У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

01.02.2021 року м.Мостиська

єун 448/1463/16-ц

провадження №6/448/4/21

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя Білоус Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Романченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська подання Головного державного виконавця Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління (м. Львів) Бідак Оксани Євгенівни про примусовий привід боржника по цивільній справі ЄУН 448/1463/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

учасники справи:

заявник Головний державний виконавець Мостиського РВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) Бідак О.Є. - не з`явилася,

боржник ОСОБА_2 - не з`явився,

стягувач ОСОБА_1 - не з`явилася,

встановив:

Головний державний виконавець Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління (м. Львів) Бідак О.Є. 22.01.2021 року звернулася до Мостиського районного суду Львівської області із поданням про примусовий привід боржника ОСОБА_2 .

В обґрунтування подання зазначила, що на виконанні у Мостиському районному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління (м. Львів) знаходиться виконавче провадження ВП №55505472 з примусового виконання виконавчого листа №448/1463/16-ц, виданого 08.12.2016 року Мостиським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 03.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стверджує, що 11.01.2018 року державним виконавцем, керуючись ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27, Закону України "Про виконавче провадження" винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Державним виконавцем направлено запити в реєструючі майно органи для перевірки майнового стану боржника.

Зазначає, що згідно відповіді Державної фіскальної служби України відкритих рахунків у боржника не виявлено, інформація стосовно боржника-фізичної особи щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня; згідно відповіді пенсійного фонду України боржник на обліку як одержувач пенсії не перебуває, за трудовими та цивільно-правовими договорами не працює; згідно відповіді Державної прикордонної служби України боржник не перетинає державний кордон України; згідно відповіді МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

Стверджує, що 02.03.2018 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, нерухоме майно за боржником не зареєстроване.

02.03.2018 року державним виконавцем згідно п.9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Крім цього, 16.03.2018 року державним виконавцем здійснено вихід за місцем проживання боржника та складено акт державного виконавця. Встановлено, що при виході за адресою, вказаною у виконавчому документі, майна належного боржнику на праві власності не виявлено.

Також, 16.03.2018 року державним виконавцем відібрано пояснення від боржника та складено протокол про адміністративне правопорушення, який 03.04.2018 року скеровано в Мостиський районний суд Львівської області. Згідно постанови Мостиського районного суду Львівської області №448/424/18 від 05.05.2018 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Наголошує, що 17.04.2018 року державним виконавцем роз`яснено стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів. В державному реєстрі обтяжень рухомого майна та в державному реєстрі речових прав не нерухоме майно накладено арешт.

Зазначає, що 30.06.2020 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та скеровано банківським установам (учасникам обміну в АСВП). 01.07.2020 року державним виконавцем скеровано виклик боржнику, однак він не з`явився, про поважні причини неявки не повідомив.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах станом на 01.12.2020 року, заборгованість становить 44 900 грн.

На підставі вищенаведеного, просить суд вирішити питання про примусовий привід боржника ОСОБА_2 , так як останній ухиляється від виконання рішення суду.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, тому у відповідності до ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши матеріали подання про примусовий привід боржника, суд вважає, що в його задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішення суду (ст. 129 Конституції України).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Принцип обов`язковості судового рішення, закріплений на конституційному рівні (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України), набуває свого втілення у судоустрійному і процесуальному законодавстві. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Судове рішення, яким закінчується розгляд справи, є найважливішим актом судової влади. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення» воно покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Судове рішення ухвалюється іменем України незалежно від того, до якого рівня судової системи або юрисдикції належить суд і в якому складі суддів (одноособово чи колегіально) розглянуто справу; саме в ньому підбивається підсумок судового розгляду.

Принцип обов`язковості судових рішень, що набрали законної сили, надає їм властивості закону по справі, у якій вони постановлені. Тому вони є обов`язковими для виконання на території України всіма фізичними і юридичними особами, яких ці рішення стосуються.

Примусове виконання судових рішень в Україні покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Умови та порядок виконання рішень суддів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Одним із таких заходів може бути примусовий привід боржника.

Відповідно до п.14 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Згідно частини 1 статті 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Пунктом 27 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), а також вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю державних виконавців, приватних виконавців та інших осіб, які беруть участь у вчиненні виконавчих дій, здійснює привід у виконавчому провадженні, здійснює розшук боржника чи дитини у виконавчому провадженні у випадках, передбачених законом або рішенням суду.

Привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з`явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Про привід суд постановляє ухвалу, в якій зазначає ім`я фізичної особи, яка підлягає приводу, місце проживання (перебування), роботи, служби чи навчання, підстави застосування приводу, час, коли необхідно особу доставити і місце доставки особи, суб`єкт, якому доручається здійснити привід.

Судом встановлено, що в Мостиському районному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління перебуває на примусовому виконанні виконавче провадження №35865543 по виконанню виконавчого листа №448/1463/16-ц, виданого 08.12.2016 року Мостиським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 03.11.2016 року і до досягнення ним повноліття.

11.01.2018 року державним виконавцем, керуючись ст.ст.3-4, 24 - 27 Закону України "Про виконавче провадження" винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Згідно відповідей:

-Державної фіскальної служби України відкритих рахунків у боржника не виявлено, інформація стосовно боржника-фізичної особи щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня;

-пенсійного фонду України боржник на обліку як одержувач пенсії не перебуває, за трудовими та цивільно-правовими договорами не працює;

-Державної прикордонної служби України боржник не перетинає державний кордон України; згідно відповіді МВС відсутні дані про зареєстровані за боржник транспортні засоби;

-Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, нерухоме майно за боржником не зареєстроване.

02.03.2018 року державним виконавцем винесено постанови:

- про арешт майна боржника, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України;

- про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії;

- про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

16.03.2018 року державним виконавцем здійснено вихід за місцем проживання боржника та складено акт державного виконавця, згідно якого, майна належного боржнику на праві власності не виявлено.

30.06.2020 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та скеровано банківським установам (учасникам обміну в АСВП).

01.07.2020 року державним виконавцем скеровано виклик боржнику, однак він не з`явився, про поважні причини неявки не повідомив.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах станом на 01.12.2020 року, заборгованість становить 44 900 грн.

Закон України «Про виконавче провадження» передбачає право державного виконавця на звернення до суду із поданням про примусовий привід боржника. Таке подання державного виконавця погоджується з начальником відділу державної виконавчої служби, в якому зазначаються прізвище, ім`я та по батькові боржника, його місце проживання або/та роботи, місцезнаходження органу державної виконавчої служби і час, на який необхідно здійснити привід боржника.

Так, в поданні державним виконавцем не зазначено, на які саме дату та час необхідно здійснити примусовий привід боржника ОСОБА_2 , а також не зазначено, для яких саме виконавчих дій чи інших заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» необхідна присутність боржника.

Оцінивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що підстави для застосування до боржника примусового приводу відсутні.

Разом з цим, суд звертає увагу, що відмова у задоволенні подання про привід боржника не перешкоджає повторному зверненню державного виконавця до суду з аналогічним поданням у випадку доведеності ним необхідності застосування судом до боржника приводу.

Ухвала про відмову у здійсненні приводу боржника не входить до визначеного ст.353 ЦПК України переліку ухвал суду першої інстанції, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду.

Керуючись ст.ст.259-261, 353, 438 ЦПК України, суд-

постановив:

В задоволенні подання Головного державного виконавця Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління (м. Львів) Бідак Оксани Євгенівни про примусовий привід боржника по цивільній справі ЄУН 448/1463/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http:// ms.lv.court.gov.ua

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Б.Білоус