ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3726/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді Комаревцевої Л.В.

з секретарем Гаврилюк О.В.

за участю представника позивача Лисенко В.М.

розглянувши у порядку загального позовного провадження в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5а цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном.

Позивач вказує, що відповідно до ст. 49 Закону України «Про іпотеку» набув у власність садовий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровий номер :90:841:0038, що належали ОСОБА_2 .Таким чином, позивач з 29.10.2019 є законним власником спірного нерухомого майна. Разом з тим, користуватись приміщенням, що належить Позивачу на праві власності він не може, оскільки до цього часу в ньому проживає Відповідач. У зв`язку з цим, Позивач був вимушений звернутись до суду.

31.07.2020 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, надано Відповідачу п`ятнадцятиденний термін, з дня отримання ухвали та копії позовної заяви для подання відзиву.

Підготовче судове засідання призначено на 26 жовтня 2020 року.

У зв`язку з відстороненням судді Цимбал І.К. справа була передана для повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

27.11.2020 згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа передана на розгляд судді Комаревцевій Л.В., підготовче судове засідання призначене на 24.02.2021.

24.02.2021 представником відповідача надано відзив на позов у якому відповідач просить зупинити провадження до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі за скаргою № 753/3053/20 ОСОБА_2 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича.

15.03.2021 представником позивача надано відповідь на відзив у якому позовні вимоги підтримуються та проти задоволення клопотання про зупинення провадження позивач заперечує.

15.03.2021 ухвалою суду провадження по цивільній справі № 753/11954/20 за позовом Акціонерного товариства «Банк кредит Дніпро» до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном - зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі за скаргою № 753/3053/20 ОСОБА_2 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича.

20.08.2021 Постановою Київського апеляційного суду скасовано ухвалу суду від 15.03.2021 про зупинення провадження.

05.10.2021 ухвалою суду закінчено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

08.12.2021 ухвалою суду клопотання представника відповідача про встановлення додаткового строку на подання доказів залишено без розгляду. Надані докази представником відповідача повернуто особі, яка їх подала.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, які просив задовольнити.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені в установленому законом порядку.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 26 червня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Кредиг- Дніпро» правонаступником якого є Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_4 (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору. Банк надає Позичальнику, з урахуванням його платоспроможності та за умови виконання п.2.1 цього Договору відкличний споживчий кредит у сумі 130 000,00 дол. США на споживчі цілі, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит у сумі 130 000,00 дол. США, сплатити плату за користування кредитом яка встановлюється згідно п.1.3. цього Договору.

У забезпечення виконання зазначеного Кредитного договору між ЗАТ комерційний банк «Кредит-Дніпро» та ОСОБА_2 (далі- Іпотекодавець/Відповідач) укладено Іпотечний договір №260608-1/1 від 26 червня 2008 року (далі Іпотечний договір), що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дубенко К.М. та зареєстровано в реєстрі за №1127.

Відповідно до п. 1.3. Іпотечного договору, предметом іпотеки є нерухоме майно: земельна ділянка, а також майнові права на земельну ділянку та розташований на ній садовий будинок АДРЕСА_1 до складу якого згідно Довідки-характеристики № 1339242/бланк СБ-2008 1576 від 21.05.2008, наданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна входять: садовий будинок (літера А), 1989 р.п. розмір житлової площі - 14,70 кв.м, загальна площа - 40,60 кв.м.; навіс (літера Б): сарай (літера В); вбиральня (літера Г); теплиця (літера Д); гараж (літера Ж); спорудження (літера N1-3); літня кухня (літера Е).

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за Кредитним договором Банк звернувся за захистом свої порушених прав до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

03 липня 2013 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва по справі №753/5526/13-ц за позовом ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення позов Банку було задоволено частково, а саме: звернуто стягнення на предмет іпотеки належний на праві власності ОСОБА_2 , садовий будинок АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності від 02 червня 2003 року, виданого на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 26 травня 2003 року за №867-С/ГК, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за реєстровим №5397; та земельну ділянку, кадастровий №90841038, площею 0,0622 га, розташовану в АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на підставі державного акту про право власності на землю, виданого 13 березня 2000 року на підставі рішення Київської міської ради від 18 лютого 1999 року №140-2/241, зареєстрованого Київським міським управлінням земельних ресурсів в Книзі записів реєстрації державних актів про право приватної власності на землю за №90-2-03004, для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро, що виникли на підставі кредитного договору №260608-К/І від 26 червня 2008 року та іпотечного договору №260608-1/1 від 26 червня 2008 року, в сумі 1753 335,79 грн. шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України про виконавче провадження.

Вищезазначене судове рішення Відповідачем не оскаржувалось та набрало законної сили 12.07.2013.

В процесі примусового виконання рішення було описано й арештовано нерухоме майно Відповідача, проведена його оцінка та, згодом, майно передане на реалізацію, шляхом його продажу на електронних торгах и порядку, передбаченому Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерств юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5.

Оскільки, відповідно до протоколу проведення електронних торгів №424818 від 12.08.2019 торги з реалізації вказаного нерухомого майна на перших електронних торгах не відбулися, Позивач скористався своїм правом, передбаченим ст. 49 Закону України «Про іпотеку». Протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, Іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог и рахунок ціни майна.

29.10.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудченко О.В. відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», статті 49 Закону України «Про іпотеку» на підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, складеного приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським Анатолієм Миколайовичем від 13.09.2019 здійснено державну реєстрацію права власності за АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» спірного майна.

Наразі Позивач не може користуватись належним йому майном, оскільки ОСОБА_2 чиняться перешкоди.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч.1 ст. 321 ЦК України право власності непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Конституція України у ст. 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ст. 317 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна).

Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Тлумачення статті 391 Цивільного кодексу України свідчить, що негаторний позов застосовується для захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, коли право власності може бути порушено без безпосереднього вилучення майна у власника. У постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

За правилами ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Як передбачено ч. 3 ст. 116 ЖК України, осіб, які самовільно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого приміщення.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Фактичні обставини справи та наявні докази свідчать про те, що позивач є власником спірного житла, а відповідач не має правових підстав для користування даним майном.

У поза судовому порядку відповідач не звільняє жиле приміщення, має інше житло. Відмова останнього від звільнення житла є підставою для захисту власником своїх прав у судовому порядку.

Оскільки відповідач не має законних чи договірних підстав для використання цього житлового приміщення, останній підлягає виселенню з садового будинку, який належить на праві власності Позивачу без надання йому іншого житла.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого цивільного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимоги позивача щодо виселення відповідача із садового будинку АДРЕСА_1 та зобов`язання відповідача звільнити будинок від особистих речей.

При цьому судом урахована Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 16 листопада 2016 року, Справа № 6-709цс16, відповідно до якої визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав за заявленим способом захисту, відтак позовні вимоги є такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України)

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 4204,00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 12,76,77,78,79,80,81,263,265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном - задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» права користування та розпорядження власності шляхом виселення ОСОБА_2 із садового будинку АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

Зобов`язати ОСОБА_2 звільнити садовий будинок АДРЕСА_1 від особистих речей.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» судовий збір в сумі 4204,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії.

Повний текст рішення виготовлено 08.12.2021

Суддя Л.В. Комаревцева