Справа № 648/509/21
Провадження № 2/648/420/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року Білозерський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Сокирко Л.М.,

секретаря судових засідань Онофрійчук Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Білозерка Херсонської області в залі судових засідань № 4 Білозерського районного суду Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Херсонській області про відшкодування витрат на правову допомогу та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

23 лютого 2021 року адвокат Загоруйко Г.А., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Херсонській області про відшкодування витрат на правову допомогу та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, постановою серії БАА № 085828 від 6 травня 2020 року, складеною цього ж дня о 06 год. інспектором СРПП Білозерського ВП Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області Шабадаш М.В., ОСОБА_1 було незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 2 вересня 2020 року, вищевказану постанову інспектора було скасовано, а справу про адміністративне правопорушення закрито.

Крім того, в цей же день інспектором СРПП Білозерського ВП Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області Шабадаш М.В. відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 468452 від 6 травня 2020 року за частиною 1 статті 130 Кодексу про адміністративні правопорушення України, з якого вбачається, що ОСОБА_1 6 травня 2020 року о 05:55 год. по вулиці Свободи в смт. Білозерка Херсонської області, керував транспортним засобом «ВАЗ 21150-120» д/н « НОМЕР_1 », з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, невнятна річ, від проходження у передбаченому порядку медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Відповідно до постанови судді Білозерського районного суду Херсонської області від 31 липня 2020 року, за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу про адміністративні правопорушення України, суддя постановив провадження в справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 було завдано матеріальної та моральної шкоди, яка проявилася у тому, що йому прийшлося доводити у суді свою невинуватість у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, він зазнав фізичних та душевних страждань, через саму подію, яка мала місце 6 травня 2020 року у ОСОБА_1 через стресовий стан різко погіршився стан здоров`я та в цей же день він змушений був звернутися за медичною допомогою. 9 травня 2020 року він повторно звертався до лікаря зі скаргами на головний біль, безсоння, роздратованість, загальну слабкість, запаморочення в голові, кровотечу з носа, підвищення артеріального тиску та йому був встановлений діагноз «невроз». 7 серпня 2020 року у ОСОБА_1 стався приступ, він втратив свідомість, оскільки було оніміння кінцівок, порушення мовлення та він знову звернувся за допомогою до сімейного лікаря.

На лікування ОСОБА_1 поніс витрати в сумі 4145 грн 50 коп, а моральну шкоду оцінює в 140 000 грн.

Окрім того, ОСОБА_1 поніс витрати на правову допомогу, яка йому була надана адвокатом Загоруйком Г.А. під час розгляду судом справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу про адміністративні правопорушення України в сумі 11807 грн 50 коп.

З цих підстав просив стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на його користь витрати на правову допомогу в сумі 11 807 грн 50 коп., матеріальну шкоду в сумі 4145 грн 50 коп. та моральну шкоду, в сумі 140 000 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 15 березня 2021 року у справі відкрито провадження та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

22 червня 2020 року від відповідача Головного управління Національної поліції у Херсонській області надійшов відзив на позовну заяву, який мотивовано тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів незаконності дій працівників поліції ГУНП в Херсонській області, оскільки жодного адміністративного стягнення, передбаченого Кодексу про адміністративні правопорушення України, до нього застосовано не було, а складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, так як відповідно до статтей 283, 284 Кодексу про адміністративні правопорушення України таке питання може бути вирішено лише судом. Сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди.У задоволенні позову просили відмовити.

1 квітня 2020 року від відповідача Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву, який мотивовано тим, що Державна казначейська служба є самостійною юридичною особою, та як суб`єкт владних повноважень прав та законних інтересів позивача не порушувало, у правовідносинах із позивачем не знаходилося і шкоду йому не заподіювало, до компетенції органів Державної казначейської служби відноситься виконання судових рішень за якими передбачено безспірне списання коштів з Державного бюджету, і не може уособлювати державу чи органи державної влади. У задоволенні позову просили відмовити.

Позивач та його представник у судове засідання не прибули, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Херсонській області Шаповал С.А. у судове засідання не прибув, подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити за його відсутності; у задоволенні позову просив відмовити з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача Державної казначейської служби України Каверіна О.Б. у судове засідання не прибула, подала до суду заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити за її відсутності; у задоволенні позову просила відмовити з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, на підставі частини 2 статтті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Таким чином, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії БАА № 085828 від 6 травня 2020 року, складеної інспектором СРПП Білозерського ВП Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області Шабадаш М.В. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 2 вересня 2020 року, вищевказану постанову інспектора було скасовано, а справу про адміністративне правопорушення закрито.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 468452 від 06.05.2020 року, складеного інспектором СРПП Білозерського ВП Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області Шабадаш М.В. вбачається, що ОСОБА_1 6 травня 2020 року о 05:55 год. по вулиці Свободи в смт. Білозерка Херсонської області, керував транспортним засобом «ВАЗ 21150-120» д/н « НОМЕР_1 », з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, не внятна річ, від проходження у передбаченому порядку медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Відповідно до постанови судді Білозерського районного суду Херсонської області від 31 липня 2020 року, за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу про адміністративні правопорушення України, суддя постановив провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Статтями 1166, 1167 ЦК України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною 1 статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема моральна шкода.

За частинами 1, 5, 6 статті 4 першою, п`ятою та шостою Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до положень статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною 1 статті 12 цього Закону. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Таким чином, законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, у тому числі й відшкодування моральної шкоди.

За відсутності підстав для застосування частини 1 статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини 6 цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Стягнення моральної шкоди позивач обґрунтовував тим, що працівник відповідача - поліцейський протиправно склав відносно нього протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, чим завдав моральних страждань, внаслідок яких погіршився стан його здоров`я.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. (Позиція Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 жовтня 2019 року по справі №569/1799/16-ц, та у постанові від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17)

У зв`язку з тим, що підставою для відшкодування шкоди є складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та як наслідок закриття судом провадження у справі про адміністративне правопорушення, даних про застосування до позивача адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу судом установлено не було, тому до даних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 1174 ЦК України.

Враховуючи вище зазначені судові рішення, якими провадження у справі про адміністративні правопорушенні відносно ОСОБА_1 були закриті у зв`язку із відсутністю складів адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122 частиною 1, 130 частиною 1 Кодексу про адміністративні правопорушення України, суд приходить до висновку, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а отже таким діями позивачу завдано моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється незалежно від вини.

Доводи представника відповідача Головного управління Національної поліції у Херсонській області відносно того, що складення протоколу про адміністративне правопорушення не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, суд не приймає до уваги, так як закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності, що є підставою для відшкодування йому моральної шкоди, пов`язаної з необхідністю відновлення його прав.

Як зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність спричиненої позивачу незаконними діями працівників патрульної поліції моральної (немайнової) шкоди, однак при визначені її розміру суд враховує характер спричинених йому моральних страждань, які полягали у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з неправомірним винесенням стосовного нього постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та складанням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків, звернення до лікаря за медичною допомогою, окрім того він вимушений був витрачати додатковий час та зусилля для захисту своїх прав, а саме йому прийшлося доводити у суді свою невинуватість у вчиненні інкримінованих йому правопорушень. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості та визначає розмір такої шкоди в сумі 4000 грн., відшкодування яких підлягає за рахунок коштів державного бюджету.

Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення витрат на правову допомогу, то ці вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи зі слідуючого.

Конституційний Суд України в пункті 3.2 рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 року зазначив, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Також Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Положеннями пункту 4 статті 3, пункту 4 статті 4 «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено відшкодування сум, сплачених громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом

Із долучених представником позивача доказів слідує, що між ОСОБА_1 та адвокатом Загоруйком Г.А. 6 травня 2020 року був укладений договір про надання правової опомоги № 48/2020 .

Відповідно до пункту 1.2. договору адвокат зобов`язався надати клієнту послуги щодо розгляду Білозерським районним судом Херсонської області адміністративної справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Із Акту № 48/2020/648/1346/20 від 2 вересня 2020 року наданих послуг за договором про надання правової допомоги № 48/2020 від 6 травня 2020 року, рахунку фактури №48/2020/648/1346/20 від 13 серпня 2020 року та квитанції до прибуткового касового ордеру без номера від 13 серпня 2020 року, постанови Білозерського районного суду Херсонської області від 31 липня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 була надана правова допомога у зв`язку з притягненням його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ним сплачено за таку допомогу 11 807 грн 50 коп.

Таким чином, заявлена до відшкодування сума є витратами, які позивач поніс для відновлення свого порушеного права.

Одночасно суд, вважає, що ця сума підлягає зменшенню на суму 1889 грн 20 коп. (одне судове засідання), виходячи з того, що позивачем не надано суду доказів щодо участі адвоката у судовому засіданні 9 червня 2020 року.

Європейський суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином до стягнення підлягає сума в розмірі 9918 грн 30 коп., яка є витратами, які позивач поніс для відновлення свого порушеного права (незаконне притягнення до адміністративної відповідальності).

Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення матеріальної шкоди, а саме коштів на лікування, то ці вимоги не підлягають задоволенню виходячи зі слідуючого.

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В обгрунтування позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди представник позивача посилався на те, що в результаті притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у нього погіршився стан здоров`я, він вимушений був витрачати кошти на придбання ліків та супутніх товарів. Загальна сума матеріальних збитків склала 4 145 грн 50 коп.

На підтвердження позовних вимог представником позивача надано копії: титульного листа медичної карти амбулаторного хворого, із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові особи ( ОСОБА_1 ), дати народження та місця проживання (а.с. 9); чотири квитанції, аркуш паперу із зазначенням назв медпрепаратів (а.с.11): аркуш паперу в якому йдеться мова про огляд хворого 6 травня 2020 року о 14 год. 50 хв. та 9 травня 2020 року (а.с. 12), аркуш паперу датований 10 серпня 2020 року, який частково підлягає читанню та на звороті є запис зроблений 11 жовтня 2020 року, який також частково підлягає читанню (а.с. 13).

Однак представником позивача не надано належних та допустимих доказів щодо наявності причинного зв`язку між притягненням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтями 122 частиною 1, 130 частиною 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та погіршенням стану здоров`я.

Записи лікаря на аркуші справи 12 зроблені зі слів хворого, при цьому лікарем- завідувачем амбулаторії не зроблено висновків, що діагноз який було вставлено ним зокрема артеріальна гіпертензія (інше не підлягає читанню), судинний криз стався внаслідок притягнення його до адміністративної відповідальності. Інші записи датовані 9 травня 2020 року та 10 серпня 2020 року не зрозуміло ким зроблені, окрім того не зрозуміло на підставі яких медичних досліджень був встановлений діагноз: ситуаційний невроз.

Надані фіскальні чеки на загальну суму 4120 грн 50 коп. не є належними доказами, так як не містять які саме медичні препарати були придбані та в якій кількості, відповідно до рецепту лікаря, який до матеріалів справи не долучено.

Перелік медичних препаратів, який міститься на аркуші справи 11 не є рецептом, так як не підписаний лікарем та не скріплений печаткою лікаря.

Також не підлягає стягненню оплата послуг за наркологічне освідування, так як долучена квитанція на суму 25 грн. не містить інформації, що ці кошти були сплачені саме за освідування, та отримувачем коштів є Херсонське РУ, а не Комунальна установа «Обласний наркологічний диспансер» ХОР.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судові витрати в сумі 2887 грн 44 коп підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Одночасно, з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1 828 (одна тисяча вісімсот двадцять вісім) грн 56 коп., оскільки при зверненні до суду позивач судовий збір не сплачував, а ухвалою судді від 15 березня 2021 року йому було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по справі.

Керуючись статтями статтею 56 Конституції України, статтями 4,7, 12, 13, 81, 89, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, статтями 15, 23, 1166, 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Херсонській області про відшкодування витрат на правову допомогу та стягнення матеріальної і моральної шкоди- задовольнити частково.

Стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) 9918 (дев`ять тисяч дев`ятсот вісімнадцять ) гривень 30 копійок сплачених ОСОБА_1 у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги та 4000 (чотири тисячі) гривень моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1 828 (одна тисяча вісімсот двадцять вісім) гривень 56 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду учасниками процесу, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Сокирко Л.М.