Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 2-686/11
Провадження № 4-с/553/7/2021
У Х В А Л А

Іменем України

12.02.2021м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Тимчука Р.І.,

за участю секретаря Лунич Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Подільського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),

У С Т А Н О В И В :

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії Подільського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), у якій просить зобов`язати Подільський ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),- закінчити виконавче провадження N 32836984 від 31.05.2012 з виконання Виконавчого листа № 2-686/11 виданого 16.08.2011 Ленінським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 грн щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 18.03.2011 на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття, у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 стягувача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Свої вимоги обґрунтував тим, що стягувач померла ще ІНФОРМАЦІЯ_2 , а виконавче провадження не закінчене до цього часу.

Учасники процесу не з`явилися, не повідомивши суду про причини неявки.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що у жовтні 2019 року у Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Полтавській області куди скаржник звернувся з питання перездачі іспиту на посвідчення водія йому повідомили, що у базі даних щодо нього внесено відомості про тимчасове обмеження у керуванні транспортними засобами. Вказані обмеження встановлено Подільським ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Звернувшись за правовою допомогою до адвоката для вирішення цього питання, ОСОБА_1 стало відомо, що на виконанні головного державного виконавця Жмурка С.С. Подільського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) знаходиться виконавче провадження N 1025/4, номер за ЄДРВП 32836984 за Виконавчим листом N 2-686, виданим 16.08.2011 Ленінським районним судом м. Полтави про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 600 грн щомісячно.

Про виконавче провадження, як і застосовані до нього тимчасові обмеження та накладення штрафу скаржник нічого не знав. Про всі вжиті в ході виконання судового рішення заходи він дізнався після ознайомлення його представника з матеріалами виконавчого провадження.

Об`єктивною причиною тому є те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 стягувач ОСОБА_2 померла.

Про позов до нього колишньої дружини, винесене судове рішення, видачу виконавчого листа, відкриття та взагалі здійснення виконавчого провадження ОСОБА_1 нічого не було відомо.

Шлюбні відносини з дружиною він припинив у 2006 році, а шлюб офіційно було розірвано у 2008 році.

Після смерті колишньої дружини до ОСОБА_1 звернулася ії мати ОСОБА_4 та повідомила, що дочка буде проживати з нею і має намір ініціювати позбавлення його батьківських прав.

У перших числах вересня 2020 року мати померлої колишньої дружини скаржника ОСОБА_4 на звернення його представника особисто дала копії Свідоцтва про смерть та копію Рішення виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради від 27.11.2012 року № 459 яким останню призначено опікуном малолітньої дочки. При цьому на роз`яснення мого представника про її право бути правонаступником доньки (стягувача) у виконавчому провадженні повідомила, що звертатись із будь-якими заявами до органів виконавчої служби та суду з цього приводу не бажає, будь-яких претензій майнового характеру до мене не має.

Увідповідності до ч. 4 ст. 25 ЦК України - Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Таким чином цивільна правоздатність стягувача ОСОБА_2 , яка пов`язувалась із процесуальним статусом сторони у виконавчому провадженні припинилась 15.07.2012, тобто більше восьми років тому.

У той же час, після смерті стягувача державний виконавець продовжував виконувати судове рішення на користь стягувача, якого вже немає серед живих.

Зокрема в ході виконання судового рішення державний виконавець наклав арешт на майно, своїми постановами від 14.11.2018 застосував до боржника всі передбачені законом тимчасові обмеження у моїх правах, нараховував суми і складав довідки про заборгованість по аліментам на користь стягувача, в розмірі 54 851,61 грн, яка на день прийняття рішень і вжиття заходів державним виконавцем вже більше шести років, як померла. При цьому у своїй заяві від 30.05.2012 про примусове виконання судового рішення стягувач особисто просила перераховувати грошові кошти за місцем її проживання.

У той же час протягом шести років, при повній безактивності стягувача, при невиконанні судового рішення боржником, виконавець не з`ясовував наявність чи відсутність претензій у стягувача і причини цьому, наявності заборгованості чи добровільного виконання боржником судового рішення, чи наявності мирової угоди у сторін, та інших об`єктивних даних, які суттєво впливають на стан виконання судового рішення.

Крім того, жодного виклику, повідомлення, копій документів державного виконавця постанов, довідок про заборгованість по аліментам та інших скаржник не отримував, у матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які документи чи їх копії про вручення або відмову у отриманні копій вказаних постанов, а також відсутні підтвердження відправлення боржнику поштової кореспонденції та/або повернення поштовим відділенням у зв`язку з її не отриманням адресатом.

У той же час не направлення копій виконавчих документів позбавило скаржника своєчасно бути обізнаним про відкриття та здійснення виконавчого провадження стосовно нього і своєчасного реагування на виконавчі дії, зокрема, реалізації одного з основних прав оскаржувати рішення та дії/бездіяльність державного виконавця у судовому порядку.

07 листопада 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи N 420/70/19, досліджував питання відповідальності боржника у виконавчому провадженні, навівши наступні висновки:

-Постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, якщо судове рішення не виконано. У той же час, притягаючи боржника до відповідальності за невиконання рішення у виконавчому провадженні і накладаючи на нього штраф виконавець (державний чи приватний) зобов`язаний ретельно дослідити всі обставини справи, зокрема належним чином перевірити факт невиконання боржником його обов`язків та встановити причини їх невиконання або неналежного виконання.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 р. по справі N 537/3986/16-а (ЄДРСРУ N 74204195).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України - Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», (надалі-Закон N 1404-VIII) - Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 16 ч. 3 ст. 18 цього Закону - Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, - накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу е невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише «без поважних на те причин», тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які - унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

У той же час необхідно враховувати, що боржник повинен бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження. Підставою для накладення штрафу є невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду. Таким чином, державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й установити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду. У разі з`ясування факту неодержання боржником копії Постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі накладати штраф на боржника за невиконання рішення у визначений у постанові про відкриття виконавчого провадження строк (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31.07.2019 року по справі N 554/13475/15-ц, провадження N 61-25124св18 (ЄДРСРУ N 83482473).

За змістом пункту 5 частини першої ст. 3 Закону N 1404-VIII, постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій та штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Таким чином, виходячи з обставин виконання судового рішення та матеріалів виконавчого провадження суд приходить до висновку, що накладення державним виконавцем на ОСОБА_1 як боржника штрафу було передчасним та незаконним, у зв`язку з чим вказана постанова після закінчення виконавчого провадження не підлягає виділенню в окреме провадження для її виконання у загальному порядку, та має бути скасована в порядку абз. 2 ч. 3 ст. 74 Закону.

Щодо нарахованої заборгованості по аліментам, то із врахуванням тих же вищенаведених і об`єктивних обставин заборгованість є недійсною, оскільки вираховувалась на користь стягувача, якої не було серед живих, без з`ясування та встановлення об`єктивних даних у виконавчому провадженні.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» - у разі смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника виконавче провадження підлягає закінченню.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону - У разі закінчення виконавчого провадження..., повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті заходи щодо виконання рішення.

Скаржником 16.12.2020 для захисту та відновлення своїх порушених прав була направлена до Подільського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відповідна заява про закінчення виконавчого провадження, зняття та скасування заходів, вжитих для виконання судового рішення, у результаті розгляду якої останній своєю письмовою Відповіддю від 12.01.2021 року № 798, - відмовив у здійсненні зазначених вище процесуальних дій щодо винесення передчасності з огляду на мету здійснення виконавчого провадження на підставі чинного законодавства.

Також було направлено до органу ДВС клопотання, у якому просив звернутися останнього з відповідним запитом до Подільського районного відділу ДРАЦС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), для отримання Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (стягувача).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскарженні сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку передбаченому законом.

Згідно зі ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що скарга обгрунтована та підлягає задоволенню, а виконавче провадження закриттю.

Керуючись ст.ст. 7,12, 13, 76-89, 441, 447-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Подільського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) - задовольнити.

Зобов`язати Подільський ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) закінчити виконавче провадження N 32836984 від 31.05.2012 з виконання Виконавчого листа № 2-686/11 виданого 16.08.2011 Ленінським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 грн щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 18.03.2011 на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття, у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 стягувача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Р. І. Тимчук