Справа № 308/5681/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання - Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання права користування на житлове приміщення, визнання незаконним та скасування пункту рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради та зобов"язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом у якому зазначила, що 23.11.2018 року вона з членами своєї сім`ї звернулась до органу приватизації - Ужгородської міської ради з заявою про приватизацію за ними житлового приміщення площею 68,10 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , в якому вони проживають з 2007 року на підставі ордера № 38 від 05.11.2007 року. До заяви додані всі необхідні документи. 27.12.2018 року рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 375 «Про приватизацію державного житлового фонду» їй та членам її сім`ї було відмовлено в передачі у власність шляхом приватизації житлового приміщення АДРЕСА_1 , у зв`язку з некомплектністю та невідповідністю поданих документів.

Позивач вказує, що відповідач приймаючи рішення про відмову в приватизації їй та членам її сім`ї житлового приміщення за вказаною адресою, грубо проігнорував вимоги Конституції України та наведених норм Законів України, що регламентують порядок приватизації державного житлового фонду, не взяв до уваги, що за вказаною адресою вона та члени її сім"ї проживають з 2007 року на підставі ордера №38 від 05.11.2007 року, згідно договору найму житлового приміщення в гуртожитку № 38 від 05.11.2007 року вона є наймачем житлового приміщення в гуртожитку за адресою по АДРЕСА_1 та те, що у 2008 році з письмового дозволу балансоутримувача ОКП "Будинку управління" Обласної державної адміністрації та погодження архітектури містобудування і виконкому Ужгородської міської ради нею, за власні кошти проведено реконструкцію житлового приміщення площею 68,10 кв.м., за вищевказаною адресою (раніше будинок АДРЕСА_1 ). Також з дозволу відповідних органів нею та членами її сім`ї було окремо облаштовано водо-, газо-, електропостачання та каналізацію, з встановленням та опломбуванням окремих лічильників та окремого входу з вулиці до його житлового приміщення, що підтверджується актом обстеження від 10.11.2016 року, у відповідності до якого порушень при реконструкції не виявлено. Не не взято до уваги те, що ні нею ні членами її сім`ї право на безоплатну приватизацію не використовувалось. Не взято до уваги понесені матеріальні витрати на покращення умов житлових приміщень вказаного гуртожитку. Орган приватизації безпідставно відмовив їй та членам її сім`ї в передачі у власність шляхом приватизації житлового приміщення АДРЕСА_1 у зв`язку з некомплектністю та невідповідністю поданих документів, не дивлячись на те, що такі були надані відповідно до вимог наказу №114 від 10.05.2018 року за № 611/32113 «Про порядок затвердження змін до Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян.

Вказує, що у відповідності до зазначеного наказу, нею були надані відповідачу разом з заявою про приватизацію, всі необхідні документи, а тому орган приватизації повинен був прийняти позитивне рішення при розгляді заяви про приватизацію, а вимог щодо надання додаткових документів відповідач не ставив, хоча мав докази законності проживання тривалий час позивача за вказаним приміщенням гуртожитку.

Представник позивача 27.09.2021 року подала до суду заяву про уточнення позовних вимог.

А тому на підставі наведенного, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 27. 09.2021 року позивач просить визнати за нею право користування на житлове приміщення гуртожитку АДРЕСА_1 , визнати незаконним та скасувати пункт 3.1 рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 27.12.2018 року № 375 «Про приватизацію державного житлового фонду», зобов"язати посадових осіб виконавчого комітету Ужгородської міської ради провести приватизацію житлового приміщення № 4 житловою площею 68,10 кв.м.у гуртожитку по АДРЕСА_1 , на її ім"я.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з"явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача.

Представник відповідача у судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

В матеріалах справи наявний відзив на позов відповідно до якого відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та аналізуючи в сукупності надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.

Відповідно до ст.2 цього Закону до об`єктів приватизації, серед інших, віднесено житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції). Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно з ч.1 ст.3 зазначеного Закону приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Відповідно до ч.3 ст.9 Житлового кодексу України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які тривалий час на законних підставах проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, врегульовані Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», відповідно до ст.1 якого сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Сфера дії Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» поширюється на гуртожитки, які є об`єктами права державної та комунальної власності.

Відповідно до ст.4 цього Закону громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради. Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

На підставі п.7 ст.5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється шляхом: а) безоплатної їх передачі громадянам з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; б) продажу надлишків загальної площі жилих приміщень громадянам України, які мешкають у них і на яких поширюється дія цього Закону.

Відповідно до п.п.2, 14 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 26.12.2009 року, жилі приміщення у гуртожитку - приміщення гуртожитку, призначені для проживання громадян (кімнати, жилі блоки, секції). Передача квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, які на момент набрання чинності Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» перебували у комунальній власності, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Громадяни, які проживають у гуртожитках, що перебувають у власності підприємств, установ, організацій, утворених у процесі корпоратизації чи приватизації, набувають право на приватизацію займаних жилих приміщень після передачі таких гуртожитків у комунальну власність за умови, що вони фактично проживають у таких гуртожитках правомірно і тривалий час (не менше п`яти років).

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Відповідно до п.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Судом встановлено, що на підставі договору № 38 від 05.11.2007 року про найм житлового приміщення в гуртожитку по АДРЕСА_1 видано ОСОБА_1 ордер №38 на право зайняття разом зі своєю сім"єю житлової площі в гуртожитку по АДРЕСА_1 , поверх І-й, кімнати № 17,18,19,20,21,22,23,25, загальною площею 68,8 кв.м.

Згідно вказаного ордеру до складу сім"ї ОСОБА_1 входять: син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також, як встановлено, згідно акту обстеження житлових та нежитлових приміщень гуртожитку по АДРЕСА_1 , від 10.11.2016 року громадянці ОСОБА_1 рішенням виконкому від 20.02.2008 року № 50 надано дозвіл на реконструкцію житлових приміщень (поз. 17,18,19,20,21,22,23,25), які знаходяться в наймі в гуртожитку по АДРЕСА_1 за згодою наймодавця (обласного комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель»). На підставі цього рішення забудовником отримано архітектурно-планувальне завдання № 80 від 05.03. 2008 року, яке затверджено головним архітектором міста, розроблено проект та отримано дозвіл на виконання будівельних робіт № 126 від 19.03.2008 року, виданим інспекцією ДАБК у Закарпатській області. При перевірці комісією на відповідність виконаних будівельних робіт по реконструкції житлових приміщень проектній документації з`ясовано, що роботи виконані відповідно до проекту. Розміщення санвузлів відповідає проекту. Відхилень не виявлено.

Маючи намір приватизувати займані разом з сім`єю житлові приміщення, ОСОБА_1 23.11.2018 року звернулася до центру надання адміністративних послуг Ужгородської міської ради із відповідною заявою про приватизацію житлового приміщення №4, площею 68.10 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 3.1.5. рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради №375 від 27.12.2018 року «Про приватизацію державного житлового фонду», ОСОБА_1 та членам його сім`ї відмовлено в передачі у власність шляхом приватизації житлового приміщення АДРЕСА_1 , у зв`язку з некомплектністю та невідповідністю поданих документів (вимоги Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 року, із змінами пункти 4,17-20).

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та пунктами 13, 14 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 , приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Пунктом 17 Положення встановлено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається до органу приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Пунктом 18 Положення затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи слідує, що позивач звертаючись до органу приватизації, до заяви про приватизацію спірного нерухомого майна, додала усі необхідні документи.

Таким чином позивач виконала вимоги пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 та надала відповідні документи.

З урахуванням викладеного, відмова органу приватизації користувачам житлового приміщення у приватизації займаного ними спірного житлового приміщення є безпідставною та порушує їхні права на житло.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із ч.11 ст.8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 цього Кодексу передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із п.10 ч.2 ст. 16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити у спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Окрім того, суд звертає увагу, що незаконними рішенням та діями відповідача, позивача було позбавлено права на приватизацію в порушення вимог та положень ст. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу.

Стаття 1 Першого протоколу Конвенції передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 18 Конвенції обмеження, які дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Набуття квартири у приватну власність повязане із майновим правом у контексті тлумачення Європейським Судом з прав людини ст.1 Протоколу 1 до Європейської конвенції з прав людини поняття майно, оскільки існує у вигляді вимог, стосовно яких позивач наводить доводи, що він має сподівання, котрі ґрунтуються на законодавчих нормах, на набуття права володіння, користування, розпорядження. Такі сподівання виникли у позивачів з моменту надання їм житла в користування та його виключення із числа службового.

Частинами 1, 2 статті 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, з метою захисту порушених житлових прав.

На підставі ст.ст.1, 5, 8 «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.9 ЖК Української РСР, ст.ст.15, 16, 21, 345 ЦК України та керуючись ст. ст.10, 12, 76-81,223,263,265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання права користування на житлове приміщення, визнання незаконним та скасування пункту рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право користування на житлове приміщення №4, у гуртожитку по АДРЕСА_1 .

Визнати незаконним (протиправним) та скасувати п. 3.1.5 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 27.12.2018 року № 375 «Про приватизацію державного житлового фонду», яким відмовлено в передачі у власність шляхом приватизації гр. ОСОБА_1 та членам її сім`ї, житлового приміщення АДРЕСА_1 , у зв`язку з некомплектністю та невідповідністю поданих документів.

Зобов`язати посадових осіб виконавчого комітету Ужгородської міської ради провести приватизацію житлового приміщення, №4, загальною площею 68,10 кв.м., у гуртожитку, по АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 .

Стягнути з виконавчого комітету Ужгородської міської ради, ), місцезнаходження: 88000, Закарпатська обл., місто Ужгород, пл. Поштова, 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , суму сплаченого судового збору в розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.) грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А. Придачук