про внесення змін №1 до договору поруки №70003-4 від 28 квітня 2007 року, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (стаття 217 ЦК України).

Щодо позовних вимог про визнання недійсним Договору б/н від 12 листопада 2013 року "Про внесення змін до кредитного договору №70003 від 28 квітня 2007 року" слід зазначити.

Поняття "строк договору", "строк виконання зобов`язання" та "термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

У справі встановлено, 28 квітня 2007 року ОСОБА_1 уклала із ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк", кредитний договір №70003, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в розмірі 50 000 грн. на строк до 28 квітня 2012 року зі сплатою процентів у розмірі 20% річних. Зазначений кредитний договір передбачає окремі зобов`язання з щомісячної сплати частини кредиту та процентів в розмірі 1329 грн. 99 коп. Відповідно п.7.1. Договору строк дії договору - до повного виконання зобов`язань сторонами за даним договором. Строк позовної давності за письмовою домовленістю сторін встановлений 5 років (п.6.8. Договору) (а.с.14).

28 квітня 2007 року ОСОБА_1 уклала із ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк", договір Іпотеки відповідно до умов якого ОСОБА_1 , в якості забезпечення зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором передала в іпотеку відповідачу нерухоме майно - магазин, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).

28 квітня 2007 року ОСОБА_2 уклав із ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк", договір поруки відповідно до умов якого ОСОБА_2 , взяв на себе солідарну відповідальність за зобов`язаннями ОСОБА_1 , за Кредитним договором № 70003 від 28 квітня 2007 року. Строк дії договору поруки в ньому не встановлений, оскільки в п.10 Договору зазначено, що він діє до повного виконання зобов`язань сторонами за кредитним договором. Строк позовної давності за письмовою домовленістю сторін встановлений 5 років (п.11 Договору Поруки) (а.с.16).

12 листопада 2013 року позичальник ОСОБА_1 уклала із ПАТ КБ "Приватбанк" договір б/н "Про внесення змін до кредитного договору № 70003 від 28 квітня 2007 року", відповідно до умов якого сторони узгодили, що на день підписання цього договору заборгованість за кредитом складає 99 757 грн. 72 коп. Також сторони домовились зменшити заборгованість на 41890 грн. 17 коп. та викладено кредитний договір №70003 в новій редакції, якою серед іншого встановлено графік платежів та в п. 6.8. встановлено строк позовної давності тривалістю 15 років. Зазначений договір підписано позичальником ОСОБА_1 , та поручителем ОСОБА_2 (а.с.18-21).

12 листопада 2013 року поручитель ОСОБА_2 уклав з ПАТ КБ "Приватбанк" договір про внесення змін №1 до договору поруки №70003-4 від 28 квітня 2007 року, відповідно до умов якого ОСОБА_2 , взяв на себе солідарну відповідальність за зобов`язаннями ОСОБА_1 за кредитним договором № 70003 від 28 квітня 2007 року в зміненій його редакції. Строк дії поруки (п.4.1 Договору) - 15 років після укладення. Строк позовної давності за письмовою домовленістю сторін (п.5.1. Договору Поруки) встановлений 15 років. Зазначений договір підписаний позичальником ОСОБА_1 та поручителем ОСОБА_2 (а.с.22).

Після укладення оспорюваного договору від - 12 листопада 2013 року, позичальник ОСОБА_1 здійснювала платежі, зокрема перший платіж після укладення цього договору - 22 листопада 2013 року, що свідчить про те, що позичальник погодилася з його умовами (а.с.23-25).

Останній платіж за кредитним договором було здійснено 25 листопада 2015 року в сумі 1500 грн. (а.с.23-25).

Слід зазначити у вказаних умовах оскажуваних договорів відсутні ознаки несправедливості.

Позичальник ОСОБА_1 , підписуючи 12 листопада 2013 року оспорюваний договір "Про внесення змін до кредитного договору № 70003 від 28 квітня 2007 року" підтвердила загальний розмір та складові частини заборгованості за кредитним договором.

Поручитель ОСОБА_2 , підписуючи 12 листопада 2013 року оспорюваний договір про внесення змін №1 до договору поруки №70003-4 від 28 квітня 2007 року також не заперечував проти його умов.

Висловлена більше ніж через сім років після підписання оскаржуваних договорів, незгода позичальника ОСОБА_1 з розміром заборгованості не є підставою для визнання договорів недійсними.

Отже, відсутні підстави для визнання недійсним договору б/н від 12 листопада 2013 року "Про внесення змін до кредитного договору № 70003 від 28 квітня 2007 року" та про

визнання недійсним договору від 12 листопада 2013 року про внесення змін №1 до договору поруки №70003-4 від 28 квітня 2007 року.

Стосовно позовних вимог про визнання недійсним Договору Іпотеки №70003-1 від 28 квітня 2007 року слід зазначити наступне.

28 квітня 2007 року ОСОБА_1 уклала із ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк", договір Іпотеки відповідно до умов якого ОСОБА_1 , в якості забезпечення зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором від 28 квітня 2007 року передала в іпотеку банку нерухоме майно - магазин, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).

Звернувшись до суду із вказаними позовним вимогами, позичальник ОСОБА_1 посилалася на те, що після укладення нею Договору б/н від 12 листопада 2013 року "Про внесення змін до кредитного договору № 70003 від 28 квітня 2007 року" мав бути укладений договір про внесення змін до оспорювано Договору Іпотеки. Однак, такий договір з нею банком не укладався, тому, на її думку, невнесення змін до Договору Іпотеки свідчить про його недійсність.

ОСОБА_1 послалася на правовий висновок висловлений Верховного Суду України 25 березня 2015 року у справі № 6-9ц15, згідного якого "у разі внесенні змін та доповнень до кредитного договору стосовно розміру суми кредиту, розміру процентної ставки за користуванням кредиту і т.п., іпотекодержатель зобов`язаний укласти з іпотекодавцем нотаріально посвідчену угоду про внесення змін до договору іпотеки. У разі невиконання цього, а також якщо іпотекодавець не отримувала від банку письмової вимоги про усунення порушень з виплати кредиту у тридцяти денний строк, що є підставою для відмови в задоволенні вимог позивача в частині стягнення на предмет іпотеки".

Слід зазначити, у справі № 6-9ц15 вирішувалось питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, а не питання недійсності договору іпотеки.

Також різняться й фактичні обставини справи, оскільки у справі № 6-9ц15 зміст договору іпотеки в п. 3.3.8 передбачав, що у разі внесенні змін та доповнень до кредитного договору стосовно розміру суми кредиту, розміру процентної ставки за користуванням кредиту і т.п., іпотекодержатель зобов`язаний укласти з іпотекодавцем нотаріально посвідчену угоду про внесення змін до цього договору. Також, у справі № 6-9ц15 боржник за договором кредиту та іпотекодавець були різними особами.

У цій справі, що переглядається, позичальник ОСОБА_1 , є особою яка уклала договір кредиту № 70003 від 28 квітня 2007 року та Договір Іпотеки №70003-1 від 28 квітня 2007 року.

Отже, ОСОБА_1 , укладаючи 12 листопада 2013 року з банком Договір б/н "Про внесення змін до кредитного договору № 70003 від 28 квітня 2007 року", як іпотекодавець, мала знати про зміну основного зобов`язання, оскільки ОСОБА_1 , є одночасно позичальником за договором кредиту та іпотекодавцем, і фактично погодилася на зміну умов основного зобов`язання про що свідчить її підпис у Договорі від 12 листопада 2013 року б/н "Про внесення змін до кредитного договору № 70003 від 28 квітня 2007 року".

Закон України "Про іпотеку" та ЦК України в редакції чинній на час виниклих правовідносин між сторонами, не містить такої підстави для визнання договору Іпотеки недійсним, як не внесення до нього змін у зв`язку з зміною основного зобов`язання.

Зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України вбачається, що підставою недійсності правочину можуть бути лише ті обставини, які мали місце саме в момент його вчинення (Договір Іпотеки №70003-1 від 28 квітня 2007 року)

Таким чином, обставини, які мали місце станом на час укладення сторонами договору про внесення змін до кредитного договору № 70003 від 28 квітня 2007 року - 12 листопада 2013 року - не можуть бути підставою для визнання Договору Іпотеки недійсним, тому у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним Договору Іпотеки №70003-1 від 28 квітня 2007 року, втому числі в похідних вимогах, про застосування наслідків недійсності правочину, слід відмовити.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу АТ КБ "Приватбанк" , апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до АТ КБ "Приватбанк" про захист прав споживачів, визнання кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки недійсними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про захист прав споживачів, визнання кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки недійсними - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про захист прав споживачів, визнання кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки недійсними - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П. Красвітна

О.В. Свистунова