Справа № 214/662/19
2/214/1418/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 лютого 2021 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гринь Н.Г.,

за участю секретаря Гливук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Комунального підприємства «КРИВБАСВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення, втрат від інфляційних процесів та 3% річних, -

ВСТАНОВИВ:

23.01.2019 року представник позивача КПТМ «Кривбасводоканал» Гудзь І.О. звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила суд: стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь КП «Кривбасводоканал» заборгованість за отримані послуги з централізованого постачання холодної води в розмірі 18 295,23 грн. та 3% річних у розмірі 564,30 грн. та втрати від інфляції у розмірі 1894,30 грн.; стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762,00 грн.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що КП «Кривбасводоканал» надає послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення населенню керуючись Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідачі є споживачами послуг з питного водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 та їм щомісячно, відповідно до тарифів на вказані послуги, здійснювалося постачання холодної води і водовідведення. КП «Кривбасводоканал» надавав послуги з централізованого водопостачання, однак відповідачі в порушення ст.ст. 67,68,162 ЖК України, ст.ст. 7,9 «Про житлово-комунальні послуги», ст. 22 Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» знехтували своїми обов`язками внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.10.2014 року по 31.10.2018 року у розмірі 18 295,23 грн. 20.08.2018 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу було видано судовий наказ 214/5002/18 , але за заявою боржника судовий наказ 07.11.2018 року було скасовано та роз`яснено про можливість звернення до суду в позовному провадженні. Враховуючи порушення строків сплати наданих послуг на підставі ст. 625 ЦК України за порушення грошових зобов`язань нараховано 3% річних у розмірі 564,30 грн. та втрати від інфляції 1894,30 грн. У зв`язку з неналежним виконанням споживачами своїх зобов`язань, яку споживачі добровільно не погашають, у зв`язку з чим за захистом майнових інтересів КП «Кривбасводоканал» представник вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою від 17.02.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 34-35, суддя Чернова Н.В.).

За результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження заступника керівника апарату суду №396 від 18.05.2020 року та протоколу матеріали справи передано судді Гриню Н.Г.

Враховуючи характер та предмет спору суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву про те, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить суд розглянути справу без її участі, згодна на заочний розгляд справи.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час, місце слухання справи повідомлялись належним чином, про що свідчать поштові повідомлення.

Не погоджуючи з пред`явленими вимогами відповідач ОСОБА_2 надала відзив на позовну заяву, в якій просила: застосувати позовну давність щодо позовних вимог про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь КП «Кривбасводоканал» заборгованості за отримані послуги за період з 01.10.2014 року по грудень 2015 року у розмірі 3 959,23 грн. та відмовити у цій частині позовних вимог; застосувати позовну давність щодо позовних вимог про стягнення солідарно з відповідачів трьох процентів річних за період з 01.10.2014 року по грудень 2017 року у розмірі 511,42 грн. та відмовити у цій частині позовних вимог та відмовити у позовних вимогах про стягнення заборгованості за отримані послуги у розмірі 18 295,23 грн., 3% річних 564,30 грн., втрат від інфляції у розмірі 1894,30 грн. повністю, оскільки розрахунки надані позивачем в якості підтвердження розміру позовних вимог є повністю необґрунтованими та помилковими.

В обґрунтування відзиву вказала, що позивачем заявлено вимоги щодо невиконання відповідачами обов`язків у частині своєчасної сплати за отримані послуги з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення за період з 01.10.2014 року по 31.10.2018 року. Позовну заяву подано до суду 23.01.2019 року. Як вбачається з наданих розрахунків кінцевим строком сплати за отримані послуги за попередній період є 20 число поточного місяця. Отже, позовні вимоги за період з 01.10.2014 року по грудень 2015 року в розмірі 3959,23 грн. та трьох процентів річних у розмірі 511,24 грн. висунуті за межами позовної давності. Розмір позовних вимог щодо яких не поширюється позовна давність складає 14 268,90 грн., розмір 3% річних від суми заборгованості у межах позовної давності складає 53,06 грн.. Отже загальний розмір позовних вимог позовних вимог з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення заборгованості на які не поширюється позовна давність становить 16 216,26 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України розмір судового збору за вирахуванням позовних вимог, які висунуто за межами позовних вимог складає 1376,76 грн. Крім того, у наданих позивачем розрахунках не зазначені ані тарифи на комунальні послуги, ані норми визначені нормативно-правовими актами, затверджені відповідними уповноваженими органами та взагалі не було повідомлено споживача про зміну цін/тарифів на комунальні послуги. Також при визначенні 3% річних та інфляційних витрат не наведено правових підстав для розрахунку саме наведеним способом: не зазначено визначених законодавством діючих методик розрахунку, які повинні бути визначені уповноваженим органом. Розрахунок інфляційних витрат є помилковим, оскільки відповідно до наданих позивачем доказів індекс інфляції розрахований за інший період. З 01.12.2015 року. Отже, надані позивачем розрахунки за отримані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення, 3% річних за порушення грошового зобов`язання та втрат від інфляції є повністю необґрунтованим та невірним, а тому можуть бути взяті до уваги судом в якості доказів в обґрунтування саме такого розміру висунутих позовних вимог.

У судове засідання призначене на 02.11.2020 року відповідач ОСОБА_2 надала заяву про відкладення розгляду справи через перебування у відрядженні, у зв`язку із чим судове засідання було відкладено на 09.02.2021 року. 09.02.2021 року ОСОБА_2 повторно надала заяву про відкладення розгляду справи за станом здоров`я. При цьому, жодного разу відповідач не надала доказів поважності неявки у судове засідання.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України», «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку…».

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, враховуючи належне повідомлення відповідачів, з метою дотримання розумного розгляду справи передбаченого ст. 210 ЦПК України, суд постановив ухвалити по справі рішення на підставі наявних доказів за відсутності учасників справи.

Заяв про відкладення та інших клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є споживачами послуг, що надаються КП «Кривбасводоканал» як постачальником холодної води, за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстровані за вказаною адресою, із відкриттям за даною адресою особового рахунку № НОМЕР_1 (а.с.5, 13-15).

Між сторонами виникли правовідносини по наданню з боку КП «Кривбасводоканал» та споживанню з боку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 послуг централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України№630від 21липня 2005року (далі - Правила).

Відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" на підставі договору зокрема з індивідуальними і колективними споживачами житлово-комунальних послуг, визначеними Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Договір про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Згідно з ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації.

Положеннями ст.ст.66, 67,156, 162 ЖК України встановлено, що за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції від 01.01.2016 року), споживач зобов`язаний: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом;

Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16.

Договір про надання послуг з питного водопостачання між КП «Кривбасводоканал» та ОСОБА_4 не укладався, але житлово-комунальні послуги відповідачам надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини.

Відтак, відсутність укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення не виключає обов`язок відповідача оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку - нести відповідальність в порядку, встановленому законом.

У судовому засіданні встановлено, що розмір плати за послуги з надання централізованого водопостачання, встановлений в установленому порядку.

Так, відповідно до положень пункту 17 Правил «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ України від 21.07.2005 року №630 (далі Правил) послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку (пункт 20 Правил).

Згідно з пунктом 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Так, у квартирі АДРЕСА_2 відсутній засіб обліку оди, тому нарахування за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення здійснювались за нормативами питного водопостачання, водоспоживання та водовідведення населення м. Кривого Рогу, затвердженими рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради від 12.12.2012 року №367, Правил та Постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг .

У відповідності зі ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

20.08.2018 року за КП «Кривбасводоканал» було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості, який ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.11.2018 року скасовано (а.с.9).

Протягом періоду з 01.10.2014 року по 31.10.2018 року позивач свої зобов`язання по наданню послуг з централізованого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 виконував належним чином, однак відповідачі своєчасно та в повному обсязі оплату за спожиті ними послуги не вносили, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 18 295 грн. 23 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.7). Жодних доказів в спростування вказаних позивачем обставин судом не встановлено, а наданий розрахунок суд вважає належним та допустимим доказом, оскільки здійснений з урахуванням тарифів Тарифів у сфері централізованого водопостачання та водовідведення , затверджених Постановами НКРЕ, діючими в окремі періоди нарахування вартості спожитих послуг.

Стосовно застосування позовної давності за заявою відповідачів до позовних вимог про стягнення заборгованості, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 з метою забезпечення прогнозованості правозастосовної практики відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, який допускав можливість стягнення процентів за кредитом і пені за процентами у межах позовної давності, обчисленої за три роки (для процентів) й один рік (для пені) до дня звернення до суду. Відступаючи від зазначеного висновку Верховного Суду України, Велика Палата Верховного Суду виходила з такого.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Тому Верховний Суд звернувся до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32). ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява №14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що встановлено нормами ст. 257 ЦК України.

Згідно статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позивач звернувся до суду з даним позовом до суду 23.01.219 року та просить стягнути заборгованість з відповідача за період з 01.10.2014 року по 31.10.2018 року, однак з урахуванням заяви відповідача ОСОБА_2 , яка просить застосувати позовну давність в межах трирічного строку, суд, з урахуванням ст. 257 ЦК України, вважає, що наявні правові підставі для застосування позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за отримані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення за останні три роки до моменту звернення до суду з позовом, тобто з січня 2016 року по жовтень 2018 року (станом на дату розрахунку), що згідно з наданого позивачем розрахунку (з урахуванням проведених нарахувань в межах періоду та за мінусом перерахунків) становить 14 268 грн. 90 коп.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги КП «Кривбасводоканал» в частині стягнення за отримані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідач звернувся до суду із заявою про застосування позовної давності, а позивачем доведено факт надання послуг та наявність заборгованості відповідачів за надані послуги.

При цьому суд вважає неприйнятними посилання позивача на те, що позовна давність переривалась у зв`язку із зверненням до суду із заявою про видачу судового наказу, суд вважає неприйнятними, виходячи з наступного.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц).

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення за певними вимогами, зокрема, і про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості (пункт 3 частини першої статті 161 ЦПК України у редакції, чинній з тієї дати).

Наказне провадження як особливий спрощений вид провадження у цивільному судочинстві спрямоване на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи шляхом видачі судового наказу, що одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом, без судового засідання та без виклику заявника (стягувача) і боржника. Процес доказування для першого починається з моменту подання заяви про видачу судового наказу та закінчується прийняттям цієї заяви судом, тоді як для боржника цей процес розпочнеться, якщо він вирішить подати заяву про скасування судового наказу після отримання копії останнього. Звернення до суду із заявою про видачу судового наказу є правом, а не обов`язком особи, якій належить право вимоги, а також органів і осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (частина друга статті 160 ЦПК України у редакції, чинній з тієї дати).

Подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 523/10225/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 640/2704/16-ц і Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29 травня 2018 року у справі № 903/509/17).Новий перебіг позовної давності (після його переривання) починається наступного дня після пред`явлення позову (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц). Вказане відповідає правовій позиції викладеній Постанові Великої палати Верховного суду від 7 липня 2020 року справа №712/8916/17, провадження № 14-448цс19.

Щодо стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат.

У позовній заяві позивач вказав, що, окрім повернення боргу за надані ним послуги, відповідачі мають сплатити позивачеві три проценти річних й інфляційні втрати та надав розрахунок, згідно з яким нарахував три проценти річних й інфляційні втрати за період прострочення з грудня 2015 року до жовтня 2018 року включно.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (пункт 45)).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15).

Враховуючи, що відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання, вони на вимогу позивача повинні сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми.

З огляду на принцип диспозитивності та заявлений позивачем у розрахунку період нарахування трьох процентів річних й інфляційних втрат за період прострочення оплати послуг з травня 2016 року до жовтня 2018 року включно (а.с. 8). Разом з тим, враховуючи, що початок періоду прострочення за кожним щомісячним платежем припадає на 21 число кожного наступного місяця, таким чином слід застосовувати період з 21 лютого 2016 року по 31 жовтня 2018 року з у розмірі 3% річних 539,67 грн. та інфляційні витрати 1794,87 грн. З наведеним розрахунком суд погоджується, оскільки відповідає вимогам законодавства.

Судом не встановлено допущення будь-яких порушень надання послуг з боку КП «Кривбасводоканал». Зі скаргами про надання неякісних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення відповідачі до позивача не звертались.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ст.141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь КП «Кривбасводоканал» судовий збір в сумі 1409,60 грн. пропорційно частині задоволених вимог (80%) по 469,87 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «КРИВБАСВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення, втрат від інфляційних процесів та 3% річних задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь Комунального підприємства «КРИВБАСВОДОКАНАЛ» заборгованість за період з 01.01.2016 року по 31.10.2018 року по оплаті за послуги з централізованого постачання холодної води у розмірі 14 268 (чотирнадцять тисяч двісті шістдесят вісім) грн. 90 коп., 3% річних 539 (п`ятсот тридцять дев`ять) грн. 67 коп. та інфляційні витрати 1794 (одна тисяча сімсот дев`яносто чотири) грн. 87 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь Комунального підприємства «КРИВБАСВОДОКАНАЛ» в рівних частинах по 469 (чотириста шістдесят дев`ять) грн. 87 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням суду законної сили видати виконавчий лист для пред`явлення на виконання у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Комунальне підприємство «КРИВБАСВОДОКАНАЛ», , юридична адреса: вул. Єсеніна, 6А, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

ОСОБА_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , паспорт серія НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , паспорт серія НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Текст рішення складено 09.02.2021 року.

Суддя Н.Г. Гринь