Провадження № 2/643/1222/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2021 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова під головуванням судді Горбунової Я.М., розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить виділити йому у власність 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 вартістю 132 000 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 30.04.2003 року між сторонами був укладений шлюб. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають.

В період шлюбу 21.07.2015 року за спільні кошти за гроші, які позивачу подарувала його матір ОСОБА_3 в розмірі 4 100 євро, і 1 500 доларів, які додала відповідач, сторони придбали на підставі договору купівлі-продажу квартиру у будинку готельного типу за адресою: АДРЕСА_2 вартість якого становила 132 000 грн. Оціночна вартість 127 800 гр.

Так як дружина позивача не мала наміру жити в Харкові, а мала намір їхати за кордон, а грошей на квартиру не вистачало довелося звертатися до неї за сумою якої бракує в розмірі 1 500 доларів, яку вона і зайняла позивачу з умовою, що квартира буде оформлена на неї. Квартира була оформлена на відповідача. У 2017 року відповідач поїхала до Португалії до брата. Між сторонами була усна домовленість, що як тільки відповідач приїде із-за кордону, вона переоформить всю квартиру на позивача, за умови повернення їй 1 500 доларів.

На сьогоднішній день сторони не домовились про порядок поділу спірної квартири.

Відповідачем відзив на позов не надано.

Дослідивши докази по справі, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у шлюбі з 30.04.2003 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Харцизького міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №89. (а.с.11)

19.09.2017 р. шлюб між сторонами розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу.(а.с.12)

З договору купівлі-продажу від 21.07.2015 р. вбачається, що ОСОБА_2 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за 132 000 грн., що є еквівалентом 6 000 доларів США.Укладення цього правочину відбувалось за згодою другого з подружжя, а саме ОСОБА_1 (а.с.7)

Тобто спірна спірна квартира була придбана відповідачем в період шлюбу.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, і кожен з подружжя має рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві власності на майно, можливе лише за його згодою.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленума Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. З ст. 368 ЦК) (435-15), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до п. 2 пп. «г» Постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня 1995 року за № 20 ( зі змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 р. за № 15) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ за позовами, зокрема про поділ спільного майна подружжя.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

За встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як судом встановлено, що квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки сторін у праві власності є рівними за недоведеністю зворотнього та право позивача підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на 1/2 частину спірної квартири.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 13, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 в порядку поділу майна подружжя.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , ІНН НОМЕР_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ..

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя: Я.М.Горбунова