РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар Крайнюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міського комунального підприємства «Херсонелектротранс» про стягнення вихідної допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Міського комунального підприємства «Херсонелектротранс» про стягнення вихідної допомоги.

В обґрунтування позову зазначивши, що наказом МКП «Херсонелектротранс» №188-к від 06.08.2018 року позивач звільнений з підприємства за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку із невиконанням МКП «Херсонелектротранс» законодавства про працю. При звільненні МКП «Херсонелектротранс» зобов`язано було виплатити позивачу вихідну допомогу в розмірі 11102,85грн. Станом на 11.06.2019 року відповідач не виплатив позивачу вихідну допомогу. У зв`язку з цим, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вихідну допомогу у розмірі 11102,85грн.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішина Ю.М. від 02.08.2019 року, прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 11.02.2021 року у задоволенні клопотання представника Міського комунального підприємства «Херсонелектротранс» про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Відповідно до ч. 5 ст.279ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

На адресу відповідача було направлено копію ухвали суду від 02.08.2019 року та матеріали позовної заяви з додатками, які були отримані відповідачем.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що наказом Міського комунального підприємства «Херсонелектротранс» №188-к від 06.08.2018 позивач звільнений з підприємства за власним бажанням на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України у зв`язку із невиконанням МКП «Херсонелектротранс» законодавства про працю, про що свідчить запис №27 в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 .

Відповідно до частини 3 статті 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Стаття 44 цього Кодексу встановлює, що при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Частина 1 статті 116 КЗпП України передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Пред`являючи таку вимогу до власника як стягнення невиплачених сум при звільненні, працівник не зобов`язаний доводити затримки розрахунку при звільненні.

Очевидно, досить, щоб працівник пред`явив в суді тільки трудову книжку з записом про звільнення та підставу такого звільнення. Хоча в цивільному процесі кожна сторона зобов`язана доводити ті обставини, на які вона посилається (ч.1 ст.81 ЦПК України), працівник об`єктивно не зможе довести навіть факт невиплати всіх сум, тому що те, чого не було (розрахунку при звільненні) довести дуже важко або взагалі неможливо.

Власникові ж довести факт розрахунку дуже просто. Для цього він може подати до суду розрахункові документи, що підтверджують виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні та їх склад.

Відповідачем не надано доказів того, що МКП «Херсонелектротранс» при звільненні ОСОБА_1 виплатило йому вихідну допомогу в розмірі, передбаченому статтею 44 КЗпП України, а саме: не менше тримісячного середнього заробітку.

В свою чергу позивачем надані докази, що підтверджують звільнення його за ч.3 ст.38 КЗпП України та виплати йому заробітної плати та її складові.

З Індивідуальних відомостей пенсійного Фонду України, що надані щодо позивача, позивачем отримано заробітної плати за липень 2018 року 2546,07грн., за серпень 4855,83грн.

Таким чином, з наданих доказів вбачається, що до складу виплаченої позивачеві заробітної плати не входить вихідна допомога, що передбачена статтю 44 КЗпП України, а отже суд приходить до висновку, що в порушення статті 116 КЗпП України відповідач не виплатив всіх належних позивачеві сум при звільнені.

Згідно статті 1 Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» №95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Таке поняття заробітної плати, передбачене і у частині першій статті 94 КЗпП України і частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці», як винагороди, обчисленої, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Проаналізувавши положення зазначених вище Конвенції та трудового законодавства, суд дійшов висновку, що вихідна допомога є заробітною платою, що підлягає виплаті працівникові при звільненні.

Щодо розміру вихідної допомоги, яка мала бути виплачена позивачеві при звільненні, то суд погоджується із розрахунком, що наведений у позовній заяві, враховуючи зазначене нижче.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Як вбачається з Індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5, позивач працював на підприємстві менше двох календарних місяців що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто в липні 2018 року - отримав заробітну плату в розмірі 2546,07грн., в серпні 2018 року 4855,83грн.

Відповідно до запису №24 в трудовій книжці позивача, він поновлений на попередній посаді наказом №167-к від 18.07.2018 року, а звільнений - 06.08.2018 року.

Загальний розмір заробітної плати за липень та серпень 2018 року (фактично відпрацьований час) складає 2546,07+4855,83=7401,90грн.

Середня заробітна плата складає 3700,95грн. (7401,90грн./2).

Тримісячний середній заробіток складає 11102,85грн. (3700,95грн.*3).

Згідно з абзацом 5 п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року №13, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести у своєму рішенні розрахунки, з яких він визначав суми стягнення. Оскільки справляти і сплачувати податок на доходи фізичних осіб та військовий збір це обов`язок роботодавця, у резолютивний частині судового рішення визначається сума без їх утримання.

Враховуючи вище зазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України, ст.ст.44, 116 КЗпП України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Міського комунального підприємства «Херсонелектротранс» про стягнення вихідної допомоги задовольнити.

Стягнути з Міського комунального підприємства «Херсонелектротранс» (, адреса: м.Херсон, вул. Залаегерсег, 12) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) вихідну допомогу в розмірі 11102,85гривень без вирахування податків, обов`язкових внесків і платежів, що підлягають відрахуванню.

Стягнути з Міського комунального підприємства «Херсонелектротранс» (, адреса: м.Херсон, вул. Залаегерсег, 12) в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

Рішення може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції на протязі тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції до Херсонського апеляційного суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Херсонський міський суд Херсонської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Ю.М.Єпішин