Постанова

Іменем України

02 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 824/170/20

провадження № 61-13658ав21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О.,

за участю секретаря судового засідання Боднара Р. В.,

учасники справи (сторони арбітражного спору):

заявник (правонаступник позивача у арбітражному спорі) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Стілекс»,

заінтересована особа (відповідач у арбітражному спорі) - Республіка Молдова,

за участю представників:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Стілекс» - Гнатюка Ігоря Олеговича,

Республіки Молдова - Волковецького Данила Степановича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Верховного Суду у місті Києві справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Стілекс» про визнання і надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду Ad Hoc від 25 жовтня 2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоальянс» до Республіки Молдова про компенсацію збитків, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Стілекс», підписаною представником Гнатюком Ігорем Олеговичем, на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 липня 2021 року про закриття провадження у складі судді Березовенко Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заяви

У жовтні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Стілекс» (далі - ТОВ «НВФ «Стілекс») звернулось до суду

з заявою про визнання і надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду Ad Hoc від 25 жовтня 2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоальянс» (далі - ТОВ «Енергоальянс») до Республіки Молдова про компенсацію збитків.

Заява мотивована тим, що 25 жовтня 2013 року Арбітражний суд Ad Hoc, який був створений відповідно до Арбітражного регламенту ЮНСІТРАЛ у редакції 1976 року, ухвалив рішення у справі за позовом ТОВ «Енергоальянс» до Республіки Молдова про компенсацію збитків, які були понесені товариством

у результаті порушень Республікою Молдова зобов`язань відповідно до Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про сприяння та взаємний захист інвестицій та договору до Енергетичної хартії.

Зазначеним рішенням Арбітражний суд Ad Hoc постановив стягнути з держави Республіка Молдова на користь ТОВ «Енергоальянс» наступні суми грошових коштів: 195 547 212,00 молдавських лей - вартість інвестиції ТОВ «Енергоальянс»; 357 916 008,00 молдавських лей - проценти на суму в розмірі 195 547 212,00 молдавських лей за період до 31 травня 2012 року;

39 417 175,00 молдавських лей - проценти на суму в розмірі 195 547 212,00 молдавських лей за період з 01 червня 2012 року до дати прийняття арбітражного рішення; 200 000,00 дол. США - відшкодування витрат та послуг юристів ТОВ «Енергоальянс»; 340 000,00 дол. США - відшкодування авансів, які були виплачені ТОВ «Енергоальянс» у рахунок оплати гонорарів та витрат арбітражного суду.

Це арбітражне рішення є чинним та остаточним, проте воно у добровільному порядку не виконується боржником Республікою Молдова, тому підлягає примусовому виконанню на території України.

ТОВ «НВФ «Стілекс» зазначало, що йому належать права вимоги до боржника Республіки Молдова, які заявник набув на підставі договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за дебіторською заборгованістю, укладеним із ТОВ «Комстрой», та відповідного акта про відступлення прав вимоги. Водночас ТОВ «Комстрой» набуло прав вимоги за вказаним арбітражним рішенням як правонаступник ТОВ «Енергоальянс».

Заявник наголошував, що аналіз чинних нормативно-правових актів та обставин справи свідчить про існування на території України майна боржника (об`єктів нерухомості, корпоративних прав, тощо).

ТОВ «НВФ «Стілекс» зазначало, що боржник Республіка Молдова, будучи учасником Договору до Енергетичної Хартії 1994 року (далі - ДЕХ), включаючи до ДЕХ арбітражну угоду (застереження) про передачу спорів до арбітражу та встановлюючи у ДЕХ остаточність, обов'язковість, забезпечення ефективного виконання винесеного арбітражного рішення, iрsо fасtо надав згоду на відмову від видів імунітету держави, передбачених статтею 79 Закону України «Про міжнародне приватне право»та міжнародними конвенціями, зокрема: а) імунітету від пред`явлення позову до іноземної держави; б) імунітету від попереднього забезпечення позову; в) імунітету від примусового виконання судового рішення.

На переконання заявника, боржник не має судового імунітету у цій справі та не існує жодних обмежень, які б унеможливлювали визнання та надання дозволу на виконання арбітражного рішення на території України, зокрема тих, що передбачені статтею V Нью-Йоркської конвенції про визнання і виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року, статтею 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», статтею 478 ЦПК України.

Також ТОВ «НВФ «Стілекс» посилалось на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 25 січня 2019 року у справі № 796/165/18.

З огляду на викладене ТОВ «НВФ «Стілекс» просило:

визнати та надати дозвіл на виконання рішення Арбітражного суду Ad Hoc від 25 жовтня 2013 року у справі за позовом ТОВ «Енергоальянс» до Республіки Молдова про компенсацію збитків;

на примусове виконання рішення Арбітражного суду Ad Hoc від 25 жовтня 2013 року у справі за позовом ТОВ «Енергоальянс» до Республіки Молдова про компенсацію збитків видати виконавчий лист про стягнення з боржника Республіки Молдова на користь стягувача ТОВ «НВФ «Стілекс» грошові кошти відповідно до пункту 436 арбітражного рішення, а саме: 195 547 212,00 молдавських лей, що становить вартість інвестиції ТОВ «Енергоальянс»; 357 916 008,00 молдавських лей, що становить проценти на суму в розмірі 195 547 212,00 молдавських лей за період до 31 травня 2012 року; 39 417 175,00 молдавських лей, що становить проценти на суму в розмірі 195 547 212,00 молдавських лей за період з 1 червня 2012 року до дати прийняття арбітражного рішення; 200 000,00 дол. США, що становить відшкодування витрат та послуг юристів ТОВ «Енергоальянс»; 340 000,00 дол. США, що становить відшкодування авансів, які були виплачені ТОВ «Енергоальянс» у рахунок оплати гонорарів та витрат арбітражного суду.

05 липня 2021 року до суду надійшло клопотання Республіки Молдова про закриття провадження у справі. Вказане клопотання мотивоване тим, що ця справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Крім того, раніше суди України вже визнавали імунітет Республіки Молдова у справах ініційованих стягувачами, правонаступником яких є ТОВ «НВФ «Стілекс», про визнання і надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду Ad Hoc від 25 жовтня 2013 року. Боржник наголошував, що у нього є імунітет у справах про визнання та виконання арбітражних рішень, що вже було встановлено судовими рішеннями. При цьому Республіка Молдова не відмовлялась від зазначеного імунітету. Водночас доводи заявника, що укладення міжнародної угоди про захист іноземних інвестицій є відмовою від імунітету у справах про визнання та виконання арбітражних рішень, на переконання боржника, є помилковими.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 липня 2021 рокуклопотання Республіки Молдова про закриття провадження задоволено.

Провадження у справі за заявою ТОВ «НВФ «Стілекс», поданою представником Гнатюком І. О., про визнання і надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду Ad Hoc від 25 жовтня 2013 року у справі за позовом ТОВ «Енергоальянс» до Республіки Молдова про компенсацію збитків закрито.

Суд першої інстанції виходив з того, що стягувач не надав згоду компетентного органу Республіка Молдова на розгляд заяви (клопотання) про визнання і надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду Ad Hoc від 25 жовтня 2013 року у справі за позовом ТОВ «Енергоальянс» до Республіки Молдова про компенсацію збитків. До вказаного висновку неодноразово доходили суди під час з`ясування питання наявності судового імунітету в інших справах за заявами стягувачів, поданими на виконання одного і того ж рішення Арбітражного суду Ad Hoc від 25 жовтня 2013 року.

Оскільки ТОВ «НВФ «Стілекс» є правонаступником ТОВ «Комстрой», яке було правонаступником ТОВ «Енергоальянс» щодо прав вимоги за заборгованістю до Республіки Молдова, тому судові рішення та встановлені ними обставини, прийняті за участю попередніх стягувачів є обов`язковими для заявника, як їх правонаступника у цих відносинах.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Таким чином, суд вважав, що уданому випадку відсутня згода компетентного органу Республіка Молдова на розгляд заяви щодо визнання і надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду Ad Hoc від 25 жовтня 2013 року судом України, що є обов`язковою умовою розгляду справи з іноземним елементом. Крім того, ця обставина також неодноразово встановлювалась судами України. Тому, дійшов висновку про обґрунтованість клопотання Республіки Молдова про закриття провадження

у справі та задовольнив його.

Доводи заявника про те, що будучи учасником ДЕХ, включаючи до ДЕХ арбітражну угоду (застереження), та передбачаючи в ній остаточність, обов`язковість, забезпечення ефективного виконання прийнятого Арбітражного рішення, боржник Республіка Молдова ipso factoнадала згоду на відмову від видів імунітету держави, передбачених статтею 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» та міжнародними конвенціями, тому боржник не має судового імунітету у цій справі та не існує жодних заборон чи обмежень, які би унеможливлювали судовий розгляд на території України справи, суд оцінив критично, погодившись із запереченнями боржника.

Посилання ТОВ «НВФ «Стілекс» на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 25 січня 2019 року у справі № 796/165/18, суд вважав необґрунтованими, оскільки зазначені висновки не є релевантними.

Аргументи учасників справи

13 серпня 2021 року ТОВ «НВФ «Стілекс» подало до Верховного Суду апеляційну скаргу, яка підписана представником Гнатюком І. О., на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 липня 2021 року, постановлену ним як судом першої інстанції, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу, а справу направити до Київського апеляційного суду для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

Республіка Молдова відмовилася від судового імунітету, погодившись на передачу спорів до міжнародного арбітражу та визнавши остаточність, обов'язковість та необхідність забезпечення ефективного виконання арбітражних рішень у статті 26 ДЕХ;

будь-які судові рішення, які б встановлювали наявність у Республіки Молдова імунітету у цій справі, відсутні;

норма статті 79 Закону України «Про міжнародне приватне право», яка визначає імунітет іноземних держав, не підлягає застосуванню у справі, яка переглядається;

суд першої інстанції безпідставно не врахував висновки, викладені

у постанові Верховного Суду від 25 січня 2019 року у справі № 796/165/18.

15 жовтня 2021 року від Республіки Молдова надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «НВФ «Стілекс», який підписаний представником Волковецьким Д. С. У відзиві представник Республіки Молдова просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного суду від 19 липня 2021 року - без змін.

Відзив мотивовано тим, що суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про неможливість розгляду цієї справи в порядку цивільного судочинства, оскільки Республіка Молдова користується імунітетом у судах України, а згоду на залучення її до участі у цій справі не надавала.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «НВФ «Стілекс» спростовуються тим, що суд першої інстанції правильно вважав:

преюдиційними судові рішення, якими визнано імунітет Республіки Молдова під час розгляду інших справ про визнання та виконання того самого рішення Арбітражного суду Ad Hoc від 25 жовтня 2013 року у справі за позовом ТОВ «Енергоальянс» до Республіки Молдова про компенсацію збитків;

Республіку Молдова державою, яка, погодившись на передачу спорів до міжнародного інвестиційного арбітражу та визнавши остаточність та обов'язковість арбітражних рішень в статті 26 ДЕХ, не відмовлялась від імунітету у справі щодо визнання і надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду Ad Hoc від 25 жовтня 2013 року;

можливим та необхідним застосування до спірних правовідносин норми статті 79 Закону України «Про міжнародне приватне право», яка передбачає існування імунітету іноземних держав.

Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 07 вересня 2021 року клопотання ТОВ «НВФ «Стілекс» про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено. Поновлено ТОВ «НВФ «Стілекс» строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження у справі № 824/170/20. Зупинено дію ухвали Київського апеляційного суду від 19 липня 2021 року до закінчення її перегляду в апеляційному порядку. Витребувано з Київського апеляційного суду матеріали цивільної справи.

Ухвалою Верховного Суду від 22 вересня 2021 року клопотання Державного секретаря Міністерства юстиції Республіки Молдова Вероніки Михайлов-Морару, подане Посольством Республіки Молдова в Україні, про продовження строку для подачі відзиву на апеляційну скаргу задоволено. Продовжено Державному секретарю Міністерства юстиції Республіки Молдова Вероніці Михайлов-Морару та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 липня 2021 року про закриття провадження за заявою ТОВ «НВФ «Стілекс» про визнання і надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду Ad Hoc від 25 жовтня 2013 року у справі за позовом ТОВ «Енергоальянс» до Республіки Молдова про компенсацію збитків.

Ухвалою Верховного Суду від 22 вересня 2021 року клопотання Державного секретаря Міністерства юстиції Республіки Молдова Вероніки Михайлов-Морару, подане в електронній формі через електронну пошту, про продовження строку для подачі відзиву на апеляційну скаргу повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року клопотання Міністерства юстиції Республіки Молдова про продовження строку для подачі відзиву на апеляційну скаргу залишено без розгляду. Закінчено підготовчі дії за апеляційною скаргою ТОВ «НВФ «Стілекс» на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 липня 2021 року у справі за заявою ТОВ «НВФ «Стілекс» про визнання і надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду Ad Hoc від

25 жовтня 2013 року у справі за позовом ТОВ «Енергоальянс» до Республіки Молдова про компенсацію збитків. Призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11 листопада 2021 року о 10:00 годині за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 28 з повідомленням учасників справи.

Короткий зміст пояснень учасників справи

У судовому засіданні представник ТОВ «НВФ «Стілекс» - Гнатюк І. О. зазначив, що підтримує вимоги апеляційної скарги та просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, справу направити для продовження розгляду до Київського апеляційного суду. Вважає, що Київський апеляційний суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки будучи учасником Договору до Енергетичної хартії (ДЕХ), включаючи до ДЕХ арбітражну угоду (застереження) та передбачаючи в ній остаточність, обов`язковість, ефективне виконання винесеного Арбітражного рішення, боржник (Республіка Молдова) фактично надав згоду на відмову від судового імунітету.

У судовому засіданні представник Республіки Молдова- Волковецький Д. С. висловив заперечення проти доводів апеляційної скарги ТОВ «НВФ «Стілекс», пославшись на дотримання Київським апеляційним судом норм процесуального права. Вказав, що Республіка Молдова не відмовлялась від наявного у неї судового імунітету, у зв`язку з чим у суду першої інстанції не було підстав розглядати і вирішувати по суті заяву ТОВ «НВФ «Стілекс» про визнання і надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду від 25 жовтня 2013 року.

Фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції

Верховний Суд встановив, що ТОВ «Енергоальянс» неодноразово зверталося із клопотаннями про надання дозволу на примусове виконання рішення Арбітражного суду Ad Hoc від 25 жовтня 2013 року про стягнення з держави Республіка Молдова суми боргу та видачу виконавчого листа.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2014 року залишено без розгляду клопотання ТОВ «Енергоальянс» про надання дозволу на примусове виконання рішення Арбітражного суду Ad Hoc від 25 жовтня

2013 року про стягнення з держави Республіка Молдова суми боргу та видачу виконавчого листа.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 10 грудня 2014 року резолютивну частину ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 27 жовтня

2014 року змінено у спосіб зазначення про повернення клопотання заявнику, замість залишення клопотання без розгляду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 21 січня 2015 року касаційну скаргу ТОВ «Комстрой» залишено без задоволення, вказані рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Крім того, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05 вересня 2014 року залишено без розгляду та повернуто клопотання ТОВ «Енергоальянс» про надання дозволу на примусове виконання рішення Арбітражного суду Ad Hoc від 25 жовтня 2013 року про стягнення з держави Республіка Молдова суми боргу та видачу виконавчого листа.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 04 листопада 2014 року резолютивну частину ухвали Печерського районного суду міста Києва від

05 вересня 2014 року змінено, у спосіб зазначення про повернення клопотання заявнику, замість залишення клопотання без розгляду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 08 квітня 2015 року залишено без змін ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 04 листопада 2014 року.

30 жовтня 2019 року ТОВ «НВФ «Стілекс» визнана переможцем відкритих торгів з продажу майна банкрута ТОВ «Комстрой», а саме права вимоги до Республіки Молдова за дебіторською заборгованістю.

01 листопада 2019 року між ТОВ «НВФ «Стілекс» і ТОВ «Комстрой», яке було правонаступником ТОВ «Енергоальянс», укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) вказаних вище прав вимоги за дебіторською заборгованістю до Республіки Молдова.

Позиція Верховного Суду

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції з посиланням на частину п`яту статті 82 ЦПК України, вважав, що та обставина, що стягувач не надав згоду компетентного органу Республіка Молдова на розгляд заяви (клопотання) про визнання і надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду Ad Hoc від 25 жовтня 2013 року у справі за позовом ТОВ «Енергоальянс» до Республіки Молдова про компенсацію збитків, встановлена судами під час з`ясування питання наявності судового імунітету у інших справах за заявами стягувачів, поданими на виконання одного і того ж рішення Арбітражного суду Ad Hoc від 25 жовтня 2013 року.

Оскільки ТОВ «НВФ «Стілекс» є правонаступником ТОВ «Комстрой», яке було правонаступником ТОВ «Енергоальянс» щодо прав вимоги за заборгованістю до Республіки Молдова, тому судові рішення та встановлені ними обставини, прийняті за участю попередніх стягувачів є обов`язковими для заявника, як їх правонаступника у цих відносинах.

Відхиляючи доводи заявника про те, що будучи учасником ДЕХ, включаючи до ДЕХ арбітражну угоду (застереження), та передбачаючи в ній остаточність, обов`язковість, забезпечення ефективного виконання прийнятого Арбітражного рішення, боржник Республіка Молдова ipso factoнадала згоду на відмову від видів імунітету держави, передбачених статтею 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» та міжнародними конвенціями, тому боржник не має судового імунітету у цій справі та не існує жодних заборон чи обмежень, які би унеможливлювали судовий розгляд на території України справи, суд вказав, що оцінює ці доводи критично «…оскільки в цій частині суд погоджується із запереченнями боржника, мотиви якого викладені у клопотанні про закриття провадження у справі (пункти 31-104; т.8 а. с. 8-21).».

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками і мотивами суду першої інстанції з таких підстав.

У частині другій статті 24, частині другій статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу та наявні в справі матеріали, колегія суддів частково приймає доводи апеляційної скарги з таких мотивів.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній матеріалами й додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною першою статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ухвала, що викладається окремим документом, складається, зокрема, з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу (пункт 3 частини першої статті 260 ЦПК України.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05 вересня 2014 року клопотання ТОВ «Енергоальянс» про надання дозволу на примусове зазначеного рішення Арбітражу AD HOC залишено без розгляду, так як заявником не надано доказів того, що на території Печерського району міста Києва знаходиться майно боржника (а. с. 168-169 т. 4). Змінюючи зазначену ухвалу суду першої інстанції, Апеляційний суд міста Києва в своїй ухвалі від 04 листопада 2014 року (а. с.170-172 т. 4) зазначив, що наведена обставина є підставою для повернення вказаного клопотання, а не залишення його без розгляду. Додатково суд апеляційної інстанції послався на те, що стягувач не надав згоду компетентного органу відповідної держави на розгляд даного клопотання судом України.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2014 року клопотання ТОВ «Енергоальянс» про надання дозволу на примусове зазначеного рішення Арбітражу AD HOC залишено без розгляду, так як заявником не надано доказів наявності на території Солом`янського району міста Києва майна, яке належить боржнику. Змінюючи зазначену ухвалу суду першої інстанції, Апеляційний суд міста Києва в своїй ухвалі від 10 грудня 2014 року (а. с.165-167 т. 4) зазначив, що наведена обставина є підставою для повернення вказаного клопотання, а не залишення його без розгляду. Додатково суд апеляційної інстанції послався на те, що заявник не надав згоду компетентного органу відповідної держави на розгляд даного клопотання судом України.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звертаючись до Київського апеляційного суду як до суду першої інстанції з клопотанням про визнання та надання дозволу на виконання Арбітражного рішення від 25 жовтня 2013 рокуТОВ «НВФ «Стілекс» як правонаступник ТОВ «Енергоальянс», серед іншого, зазначало, що, будучи учасником Договору до Енергетичної хартії (ДЕХ), включаючи до ДЕХ арбітражну угоду (застереження) та передбачаючи в ній остаточність, обов`язковість, ефективне виконання винесеного Арбітражного рішення, Боржник - Республіка Молдова ipso facto надав згоду на відмову від видів імунітету держави, передбачених статтею 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» та міжнародними конвенціями, зокрема: а) імунітету від пред`явлення позову до іноземної держави, б) імунітету від попереднього забезпечення позову, в) імунітету від примусового виконання судового рішення (а. с. 19 т. 1).

Оскільки стягувач у своєму клопотанні обґрунтовував відсутність у боржника судового імунітету зазначеною обставиною, наведені у вказаних вище судових рішеннях, в яких не встановлювалась і не досліджувалась зазначена обставина, висновки судів щодо ненадання стягувачем згоди компетентного органу боржника Республіки Молдова на розгляд даного клопотання судом України не є преюдиційними обставинами.

За відсутності підстав вважати преюдиційною (раніше встановленою) ту обставину, що боржник Республіка Молдова не надавала згоду на розгляд зазначеного клопотання судом України (не відмовлялась від судового імунітету), суд першої інстанції повинен був самостійно встановити цю обставину, взявши до уваги доводи сторін та застосувавши відповідні норми національного законодавства і міжнародного права.

Крім того, суд першої інстанції не надав відповіді на зазначені доводи заявника щодо фактичної відмови боржника Республіки Молдова від судового імунітету, вказавши лише те, що до них він відноситься критично, «… оскільки в цій частині суд погоджується із запереченнями боржника, мотиви якого викладені у клопотанні про закриття провадження у справі (пункти 31-104; т.8 а.с. 8-21).». Таку мотивацію оскаржуваного судового рішення в контексті вимог пункту 3 частини першої статті 260 ЦПК України не можна визнати належною, оскільки узагальнене відсилання до змісту заперечень учасника справи без їх конкретизації і аналізу є неприпустимим.

Таким чином, суд першої інстанції не встановив обставин щодо наявності/відсутності у боржника Республіки Молдова судового імунітету на розгляд у судах України поданого ТОВ «НВФ «Стілекс» як стягувачем клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Арбітражного суду Ad Hoc від 25 жовтня 2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоальянс» до Республіки Молдова про компенсацію збитків та прийшов до передчасного висновку про закриття провадження у справі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Оскільки при прийнятті ухвали про закриття провадження у справі, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставин, що мають значення для справи, які вважав встановленими, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись статтями 24, 351, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Стілекс», підписану представником Гнатюком Ігорем Олеговичем, задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 19 липня 2021 рокускасувати, справу передати до того ж суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 06 грудня 2021 року.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

І. О. Дундар