Провадження № 2/742/73/21
Єдиний унікальний № 742/1655/20
РІШЕННЯ
09 лютого 2021 року
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді - Коваленка А.В., за участю секретаря судових засідань Риндя Л.А.,позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 розглянувши в судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 , про стягнення вартості 1 / 2 частини автомобіля,-
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
Аргументує свої вимоги тим, що з 05.11.1999 по 18.02.2020 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 .
18 лютого 2020 року шлюб між ними було розірвано.
Під час перебування в зареєстрованому шлюбі, ними за спільні сімейні кошти, 21 вересня 2010 року був придбаний автомобіль марки VOLKSWAGEN 70Х0С2А, кузов НОМЕР_1 , 1999 року випуску, який був зареєстрований на ім`я відповідача.
Оскільки на даний час автомобіль знаходиться у власності третіх осіб, вона має право на грошову компенсацію вартості 1 / 2 частини автомобіля.
Відповідач в добровільному порядку не компенсував вартості 1 / 2 частини автомобіля, тому позивач звернулася до суду з даним позовом.
31.07.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні, при цьому зазначає, що спірний автомобіль було продано за згодою позивача, оскільки автомобіль потребував ремонту, а він будучи пенсіонером не мав кошти проводити ремонтні роботи. Кошти від продажу автомобіля були витрачені ними під час спільного подружнього життя на потреби сім`ї. В наданому позивачем експертному висновку зазначено не вартість конкретного автомобіля, а середню ринкову вартість аналогічного автомобіля. Крім того у висновку міститься застереження, що визначена вартість розрахована без врахування його фактичного технічного стану, загального пробігу та умов зберігання. На момент продажу автомобіль потребував проведення ремонтних робіт двигуна, паливної, гальмівної та ходової системи. Тому він не погоджується з вартістю автомобіля зазначеної у висновку експертом.
27 липня 2020 року третя особа у справі ОСОБА_5 надала пояснення, в якій зазначила, що не погоджується з зазначеною в позовній заяві вартістю спірного автомобіля, оскільки вона купувала автомобіль в несправному стані, що потребував ремонту. Після покупки автомобіля вона відремонтувала автомобіль, а саме було зроблено капітальний ремонт двигуна, заміна паливної системи, ремонт гальмівної системи, ремонт ходової. Автомобіль позивач продав за згодою відповідача.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду в порядку загального провадження на 10 год. 00 хвилин 20 липня 2020 року.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 липня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду на 14 год.00 хв. 10 вересня 2020 року.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 вересня 2020 року розгляд справи відкладено до 09 години 02 жовтня 2020 року у зв`язку з клопотанням відповідача.
У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено до 10 год. 00 хв. 20 жовтня 2020 року.
У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено до 09 год. 00 хв. 10 листопада 2020 року.
У зв`язку з неявкою всіх учасників процесу розгляд справи відкладено до 09 год. 00 хв. 07 грудня 2020 року.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07.12.2020 оголошено перерву у справі до 11 год. 19 січня 2021 року.
У зв`язку з неявкою всіх учасників процесу розгляд справи відкладено до 10 год. 30 хв. 09 лютого 2021 року.
ІІІ. Позиції сторін.
Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та показала, що 24 грудня 2019 року відповідач повідомив їй , що він придбав будинок і бажає самостійно проживати та на автомобілі залишив їхній будинок і з цього часу спільне проживання було припинено. Згоди на продажу автомобіля вона не надавала і коштів від відповідача не отримувала. Також зазначила, що вона знає покупця автомобіля ОСОБА_5 , яка є дочкою відповідача.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в його задоволенні.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
05 листопада 1999 року ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , після реєстрації шлюбу її прізвище змінилось на « ОСОБА_7 »(а.с.5,60).
16 січня 2020 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 звернулися до Прилуцького міськрайонного відділу державної реєстраціїї актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Суми) з заявою про розірвання шлюбу( а.с.60).
18 лютого 2020 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.6,60).
26 грудня 2019 року між Прилуцькою філією ТОВ «Торговий Альянс» та ОСОБА_4 укладено договір комісії №6153/19/3661, за яким Прилуцька філія ТОВ "Торговий Альянс" за дорученням ОСОБА_4 зобов`язався здійснити в інтересах останнього від свого імені купівлю-продажу транспортного засобу автомобіля марки VOLKSWAGEN 70Х0С2А, кузов НОМЕР_1 , 1999 року(а.с.7)
Висновком експерта №038/20 від 22 червня 2020 року за результатами проведення автотоварознавчого дослідження з оцінки автомобіля, встановлена середня ринкова вартість автомобіля марки VOLKSWAGEN 70Х0С2А, кузов НОМЕР_1 , двигун V-1896 куб.см, дизель 1999 року випуску, вантажопасажирський, зареєстрованого в Україні, без врахування його фактичного технічного стану, загального пробігу та умов зберігання станом на 31.05.2020 р., становить 144480 грн.(а.с.10,11)
Згідно з квитанції до прибуткового касового ордера №038/20 від 19 червня 2020 року, ОСОБА_1 сплатила СПД « ОСОБА_8 » 1200 грн. за експертне автотоварознавче дослідження автомобіля марки VOLKSWAGEN 70Х0С2А, кузов НОМЕР_1 (а.с.9)
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.
Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.
Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 Цивільного кодексу України.
До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.
Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Вказаною постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.
Згідно з частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.
Згідно з частиною третьою статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до частини третьої статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.
Автомобіль є цінною річчю, а тому його продаж може здійснюватися за письмової згоди другого з подружжя.
Відповідно до частини четвертої статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
За змістом наведених норм, факт використання коштів отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя.
У відповідності до пункту третього частини першої статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.
За змістом статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що спірний автомобіль придбаний 21.09.2010 року за кошти подружжя за час перебування позивача та відповідача в шлюбі. Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, та визнаються сторонами.
Також в судовому засіданні встановлено, що позивач письмової згоди на продаж автомобіля не надавала.
Оскільки норми СК України передбачають надання згоди іншого з подружжя на відчуження цінної речі, якою є автомобіль, у письмовому вигляді, тому наявність такої згоди може бути доведена лише письмовими доказами.
Також слід зазначити, що, факт використання коштів отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя.
Посилання відповідача на ті обставини, що автомобіль був проданий в той час коли він перебував з відповідачем в шлюбі, а кошти від продажу автомобіля використані в інтересах сім`ї, суд не приймає оскільки вони не підтверджені належними і допустимим доказами.
Суд вважає показання позивача про припинення спільного проживання з відповідачем до моменту продажу останнім автомобіля достовірними, оскільки через незначний час , а саме 16.01.2020 року сторони звернулися до Прилуцького міськрайонного відділу державної реєстраціїї актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Суми) з заявою про розірвання шлюбу і який був розірваний 18 лютого 2020 року.
Враховуючи викладене, суд не приймає до уваги доводів відповідача про те, що позивач надавала згоду на реалізацію автомобіля , а кошти використані в інтересах сім`ї, оскільки дані твердження не підтверджені належними та допустимими доказами.
У правових висновках, викладеними у постанові Верховного Cуду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), зазначено, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.
Доводи відповідача про те, що висновок експерта № 038/20 від 22.06.2020 року , є необґрунтованим, оскільки встановлення вартості автомобіля здійснено без урахування його технічного стану , суд не приймає до уваги з урахуванням того, що позивач не мала можливості отримати висновок експерта з урахуванням технічного стану автомобіля із-за його відсутності.
Натомість, у відзиві на позовну заяву позивач зазначав, що має намір заявляти клопотання про призначення експертизи та у судовому засіданні судом з`ясовувалася позиція відповідача щодо призначення експертизи, але представник відповідача зазначив, що з даним клопотанням до суду звертатися не буде.
Таким чином, суд приймає як доказ вартості спірного автомобіля висновок експерта № 038/20 від 22.06.2020 року, яким встановлено вартість автомобіля в сумі 144480,00 гривень, оскільки відповідач не скористався своїм правом на спростування даного висновку, що відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18).
VІІ. Розподіл судових витрат.
Відповідно до вимог ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 840 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду.
За змістом ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №038/20 від 19.06.2020 року, ОСОБА_1 сплачено СПД ОСОБА_9 за експертне автотоварознавче дослідження автомобіля VOLKSWAGEN 70Х0С2А, шасі НОМЕР_1 ) 1200 грн.
Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1200 грн. в рахунок відшкодування коштів сплачених за проведення автотоварознавчого дослідження.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.258,263-265,273,279,354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 , про стягнення вартості 1 / 2 частини автомобіля задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 ,РНОКПП НОМЕР_3 840( вісімсот сорок) гривень 80 копійок в рахунок сплаченого судового збору та 1200 (одна тисяча двісті) гривень витрат понесенх на проведення автотоварознавчого дослідження.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В.Коваленко