У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2021 Справа №607/3798/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сливки Л.М

за участі секретаря судового засідання Хамелко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі подання головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Іваніцької І.Ю., заінтересована особа ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) Іваніцька Ю.І. за погодженням із начальником Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) Володимиром Банахом звернулась до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, до виконання ним своїх зобов`язань за рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/3798/19. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що на виконанні у Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) перебуває зведене виконавче провадження ВП №60101528 з примусового виконання виконавчого листа №607/3798/19 від 14 травня 2019 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 44814,87 гривень неповернутого боргу за договором позики. 26 червня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття ВП №59630275 та надіслано сторонам виконавчого провадження. 25 липня 2019 року винесено постанову про арешт майна боржника №59630275 та внесено обтяження у Державні реєстри. 07 листопада 2019 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та надіслано банківським установам для виконання, для відома сторонам виконавчого провадження. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області, ОСОБА_2 зареєстрований АДРЕСА_1 . Згідно відповіді Управління Держпраці у Тернопільській області встановлено, що за боржником технологічні транспортні засоби не зареєстровані. Згідно відповіді Головного управління держпродспоживслужби у Тернопільській області встановлено, що за боржником сільськогосподарська техніка чи інші механізми не зареєстровані. З відповіді Управління державної міграційної служби в Тернопільській області випливає, що ОСОБА_2 документований паспорт громадянина України для виїзду за кордон: серії НОМЕР_1 та відповіді Державної прикордонної служби № від 08 лютого 2021 року боржник перетнув кордон 11 грудня 2020 року. Згідно відповіді TOB «ABC Реєстр» встановлено, що цінні папери у депозитарній установі TOB «ABC Реєстр» за боржником не зареєстровано. Згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС у Тернопільській області встановлено, що за боржником транспортних засобів не зареєстровано. Згідно відповіді Пенсійного фонду України інформація про місце роботи боржника за трудовими та цивільно-правовими договорами, а також про отримання боржником пенсії відсутня. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта випливає, що боржнику, ОСОБА_2 належить: 1/3 квартири по АДРЕСА_1 , яка перебуває в іпотеці, згідно іпотечного договору №12838 від 27.11.2007 року ТзОВ «Укрпромбанк». Згідно відповіді Держгеокадастру за боржником земельні ділянки не зареєстровані. Згідно відповіді Державної фіскальної служби України від 12.01.2021 року інформація про місце роботи боржника, а також про відкриті рахунки в банках чи банківських установах відсутня. 14 січня 2021 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що вхідні двері квартири ніхто не відчинив про, що складено акт державного виконавця. 18 вересня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження №60101528. Відтак, державний виконавець стверджує, що ухилення від виконання зобов`язань може вчинятися як в діяльності так і в бездіяльності. При цьому, боржник ( ОСОБА_2 ) не вчинив жодних дій спрямованих на виконання судового рішення, хоча знав про виконавче провадження, про свій обов`язок виконати рішення суду, що підтверджується його поясненням. Також, вказує, що боржник має можливість добровільно, частково виконувати рішення суду оскільки неодноразово перетинав кордон. Тому, оскільки боржник має паспорт громадянина України для виїзду за кордон та перетинає його, на думку державного виконавця, існує загроза того, що ОСОБА_2 виїде за межі України, що унеможливить примусове виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/3798/19 від 14 травня 2019 року. З цих підстав просить подання задовольнити.

Дослідивши матеріали подання, суд встановив такі обставини:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2019 року, ухваленого у цивільній справі №607/3798/19 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та стягнуто із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 суму неповернутого боргу за договором позики в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) євро, що еквівалентно 44046, 47 (сорок чотири тисячі сорок шість) гривень 47 копійок, а також 768,40 гривень судового збору.

На виконання вказаного рішення суду Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було видано виконавчий лист №607/3798/19.

25 травня 2019 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Бистрицьким О.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59630275 з примусового виконання виконавчого листа №607/3798/19 виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 суму неповернутого боргу за договором позики в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) євро, що еквівалентно 44046, 47 (сорок чотири тисячі сорок шість) гривень 47 копійок, а також 768,40 гривень судового збору.

У матеріалах подання наявне лише супровідне повідомлення від 25 липня 2019 року про направлення вказаної постанови боржнику та стягувачу, однак відсутні докази направлення та отримання боржником ОСОБА_2 вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження.

25 липня 2019 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Бистрицьким О.А. винесено постанову про арешт майна боржника ВП №59630275, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 44814,87 гривень.

Доказів направлення та отримання боржником ОСОБА_2 вказаної постанови про арешт майна боржника матеріали подання не містять.

17 жовтня 2019 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Бистрицьким О.А. винесено постанову про арешт коштів боржника ВП №59630275, якою накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_2 , які містяться на рахунках у АТ «Альфа-Банк» у м. Києві НОМЕР_2 та у Тернопільській філії АТ КБ «ПриватБанк» у м. Тернополі НОМЕР_3 .

Однак, доказів направлення та отримання боржником ОСОБА_2 постанови про арешт коштів боржника від 17 жовтня 2019 року державним виконавцем суду не надано.

07 листопада 2019 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Іваніцькою І.Ю. винесено постанову про арешт коштів боржника ВП №59630275, згідно якої накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_2 , що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику.

У матеріалах подання відсутні докази направлення та отримання боржником ОСОБА_2 вказаної постанови.

До подання долучено вимогу державного виконавця за №71302, яка не містить дати її складення, адресовану ТВП ГУНП у ТО, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , у якій зобов`язано ОСОБА_2 бути присутнім 16 січня 2020 року об 11 годині на місці проведення виконавчих дій, забезпечити безперешкодний доступ до майна, що знаходиться по АДРЕСА_1 , для проведення його опису з метою його подальшої реалізації в рахунок погашення боргу.

Докази направлення та отримання боржником ОСОБА_2 вказаної вимоги державного виконавця відсутні.

Також, у матеріалах подання наявний виклик державного виконавця за №71303,без зазначення дати, яким зобов`язано ОСОБА_2 з`явитися до державного виконавця 08 лютого 2021 року о 11 годині.

При цьому, доказів щодо того, що боржнику ОСОБА_2 направлявся вказаний виклик та був ним отриманий державним виконавцем суду не надано.

Згідно наданих на запит державного виконавця відповідей із Міністерства внутрішніх справ України від 12 січня 2021 року та 08 лютого 2021 року за боржником ОСОБА_2 транспортні засоби не зареєстровані.

Відповідно до відповідей Державної фіскальної служби України від 12 січня 2021 року та від 08 лютого 2021 року інформація про джерела отримання доходів боржника ОСОБА_2 відсутня.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 08 лютого 2021 року ОСОБА_2 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 та здійснив перетин кордону (виїзд) 11 грудня 2020 року.

Як убачається із відповідей Пенсійного фонду України № від 12 січня 2021 року та № від 12 січня 2021 року інформація про місце роботи боржника за трудовими та цивільно-правовими договорами, а також про отримання пенсії боржником ОСОБА_2 відсутня.

Суд, розглянувши подання, вивчивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до положень статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 441 ЦПК України Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

В силу вимог п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Положеннями п. 19 ч. 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З аналізу зазначених норм матеріального та процесуального права вбачається, що подання про обмеження у праві виїзду за межі України вноситься виконавцем у разі ухилення боржника від виконання судового рішення, розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, а тому саме на останнього покладається тягар доказування.

Державний виконавець повинен довести факт свідомого ухилення боржника від виконання судового рішення, яке полягає: в утриманні від виконавчих дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не наданні у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про доходи та майно, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; в несвоєчасній явці за викликом державного виконавця; в ненаданні письмового повідомлення про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Згідно з вимогами ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Положеннями ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

У справі "Гочев проти Болгарії" ("Gochev v. Bulgaria" від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі; по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. З ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції; і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

При цьому, при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Застосування обмеження у праві виїзду громадянина за межі України, може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом заходів примусового виконання рішення.

Як вбачається із змісту подання, державний виконавець обґрунтовує подання тим, що боржник рішення суду не виконує.

Однак, сам по собі факт невиконання рішень суду не є підставою для обмеження особи у праві виїзду за межи території України.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази направлення боржнику ОСОБА_2 та отримання ним копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 25 липня 2019 року, постанови державного виконавця про арешт майна боржника від 25 липня 2019 року, постанов державного виконавця про арешт коштів боржника від 17 жовтня 2019 року та від 07 листопада 2019 року.

Крім цього, у матеріалах подання відсутні будь-які докази на підтвердження того, що державним виконавцем було направлено виклики боржнику з метою з`явитись до державного виконавця, надати пояснення щодо невиконання рішення суду, отримання їх боржником та доказів ухилення боржником від виконання рішення суду та законних вимог державного виконавця.

Суд критично сприймає викладені у поданні доводи державного виконавця про те, що боржник обізнаний про наявність відкритого відносно нього виконавчого провадження, що підтверджується його поясненнями. Жодних доказів на підтвердження вказаних доводів, та зокрема письмових пояснень боржника, державним виконавцем суду не надано.

Державним виконавцем не обґрунтовано, яким чином, застосування до боржника обмеження у праві виїзду за межі України буде сприяти виконанню рішень суду та погашенню заборгованості.

Відтак, факт ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, яке на думку державного виконавця виражається у бездіяльності боржника, не доведений представником ДВС належними, достовірними та достатніми доказами за європейським стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Доводи державного виконавця, зазначені у поданні, зокрема про те, що боржник не виконує рішення суду та жодних заходів щодо його виконання не вживає, не свідчить про свідоме ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання рішення суду.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що встановлені законом підстави для задоволення подання головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Іваніцької І.Ю., заінтересована особа ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 відсутні, відтак в його задоволенні необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 260, 261, 268, 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Іваніцької І.Ю., заінтересована особа ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення повного тексту ухвали суду 11 лютого 2021 року.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка