Головуючий суду 1 інстанції - Безкровний І.Г.
Доповідач - Луганська В. М.
Справа № 414/2204/18
Провадження № 22-ц/810/855/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Коновалової В.А., Назарової М.В.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України), справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 30 серпня 2021 року, ухваленого судом у складі судді Безкровного І.Г.,

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких вказало, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ Приватбанк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим, підписала заяву № б/н від 30.11.2007 року, відповідно до якої відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом на заяві. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, а також оплачувати комісії. Однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 30 червня 2018 року має заборгованість у сумі 111455,33 грн, яка складається з: 5458,97 грн заборгованість за кредитом, 105996,36 грн заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 30 листопада 2007 року по 29 вересня 2017 року. Під час розгляду справи позивач неодноразово подавав до суду заяви про зменшення позовних вимог, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 23 червня 2021 року, просив стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4141,87 грн та заборгованість за пенею у розмірі 19,81 грн.

Заочним рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 28 вересня 2018 року позовні вимоги позивача було задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором, яка утворилася станом на 30 червня 2018 року у розмірі 111455,33 грн. та судовий збір в розмірі 1762 грн.

Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 04 січня 2021 року заочне рішення Кремінського районного суду від 28 вересня 2018 року скасовано.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 30 серпня 2021 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, АТ КБ Приватбанк звернулося до суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач при укладенні договору була належним чином повідомлена про умови кредитування, у тому числі щодо сплати процентів та неустойки, оскільки, окрім заяви-анкети, відповідачем в той же день була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». З виписки по рахунку вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами, знімала кошти в банкоматах тощо, однак використані кредитні кошти не повернула. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач має заборгованість із тіла кредиту у розмірі 4141,87 грн. Скаржник посилається на те, що відповідачем одночасно із анкетою-заявою власноручно було підписано довідку про умови кредитування, в якій сторонами узгоджено, зокрема базову відсоткову ставку за користування кредитом 1,9 % на місяць, розмір та умови нарахування неустойки. Суд безпідставно відмовив у стягненні заборгованості за тілом кредиту. Нарахування відсотків за користування кредитом та неустойки здійснювалось позивачем правомірно з огляду на підписання відповідачем довідки про умови кредитування та зазначення базової процентної ставки безпосередньо в анкеті-заяві. Суд першої інстанції не взяв до уваги черговість погашення вимог за грошовим зобов`язанням, яка встановлена ст. 534 ЦК України, згідно якої у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання, у другу чергу сплачуються проценти і неустойка, у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 4141,87 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762 * 100 = 176200 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до положень ч. ч. 1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд дійшов висновку, що позивач має правові підставі для пред`явлення вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 фактично отриманих нею від позивача грошових коштів за тілом кредиту, оскільки сторона відповідача у судовому засіданні не заперечувала факту отримання відповідачем кредитних коштів, однак 28 вересня 2018 року Кремінським районним судом Луганської області у цій справі було ухвалене заочне рішення про задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 111455,33 грн, яке у подальшому було скасоване за заявою позивача із призначенням нового судового розгляду. Під час виконання вказаного заочного рішення суду в межах виконавчого провадження № 57893793 із заробітної плати ОСОБА_1 було стягнуто та перераховано на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 15160,10 грн. Суд дійшов висновку, що фактично заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 4141,87 грн була погашена ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є суб`єктом Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» яким заборонено нарахування штрафних санкцій.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення кредитної заборгованості за тілом кредиту, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 30 листопада 2007 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду.

Частинами 1, 2 статті 83 ЦПК передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ КБ «Приватбанк» при зверненні до суду першої інстанції подало на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві, анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, Умови та правила надання банківських послуг, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, ксерокопію паспорта, розрахунок заборгованості.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

В статті 89 ЦПК зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проте, судом першої інстанції не виконані вимоги статті 89 ЦПК України, не з`ясовані всі обставини справи.

Суд першої інстанції не взяв до уваги довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, яка підписана відповідачем. Належних доказів на спростування підпису у наданій позивачем довідці ні відповідача ні її представником суду не надано.

Судом встановлено, що згідно з договором № б/н від 30 листопада 2007 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

30 листопада 2007 року ОСОБА_1 підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», в якій містяться тарифи банку - базова відсоткова ставка за користування кредитом -1,9% на місяць, терміни внесення щомісячних платежів, розмір штрафів, пені).

Таким чином, 30 листопада 2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», яке змінило найменування на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», та відповідачем у встановленій законом письмовій формі укладено договір б/н, відповідно до умов якого сторони погодили відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок та строк повернення коштів, розмір пені. Договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та Довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду ОСОБА_1 відповідно до статей 3,627 ЦК України добровільно погодилась на умови договору, яким сторони погодили відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок, строк повернення коштів, строк кредитування, та взяла на себе відповідні зобов`язання. Договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним.

На підставі вищевказаної заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та відповідачем отримано видано кредитні картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 зі строком дії перевипущеної картки до 09 2021 року.

З наданої банком виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідач після отримання картки неодноразово здійснював операції як щодо зняття готівки з карткового рахунку, переказу коштів, так й частково погашав заборгованість по кредиту (а.с. 96-103).

Під час розгляду справи, позивач з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог та наданого розрахунку заборгованості, просив стягнути з відповідача заборгованість за договором від 30 листопада 2007 року за простроченим тілом кредиту в розмірі 4141, 87 грн та заборгованість за пенею у розмірі 19, 81 грн.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ( стаття 610 ЦПК України).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як строк договору , так і строк (термін) виконання зобов`язання (статті 530,631 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

28 вересня 2018 року Кремінським районним судом Луганської області ухвалене заочне рішення про задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 30 листопада 2007 року у розмірі 111455,33 грн, яке у подальшому було скасоване за заявою позивача із призначенням нового судового розгляду (т. 1 а.с. 41-42, 75а-78).

В межах виконавчого провадження № 57893793, відкритого на підставі рішення суду від 28 вересня 2018 року, із заробітної плати ОСОБА_1 стягнуто та перераховано на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 14458, 67 грн (т. 1 а.с. 150).

Оскільки між сторонами узгоджено розмір процентів за користування кредитом та, кошти, внесені на погашення кредиту, повинні зараховуватися відповідно до ст. 534 ЦК України.

Колегія суддів вважає, суд дійшов помилкового висновку щодо фактичного погашення заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 4141,87 грн, оскільки судом першої інстанції не враховано ст. 534 ЦК України щодо черговості погашення вимог за грошовим зобов`язанням, відповідно якої, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом:1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Банк до заяви про зменшення розміру позовних вимог від 23.06.2021 року надав суду розрахунок заборгованості з урахуванням погашень, які були проведенні. Вказаний розрахунок не спростовано відповідачем.

Згідно вказаного розрахунку заборгованість за простроченим тілом кредиту складає 4141, 87 грн. Таким чином, надані Банком докази, а саме копія анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, підписаної позичальником, копії довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаної позичальником, довідки АТ КБ «Приватбанк» щодо зміни умов кредитування, виписка по картковому рахунку, у своїй сукупності підтверджують як факт укладення кредитного договору між сторонами, так і наявність заборгованості відповідача за тілом кредиту.

У постанові від 03 липня 2019 у справі № 342/180/17 Великої Палати Верховного Суду зазначено, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.

В заяві про перегляд заочного рішення відповідач ОСОБА_1 просила суд застосувати позовну давність. З урахуванням правового висновку, який викладений постанові від 03 липня 2019 у справі № 342/180/17 Великої Палати Верховного Суду підстави для застосування наслідків пропуску строку звернення до суду відсутні.

З огляду на викладене та враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому у суду першої інстанції не було підстав для відмови у задоволенні позовних вимог АТ АБ «Приватбанк» в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4141,87 грн.

Що стосується вимог про стягнення пені, колегія суддів виходить з наступного.

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (ст. ст. 610,611 ЦК України)

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

На виконання зазначених вище положень закону Кабінет Міністрів України розпорядженням №1053-р від 30 жовтня 2014 року, та розпорядженням № 1275-р від 02 грудня 2015 року затвердив перелік населених пунктів, на території яких проводиться антитерористична операція (АТО).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Згідно положень «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» м. Кремінна Луганської області входить у перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Отже, на дані правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким банкам заборонено нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року.

Зазначені обставини свідчать про те, що банком нарахування пені здійснювалося під час дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким банкам заборонено нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами. Висновки суду в цій частині відповідають вимогам закону та встановленим по справі обставинам, і підстав для скасування рішення суду в цій частині не має.

Відповідно до вимог пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення тіла кредиту підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «Приватбанк» заборгованості за тілом кредиту в сумі 4141, 87 грн.

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 1762,00, грн, що підтверджується платіжним дорученням (т. 1 а.с.2).

Згідно платіжного доручення скаржником понесені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2643, 00 грн (т. 2.с. 61).

Оскільки апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню частково, то понесені судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 4384, 03 грн. (1753,61 грн за подання позову, 2630,42 грн за подання апеляційної скарги).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд ,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк задовольнити частково.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 30 серпня 2021 року скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4141,87 грн та в цій частині ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк Привабанк, місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4141,87 грн, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4384,03 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Коновалова

М.В. Назарова