Ухвала

11 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 5531642/15-ц

провадження № 61-13209св20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Воробйової І. А., за касаційними скаргами начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) Нещадима Івана Сергійовича та директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова Максима Євгеновича, заступника директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Чорнобай Олександра Юрійовича на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2020 року, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року скаргу ОСОБА_1 , щодо протиправної відмови виконувати рішення суду задоволено.

Визнано факти умисної неправомірної бездіяльності протиправного невиконання: а) рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2015 року (№ 553/1642/15-ц, провадження № 2/553/707/2015) зі стягненням боргу з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 в сумі 9 333,60 грн; б) ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 23 вересня 2016 року (по справі № 553/1642/15-ц, провадження № 4-с/553/20/2016), яка була постановлена в порядку статей 383-389 ЦПК України в порядку судового контролю за виконанням вищевказаного первинного рішення національного суду від 16 листопада 2015 року (№ 553/1642/15-ц, провадження № 2/553/707/2015) та безпідставною і протиправною відмови щодо організації і проведення службового розслідування вчинених з боку: начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоцій Б. І., директора департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М. Є., заступника директора департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Чорнобай О. Ю., уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Міхно С. С.

В порядку статті 389 ЦПК України зобов`язано вищевказаних зацікавлених осіб, в десятиденний термін з дня одержання ухвали суду, надати суду та ОСОБА_1 письмову інформацію щодо організації та проведення ними роботи спрямованої на фактичне виконання: а) рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2015 року (№ 553/1642/15-ц, провадження № 2/553/707/2015) зі стягненням боргу з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь стягувача ОСОБА_1 в сумі 9 333,60 грн; б) ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 23 вересня 2016 року (по справі № 553/1642/15-ц, провадження № 4-с/553/20/2016), постановлена в порядку статей 383-389 ЦПК України в порядку судового контролю за виконанням вищевказаного первинного рішення національного суду від 16 листопада 2015 року (№ 553/1642/15-ц, провадження № 2/553/707/2015).

02 вересня 2020 року начальник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) Нещадима І. С. подав касаційну скаргу до Верховного Суду, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 21 вересня 2020 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

03 вересня 2020 року директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельов М. Є., заступник директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Чорнобай О. Ю., подали касаційну скаргу, в якій, заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 21 вересня 2020 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 за касаційною скаргою директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М. Є., заступника директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Чорнобай О. Ю. на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року. Витребувано з Ленінського районного суду м. Полтави цивільну справу (№ 553/1642/15-ц). Зупинено виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року до закінчення касаційного провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 30 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження у справі скаргою ОСОБА_1 , за касаційною скаргоюначальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) Нещадима І. С. на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року.

08 лютого 2021 року до суду касаційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Воробйової І. А., з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 36 ЦПК України.

Заява про відвід обґрунтована тим, що у ОСОБА_1 ,є підстави вважати, що суддя прямо заінтересована у результаті розгляду справи.

Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Воробйової І. А. за касаційними скаргами начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) Нещадима Івана Сергійовича та директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова Максима Євгеновича, заступника директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Чорнобай Олександра Юрійовича на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року визнано необґрунтованою.

Заяву про відвід судді-доповідача Воробйової І. А. передано для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 лютого 2021 року справу для розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Воробйової І. А., призначено судді-доповідачу Дундар І. О.

Подана у лютому 2021 року заява ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Воробйової І. А.,мотивована тим, що суддя Верховного Суду Воробйова І. А. прямо заінтересована у результаті розгляду справи, а вищевказана цивільна справа, касаційні скарги від заінтересованих осіб та його відзив від 20 листопада 2020 року мають бути передані на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Заява ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Воробйової І. А. задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Підстави для відводу судді визначено статтею 36 ЦПК України.

Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Частиною восьмою статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (частина одинадцята статті 40 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

Зі змісту заяви вбачається, що доводи заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Воробйової І. А фактично зводяться до незгоди заявника з прийнятим суддею процесуальним рішенням, що відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

За таких обставин заява ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Воробйової І. А. у справі за касаційними скаргами начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) Нещадима Івана Сергійовича та директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова Максима Євгеновича, заступника директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Чорнобай Олександра Юрійовича на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Воробйової І. А., за касаційними скаргами начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) Нещадима Івана Сергійовича та директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова Максима Євгеновича, заступника директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Чорнобай Олександра Юрійовича на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Дундар