Справа №751/6615/20
Провадження №2/751/376/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Яременко І. В.

секретаря Клименко К. Є.

за участю представника відповідача Косової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до прокуратури Чернігівської області, в якому просить: стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що 21.10.2015 рішенням Ніжинського міськрайсуду Чернігівської області стягнуто з ОСОБА_2 , її колишнього чоловіка, на користь ОСОБА_3 борг згідно боргових розписок від 11.03.2006 та 10.04.2008. Маючи підозру у підробці ОСОБА_2 боргових розписок, вона подала до Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області заяву про вчинення кримінального правопорушення, відповідно до якої були внесені відомості до ЄРДР за № 001945 від 21.11.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. 24.11.2017 ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області був відведений прокурор з підстав бездіяльності та затягування досудового розслідування, зокрема, шляхом надання необґрунтованих вказівок слідчому. Враховуючи подальшу бездіяльність органу прокуратури, було ініційоване клопотання про внесення відомостей до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, оскільки закінчувався строк притягнення до кримінальної відповідальності за попередньою кваліфікацією. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.06.2018 було зобов`язано Ніжинську місцеву прокуратуру внести відомості до ЄРДР. Постановою від 21.06.2020 слідчим СВ Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області винесено постанову про закриття кримінального провадження. 31.08.2020 ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайсуду постанова слідчого була скасована. Вважає, що відповідачем фактично не забезпечено виконання жодних слідчих (розшукових) дій, всі дії відповідача в даному кримінальному провадженні направлені на затягування розслідування та/або нездійсненні його взагалі. Таким чином, бездіяльністю відповідача їй було заподіяно моральну шкоду, все вищевикладене пригнічує честь та гідність її як громадянки України та змушує відчувати незахищеність від органів державної влади, на які покладені завдання захисту від кримінальних правопорушень. Саме з цих міркувань позивач оцінює та просить стягнути моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. В обґрунтування заявлених вимог посилається на ст.ст. 1167, 1174, 1176 ЦК України.

Ухвалою судді від 06.10.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

06.11.2020 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, посилаючись на відсутність належних доказів незаконності рішень, дій чи бездіяльності прокуратури, недоведеність факту заподіяння шкоди позивачу та причинного зв`язку між ними, необґрунтованість розміру такої шкоди та підстав для її стягнення (а.с. 34-39).

Ухвалою суду від 24.12.2020 замінено відповідача на Чернігівську обласну прокуратуру, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що за заявою ОСОБА_4 21.11.2015 Ніжинським ВП ГУНП в Чернігівській області були внесені відомості в ЄРДР за №0001945, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, в якому вона визнана потерпілою, що не оспорюється сторонами у цій справі.

24.11.2017 ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області був відведений прокурор Ніжинської місцевої прокуратури Хоменко В.М. від участі у даному кримінальному провадженні, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України (а.с.9-10)

21.08.2018 ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність Ніжинської місцевої прокуратури щодо невнесення відомостей за зверненням скаржника до ЄРДР задоволено, зобов`язано уповноважених осіб Ніжинської місцевої прокуратури внести за заявою представника потерпілої ОСОБА_4 від 07.06.2018 відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України до ЄРДР та розпочати досудове розслідування (а.с. 12)

21.06.2019 слідчий СВ Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області Івашко О.М. виніс постанову про закриття об`єднаного кримінального провадження № 0001945 від 21.11.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 192, ч. 4 ст. 190 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 192 КК України (а.с. 14-15)

Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 31.08.2020 скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову слідчого Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області Івашка О.М. від 18.06.2020 про закриття кримінального провадження №0001945 від 21.11.2015 скасовано, матеріали кримінального провадження повернуто до СВ Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області для продовження досудового розслідування (а.с. 16-18)

У статтях 55,56 Конституції України закріплено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом..

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків.

Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою, її розмір.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Відповідно до ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Аналіз наведених норм та обставин справи приводить суд до висновку про відсутність спеціальних підстав для застосування ст.1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, суду» для відшкодування шкоди.

Незаконними діяннями вважають діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вищезазначених органів. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена.

За правилами ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пунктів 3 4, 5, 10, 14 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Також що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Оскільки для виникнення зобов`язання по відшкодуванню шкоди в порядку ст.ст. 1176, 1174, 1167 ЦК України необхідна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу дізнання, попереднього (досудового) слідства та їх посадових осіб, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов`язком позивача (ст.ст. 12, 81 ЦПК України), то позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також докази наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

Рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2001 від 23 травня 2001 року кримінальне судочинство визнано як врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх Конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Порядок проведення досудового розслідування, повноваження органу досудового розслідування та прокурора при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, перевірка дотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування регламентовано Кримінальним процесуальним кодексом України.

Підставою для стягнення моральної шкоди позивач визначає бездіяльність відповідача щодо виконання вимог КПК про неупереджене та швидке слідство у кримінальних провадженнях, однак будь-якого рішення, що набрало законної сили, про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності відповідача, позивачем суду не надано. Крім того, у кримінальному провадженні, на яке посилається позивач, досудове розслідування триває, остаточне процесуальне рішення не прийняте, що, на думку суду, свідчить про передчасне звернення до суду з даним позовом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 ЦПК України).

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, всупереч вимогам ст.12, 13, 81 ЦПК України позивачем не надано доказів, які б підтверджували наявність моральної шкоди, наявність незаконних рішень, дії чи бездіяльності, процесуальних дій, що обмежують чи порушують її права та свободи, з боку відповідача, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача і шкодою, не довела належними і допустимими доказами самого факту заподіяння їй моральної шкоди заявленими діями відповідача, суму позову всупереч вимогам ЦК України не обґрунтувала, а відтак підстав для виникнення у відповідача зобов`язання по відшкодуванню моральної шкоди ОСОБА_1 суд не встановив.

Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом та у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, то суд доходить переконання, що судові витрати по сплаті судового збору необхідно віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 95, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до Чернігівської обласної прокуратури (, адреса місцезнаходження 14000, місто Чернігів, вул. Князя Чорного, 9) про відшкодування моральної шкоди, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, протягом того ж строку з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 29.01.2021

Головуючий - суддя І. В. Яременко