Номер провадження 2-о/754/72/21
РІШЕННЯ

Іменем України

11 лютого 2021 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі - Пітулько О.О.

у відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: участі та виконання нею заходів з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони з 26 квітня 1986 рік.

Свої вимоги мотивувала тим, що є інвалідом ІІ групи довічно, внаслідок виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, безпосереднім учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, що підтверджується відповідним посвідченням. На момент аварії у 1986 році займала посаду завідуючої гуртожитком № 19 Чорнобильської АЕС, крім того була залучена до складу невоєнізованого формування Цивільної оборони та виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 26.04.1986 р.

З метою реалізації свого права, заявник 30.11.2020 року звернулась до Управління праці та соціального захисту населення із заявою про видачу їй посвідчення інваліда війни, для чого надала всі необхідні документи, але їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту її залучення та виконання нею робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у складі формувань Цивільної оборони згідно з наказом чи розпорядженням.

На підставі викладеного, заявник вимушена звернутися до суду з даною заявою та просить встановити факт її участі та виконання заходів по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованих формувань Цивільної оборони 26.04.1986 р.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 р. відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання заявник (представник заявника) не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлено своєчасно та належним чином. Заявником подано заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує вимоги заяви та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, повідомлені про час та дату розгляду справи належним чином, в поданій суду заяві просили вирішити спір на підставі поданих доказів за відсутності представника.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що доводи заявника знайшли своє підтвердження і заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у 1986 році займала посаду завідуючої гуртожитком № 19 Чорнобильської АЕС.

Відповідно до експертного висновку від 21.06.1993 року та Висновку МСЕК, заявник ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, постраждалим 1-ї категорії, має ІІ групу інвалідності довічно, у зв`язку з роботою по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС.

ОСОБА_1 звернулась до заінтересованої особи з заявою про встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.

Листом Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 02.12.2020 року № 35-4369 ОСОБА_1 відмовлено в надані статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення, оскільки надані нею документи не підтвердили факт залучення та виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно - правових актів з питань Цивільної оборони, зокрема, - Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого 18.03.1976 року Постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111 та Положення про невоєнізовані формування Цивільної оборони та норми оснащення їх матеріально-технічними засобами, яке введено в дію наказом начальника Цивільної оборони СРСР, в кожному міністерстві, відомстві або іншому центральному органі виконавчої влади, а також на підприємствах, в установах та організаціях за територіально - виробничим принципом створювались система, служби та формування Цивільної оборони. Формування ЦО, в тому числі і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварії, катастроф і стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Відповідно до чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно- правових актів з питань Цивільної оборони, зокрема - Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого 18.03.1976 року Постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111, та Положення про невоєнізовані формування Цивільної оборони та норми оснащення їх матеріально-технічними засобами, яке введено в дію наказом начальника Цивільної оборони СРСР - заступника Міністра оборони СРСР від 06.07.1975 року №90, в кожному міністерстві, відомстві або іншому центральному органі виконавчої влади, а також на підприємствах, в установах та організаціях за територіально - виробничим принципом в усіх населених пунктах та всіх об`єктах народного господарства, створювались система, служби та формування Цивільної оборони. До складу невоєнізованих формувань Цивільної оборони зараховуються в обов`язковому порядку громадяни СРСР: чоловіки у віці від 16 до 60 років та жінки від 16 до 55 років, за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

При цьому, жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов`язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони.

Таким чином, особи, які залучались до складу формувань Цивільної оборони у травні 1986 року, інвалідність яких пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за наявності документів, підтверджуючих право на отримання статусу інваліда війни, мають право отримати такий статус з видачею відповідного посвідчення.

Крім того, відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією Чорнобильської катастрофи.

Підставами для визнання особи інвалідом війни є наявність двох складових умов: 1) особа повинна бути залучена до складу формувань цивільної оборони; 2) особі повинен бути встановлений статус особи, яка стала інвалідом внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, факт участі та виконання ОСОБА_1 заходів по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованих формувань цивільної оборони 26.04.1986 р., доведено зібраними по справі доказами.

Підтвердження вказаного факту необхідно заявнику для встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.

Відповідно до ч.2 п.5 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення факту, що має юридичне значення- задовольнити.

Встановити факт участі та виконання заходів ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка смт. Борисовка, Борисовського району Белгородської області, громадянка України, РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованих формувань Цивільної оборони 26 квітня 1986 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: