КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 року м. Київ

Справа № 367/3983/21

Апеляційне провадження №22-ц/824/11766/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В. суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В. за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області постановлену під головуванням судді Мерзлого Л.В. 02 червня 2021 року у м. Ірпінь, дата складення повного тексту ухвали не зазначена, у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 02 червня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви - відмовлено.

Ухвала суд у мотивована тим, що заявником не наведено обґрунтованих обставин і не надано жодних доказів, які б підтверджували, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Не погодилась із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 , нею подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про порушення норм процесуального права, судом першої інстанції не було всебічно повно та неупереджено досліджено всі обставини справи. Зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони будь-яким особам здійснювати будівельні роботи щодо предмету спору не дасть можливості в подальшому руйнувати даний спільний будинок та проводити незаконні будівельні роботи без згоди усіх співвласників. Невжиття вищезазначених заходів забезпечення позову може спричинити подальше руйнування даного спільного домоволодіння з тяжкими наслідками, що утруднить або унеможливить стягнення завданої шкоди з відповідача, перешкодить проведенню необхідних експертиз, а також унеможливить виконання рішення суду. Вказує, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях і є незаконним.

Тому, просить її скасувати та постановити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Тому в порядку ч.2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила заборонити будь-яким особам здійснювати будівельні (ремонтні) роботи щодо предмету спору - житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та звернути ухвалу до негайного виконання. Заява мотивована тим, що невжиття таких заходів, на думку заявниці, може унеможливити реальне виконання рішення суду.

На підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 була надана Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вбачається, що вона є власником 2/20 частин житлового будинку. ОСОБА_2 , який вказаний в заяві як особа, що порушує права заявника, є власником Ѕ частини вказаного будинку. Також, за даними вказаного реєстру є і інші співвласники цього майна.

Також до заяви долучено Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається факт звернення ОСОБА_3 до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією ч.1 ст. 194 КК України, а саме ОСОБА_4 вказав на те, що в кімнаті будинку АДРЕСА_2 , пошкоджено стіни від демонтування даху та стін співвласниками частин вказаного будинку.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не наведено обґрунтованих обставин і не надано жодних доказів, які б підтверджували, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову. Крім того, в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують ринкову вартість нерухомого майна, щодо якого заявник просить застосувати заходи забезпечення позову, а тому суд позбавлений можливості перевірити чи співмірні заявлені вимоги позовним вимогам у справі.

Згідно із ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Згідно з ч.10 ст.150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Згідно з роз`ясненнями викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

З наведених обставин справи вбачається, що майбутнім предметом позову заявник вказує вимоги про відшкодування шкоди та припинення права власності відповідача ОСОБА_2 на частку у спільній власності з компенсацією, у зв`язку з неможливістю спільного користування.

Разом з тим, заявник просить заборонити здійснення іншими особами будівельних робіт щодо предмету спору. Запропоновані заявником заходи забезпечення позову стосуються не тільки відповідача, а невизначеного кола осіб, що з урахуванням наявності інших співвласників, і виходячи з заявленого предмету позову, не є співмірним.

При зверненні до суду з заявою про забезпечення позову заявником не надано жодних доказів та підтвердження вказаних нею обставин щодо заподіяння шкоди. Сам по собі факт звернення до правоохоронних органів члена її родини не свідчить про наявність порушених прав заявника.

Посилання позивача на те, що будівельними роботами їй завдається шкода не можуть бути прийнятті судом, оскільки заходи забезпечення позову покликані попередити настання наслідків, що ускладнять виконання судового рішення, що не вбачається, з огляду на заявлений ОСОБА_1 в заяві предмет позову.

Також, колегія суддів вважає, що обраний вид забезпечення позов є таким, що може обмежувати права ОСОБА_5 та третіх осіб, зокрема інших співвласників даного будинку, що не беруть участі у спорі, оскільки такі дії становлять пряме втручання у право власності, що включає в себе можливість володіти, користуватися та розпоряджатися належним майном на свій розсуд.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, дублюють доводи викладені в заяві про забезпечення позову, та фактично зводяться до незгоди заявника з висновками суду першої інстанції, однак не спростовують і не впливають на їх правильність.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 02 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 06 грудня 2021 року.