РІШЕННЯ

іменем України

11 лютого 2021 року м.Снігурівка

справа № 485/1588/20

провадження №2/485/28/21

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Бодрової О.П.

за участю секретаря с/з Літвінової Д.Ю.

учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

У листопаді 2020 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 .. Після його смерті відкрилась спадщина, у тому числі на дві земельні ділянки загальною площею 9,99 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, площею 7,87 га кадастровий номер :11:000:0020 та площею 2,12 га кадастровий номер :12:000:0024.

За життя ОСОБА_7 03 жовтня 2017 склав заповіт, згідно якого належні йому вказані земельні ділянки заповів йому площею 2,49 га, ОСОБА_5 площею 2,50 га, ОСОБА_2 площею 5,0 га.

Вказує на те, що про наявність заповіту йому стало відомо лише після звернення відповідачів до Снігурівського районного суду Миколаївської області з позовом до нього про визнання недійсним заповіту.

За наслідками розгляду справи, рішенням від 06 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Після розгляду справи він звернувся до приватного нотаріуса Снігурівського районного нотаріального округу Шульги Т.В. та 11.11.2020 року приватним нотаріусом надано письмові роз`яснення щодо пропуску ним шестимісячного строку звернення з заявою про прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що не звернувся у визначений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знав про існування заповіту, що вважає поважною причиною пропуску такого строку, ОСОБА_4 просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 тривалістю три місяці.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 позов не визнав, просив суд у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що заповідач повідомляв позивача про існування заповіту. Також і вони повідомляли позивачу про існування заповіту.

У відповіді на відзив ОСОБА_4 зазначив, що про існування заповіту він дізнався лише після отримання ухвали суду у справі №485/975/20. Посилання відповідача на те, шо заповідач та відповідачі повідомляли про існування заповіту, спростовуються поданою позовною заявою до суду про визнання заповіту недійсним, в якій відповідачі зазначають, що лише з постанови приватного нотаріуса Шульги Т.В. від 21.01.2020 року вони дізнались про те, що ОСОБА_7 склав цей заповіт.

Від інших відповідачів відзиви на позовну заяву до суду не надходили.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11 грудня 2020 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11 січня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою від 25 січня 2021 року залучено в якості співвідповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Просила суд позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві, не наполягають на стягненні з відповідачів судових витрат. Пояснила, що посилання відповідача ОСОБА_2 проте, що позивач знав про існування заповіту не підтверджується жодним доказом та є тільки його припущенням. Зауважила, що наведене також спростовується позовною заявою, з якою відповідачі звертались до суду про визнання заповіту недійсним. Звертає увагу суду на те, що позивач фактично проживає у м.Снігурівка.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд у задоволенні позову відмовити. Пояснив, що позивач їздив до батька за його життя. Коли звернулись до нотаріуса дізнались про існування заповіту. ОСОБА_4 знав про існування заповіту.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд у задоволенні позову відмовити. Пояснив, що ОСОБА_7 за життя усім казав, що подарує свої землі. ОСОБА_4 знав про існування заповіту.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, суду надав заяву, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, у зв`язку зі станом здоров`я, позовні вимоги не визнає, просить суд у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що підтримує відзив ОСОБА_2 , позивач достовірно знаючи про існування заповіту не бажає приймати спадщину.

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_8 , дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_7 03 жовтня 2017 року склав заповіт, у якому земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (державний акт на право власності на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №924408, виданий 07.05.2008 р. (площа 7,87 га) та серії ЯЕ №924410, виданий 07.05.2008 р. (площа 2.12 га)) площею 2,49 га заповів ОСОБА_4 ,1964 року народження, площею 2,50 га ОСОБА_5 ,1955 року народження, площею 5,0 га ОСОБА_2 ,1956 року народження /а.с.6,62/.

Крім того, ОСОБА_7 , склав і інші заповіти.

Так, 02 лютого 2001 року ОСОБА_7 склав заповіт, за яким заповів синові ОСОБА_2 : зобов`язав його надати право довічного проживання та користування житловим будинком і погосподарськими будівлями та спорудами в с.Нововасилівка Снігурівського району Миколаївської області ОСОБА_9 /а.с.65/.

24 жовтня 2008 року ОСОБА_7 склав заповіт, за яким заповів земельні ділянки розміщені в межах Нововасилівської сільської ради за кадастровими номерами :11:000:0020 та :12:000:0024 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 по Ѕ в рівних частках /а.с.63/.

15 березня 2011 року ОСОБА_7 склав заповіт, за яким заповів онукові ОСОБА_3 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,07 га, розташовану в межах території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (державний акт ЯЕ 924407), онуці ОСОБА_6 площею 4,63 га, розташовану в межах території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (державний акт ЯЕ 924409) /а.с.80/.

12 жовтня 2017 року ОСОБА_7 склав заповіт, яким заповів житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку надану для обслуговування житлового будинку за тією ж адресою, земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,35га ОСОБА_6 /а.с.48/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, у зв`язку із чим відкрилася спадщина на належне йому майно /а.с.39/.

26 червня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Снігурівського районного нотаріального округу Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини після смерті діда за заповітом /а.с.31/.

Цього ж дня онука спадкодавця ОСОБА_6 звернулася до приватного нотаріуса Снігурівського районного нотаріального округу Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини після смерті діда за заповітом /а.с.45/.

Крім того, цього ж дня відповідач ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Снігурівського районного нотаріального округу Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини після смерті батька за заповітом /а.с.50/.

26 червня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса з заявою про відмову від належної йому обов`язкової частки спадщини, з чого б вона не складалась, яка залишилась після смерті батька ОСОБА_7 /а.с.51/.

Цього ж дня, ОСОБА_5 звернувся до приватного нотаріуса Снігурівського районного нотаріального округу Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 за заповітом /а.с.56/.

Наведене підтверджується копією спадкової справи 26/2019.

ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 1969 року по день смерті. Разом з ним за вказаною адресою на момент його смерті ніхто не проживав, що підтверджується довідкою №371 від 24.06.2019 року, виданою Нововасилівською сільської радою Снігурівського району Миколаївської області /а.с.40/.

У період з 21 березня 2019 року по 21 вересня 2019 року позивач до нотаріуса із заявою про прийняття чи відмову від спадщини після смерті померлого ОСОБА_7 не звертався.

ОСОБА_2 та ОСОБА_5 звертались до Снігурівського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги Снігурівська міська рада про визнання заповіту недійсним, за наслідком розгляду рішенням від 06 жовтня 2020 року, яке набрало законної сили 09 листопада 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.

11 листопада 2020 року приватний нотаріус Снігурівського районного нотаріального округу Миколаївської області Шульга Т.В. на звернення ОСОБА_4 роз`яснила останньому в листі про те, що він, як спадкоємець який не знав про заповіт і пропустив строк для прийняття спадщини має право звернутися до суду з заявою про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини /а.с.114/.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що спадкодавець за життя дзвонив та казав, що збирається роздавати землі родичам. Про заповіт не казав.

Норми права які застосував суд, та мотиви їх застосування

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач не звернувся своєчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знав про існування заповіту.

Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини необхідно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Отже, суд вважає що ОСОБА_4 пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки він не проживав зі спадкодавцем на момент смерті, не є спадкоємцем першої черги за законом, а тому об`єктивно не міг знати про наявність на його ім`я заповіту.

Таким чином, у межах шестимісячного строку позивач не вчиняв дій, спрямованих на прийняття спадщини, оскільки не знав про наявність заповіту. Про існування заповіту позивачу стало відомо лише після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 81 ЦПК України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Вказуючи на обізнаність позивача про наявність заповіту, відповідачі не надали суду будь-яких доказів, які об`єктивно вказують на обізнаність спадкоємця про заповіт, складений у тому числі на його ім`я.

Крім того, рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 06.10.2020 року, яке набрало законної сили 09.11.2020 року встановлено, що ОСОБА_4 про заповіт дізнався лише з виклику до суду.

Звернення відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з позовом до суду про визнання заповіту недійсним /а.с.126/, роз`яснення нотаріуса Снігурівського районного нотаріального округу Миколаївської області від 22.01.2020 року /а.с.101/ свідчать проте, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 теж не знали до часу звернення до нотаріуса про наявність заповіту від 03.10.2017 року.

ОСОБА_4 зазначає, що він пропустив строк для прийняття спадщини, оскільки не знав про наявність заповіту на його ім`я, що і є поважною причиною пропуску строку. Докази можуть бути надані для підтвердження наявності чи відсутності певної обставини. Необізнаність є людським фактором, наявність якого не дає змоги володіти певною інформацією через незалежні від волі особи обставини, а тому вона не може бути підтверджена відповідними доказами.

В той же час факт необізнаності особи про наявність заповіту може бути спростовано шляхом надання суду інших доказів, що свідчать про протилежні обставини, однак матеріали справи таких доказів не містять.

Зокрема, дослідивши матеріали спадкової справи, судом не встановлено, що нотаріус вчиняв дії для повідомлення позивача про відкриття спадщини, здійснював виклик позивача як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

За таких обставин, суд вважає за доцільне позов задовольнити частково, за яким визначити позивачу додатковий строк саме тривалістю один місяць (з дня набрання законної сили даним судовим рішенням) для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

На підставі викладеного, ст.ст.1220,1223,1269,1270,1272 ЦК України, керуючись ст. ст.10, 12,13, 81, 259, 263, 264, 265, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_4 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) додатковий строк тривалістю один місяць (з дня набрання законної сили даним судовим рішенням) для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення з урахуванням п.п. 15.5 п.15 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд Миколаївської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 12 лютого 2021 року.

Суддя О.П. Бодрова