ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1638/20
Провадження №2/477/130/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді - Глубоченка С.М.

з участю секретаря судових засідань - Лебеденко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 5,82 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, з якої 1/6 частину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та 5/6 частин в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом майна померлого ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім цього, вона є спадкоємцем майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , оскільки є її онукою, яка успадкувала ту частку спадщини, що належала б за законом її батьку ОСОБА_3 . Спадкове майно складається з цілої частки житлового будинку АДРЕСА_1 та права на земельну частку (пай) площею 5,82 умовних кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах території Шевченківської сільської ради Миколаївської області, яка перебувала в колективній власності акціонерного товариства імені Т.Г. Шевченка. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Ухвалою суду від 14 вересня 2020 року позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків, які в подальшому усунуті 02 лютого 2021 року шляхом подання позовної заяви в новій редакції.

Ухвалою суду від 02 лютого 2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 29 квітня 2021 року, постановленою в підготовчому судовому засіданні без виходу суду до нарадчої кімнати, підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду.

20 жовтня 2021 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла зустрічна позовна заява, в якій він просить визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 01 листопада 2021 року поновлено процесуальний строк для вчинення процесуальних дій, зустрічна позовна заява прийнята до спільного розгляду з первісним позовом.

Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що позивач за зустрічним позовом є спадкоємцем за законом майна померлих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . У встановлений законом час він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак йому у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. В зустрічній позовній заяві позивач, не заперечуючи спадкових прав позивача за первісним позовом ОСОБА_1 , указував, що між ними існувала домовленість про поділ спадкового майна в рівних частках, зокрема за ним залишається спадковий будинок, де він мешкає й на сьогодні, а ОСОБА_1 переходить право на земельну частку (пай). Оскільки спадкове майно, яке він поділив з ОСОБА_1 мають рівну вартість, уважав, задоволеними їх спадкові права в рівних частках.

У судове засідання позивач за первісним (відповідач за зустрічним) позовом ОСОБА_1 не з`явилася, надіслала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності.

Відповідач за первісним (позивач за зустрічним) позовом ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, в якій просив позовні вимоги за первісним позовом задовольнити частково, а позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав повністю, справу просив розглянути за його відсутності.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до частини шостої статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Складання повного рішення судом відкладено до 09 грудня 2021 року.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд установив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 26 квітня 2006 року, виданого Шевченківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області (а.с.73).

Згідно частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України).

Відповідно до вимог частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 та частина перша статті 1273 ЦК України).

Відповідно частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявивпро відмову від неї.

Згідно довідки Шевченківської сільської ради Миколаївської області від 01 липня 2020 року №1339 на день відкриття спадщини ОСОБА_5 , тобто на ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з спадкодавцем ОСОБА_5 за однією адресою були зареєстровані за місцем проживання у АДРЕСА_1 : дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 , онук ОСОБА_7 , мати ОСОБА_6 (а.с.10).

Зі змісту спадкової справи №361/2006 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_2 звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, а ОСОБА_4 відмовилася від своєї частки у спадщині на користь сина ОСОБА_2 , зазначивши, що спадкове майно є особистою власністю спадкодавця (а.с.68, 69).

Відповідно до свідоцтва про народження та свідоцтва про одруження,ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є рідними дітьми, а ОСОБА_4 - дружиною померлого ОСОБА_5 (а.с.13, 14, 226).

Крім цього, матеріалами справи підтверджується факт родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 як сина та матері.

Отже, в силу частини першої статті 1261 та частини першої статті 1269 ЦК України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є спадкоємцями першої черги за законом майна померлого ОСОБА_5 , та такими, що прийняли усю спадщину після його смерті та набули право на спадкове майно в таких частинах:

ОСОБА_2 - 1/2 частини;

ОСОБА_3 - 1/4 частини;

ОСОБА_6 - 1/4 частини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 27 червня 2006 року, виданого Шевченківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області (а.с.11).

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 , відповідно до свідоцтва про народження від 05 січня 1998 року та свідоцтва про шлюб від 17 січня 2017 року є рідною дочкою померлого ОСОБА_3 (а.с.15, 16).

На момент смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1 була малолітньою.

Згідно довідки Шевченківської сільської ради Миколаївської області від 04 грудня 2020 року №2245 на день відкриття спадщини ОСОБА_3 , тобто на ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з спадкодавцем ОСОБА_3 за однією адресою були зареєстровані за місцем проживання у АДРЕСА_1 : мати ОСОБА_4 , брат ОСОБА_2 , племінник ОСОБА_7 , бабуся ОСОБА_6 (а.с.39).

Згідно свідоцтва про народження померлого ОСОБА_3 від 02 липня 1977 року, батьками останнього є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.13).

Відповідно до частини четвертої статті 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (частина перша статті 1266 ЦК України).

Зі змісту спадкової справи №479/2006 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_8 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_1 (а.с.132).

Отже, в силу частини першої статті 1261, частини четвертої статті 1268, частини першої статті 1269 ЦК України, ОСОБА_1 (за правом представлення), ОСОБА_4 є спадкоємцями першої черги за законом майна померлого ОСОБА_3 , та такими, що прийняли усю спадщину після його смерті та набули право на спадкове майно в таких частинах:

ОСОБА_1 - 1/2 частини;

ОСОБА_4 - 1/2 частини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6 , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 06 квітня 2021 року №5 (а.с.117).

Згідно довідки Шевченківської сільської ради Миколаївської області від 02 грудня 2021 року №1621 на день відкриття спадщини ОСОБА_6 , тобто на ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з спадкодавцем ОСОБА_6 за однією адресою були зареєстровані за місцем проживання у АДРЕСА_1 : невістка ОСОБА_4 , онук ОСОБА_2 , правнук ОСОБА_7 (а.с.238).

Спадкова справа до майна померлої ОСОБА_6 не заводилась (а.с.160, 162).

З урахуванням встановленого судом факту родинних відносин, права на спадкування за законом за правом представлення позивача за первісним позовом ОСОБА_1 (після смерті її батька ОСОБА_3 ) та права на спадкування за законом за правом представлення позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 (після смерті його батька ОСОБА_5 ), в силу частини першої статті 1261, частини четвертої статті 1268, частини першої статті 1266 ЦК України, сторони є спадкоємцями за законом майна померлої ОСОБА_6 , та такими, що прийняли усю спадщину після її смерті та набули право на спадкове майно в таких частинах:

ОСОБА_1 - 1/2 частини;

ОСОБА_3 - 1/2 частини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 08 січня 2020 року, виданого виконкомом Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області (а.с.94).

Згідно довідки Шевченківської сільської ради Миколаївської області від 06 липня 2020 року №1395 на день відкриття спадщини ОСОБА_4 , тобто на ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з спадкодавцем ОСОБА_4 за однією адресою був зареєстрований за місцем проживання у АДРЕСА_1 син ОСОБА_2 (а.с.19).

Зі змісту спадкової справи №58/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1 (а.с.93).

Отже, в силу частини першої статті 1261, частини четвертої статті 1268, частини першої статті 1269 ЦК України, ОСОБА_1 (за правом представлення), ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги за законом майна померлої ОСОБА_4 , та такими, що прийняли усю спадщину після її смерті та набули право на спадкове майно в таких частинах:

ОСОБА_1 - 1/2 частини;

ОСОБА_2 - 1/2 частини.

Ураховуючи викладене, частки сторін у спадковому майні є рівними, що спростовує позицію позивача щодо належності їй цілої частки у спадковому майні.

Як передбачено статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район.

Згідно Постанови Верховної Ради України від 17 липня 2030 року №807-ХІ «Про утворення та ліквідацію районів» ліквідовано Вітовський район Миколаївської області та утворено в Миколаївській області Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) у складі територій Березанської селищної, Веснянської сільської, Воскресенської селищної, Галицинівської сільської, Коблівської сільської, Костянтинівської сільської, Куцурубської сільської, Миколаївської міської, Мішково-Погорілівської сільської, Нечаянської сільської, Новоодеської міської, Ольшанської селищної, Очаківської міської, Первомайської селищної, Радсадівської сільської, Степівської сільської, Сухоєланецької сільської, Чорноморської сільської, Шевченківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0170270, виданого 26 червня 1997 року Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 10 вересня 1997 року за №8860 за ОСОБА_5 зареєстровано право на земельну частку (пай) площею 5,82 умовних кадастрових гектарів із земель АТ імені Шевченка (а.с.8).

Факт отримання ОСОБА_5 сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0170270 та факт наявності такого права підтверджується листом відділу у Вітовському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 18 червня 2021 року №285/139-21 (а.с.237).

Вартість спірної земельної частки (пай), право на який зареєстровано за ОСОБА_5 , становить 87300,00 грн (а.с.33).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 20 липня 1993 року ОСОБА_5 придбав у колгоспу імені Шевченка житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 (а.с.33).

Право власності на указаний будинок не зареєстровано, вартість складає 97 891,00 грн (а.с.34).

Згідно з випискою з погосподарської книги обліку (особовий рахунок № НОМЕР_4 ) ОСОБА_5 значиться головою домогосподарства по АДРЕСА_1 (а.с.239-242).

Судом установлено, що спадкодавець ОСОБА_5 за життя свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок на підставі запису в погосподарський книзі обліку не отримав, право власності на підставі договору купівлі-продажу не оформив.

Разом з цим, виходячи з норм національного законодавства, а також законодавства, що діяло до проголошення незалежності України на її території (Указ Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», який діяв до 22 лютого 1988 року; Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року; постанова Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» із змінами, внесеними згідно з Постановою Ради Міністрів Української РСР від 22 квітня 1989 року №115; Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року №112/5; Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26; Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69) суд констатує, що виникнення права власності на житлові будинки та споруди у сільській місцевості не пов`язувалося із проведенням його реєстрації, тобто не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах та виписки з них замінювали технічний паспорт у разі його відсутності та прирівнювалися до акта органів державної влади, що підтверджувало право власності.

Отже, спірний житловий будинок, що належав ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 12 липня 1993 року та відповідного запису в погосподарській книзі обліку Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, включається до складу спадщини.

За життя спадкоємці ОСОБА_5 - ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , право на земельну частку (пай) та право власності на спірний житловий будинок за собою не зареєстрували, однак указане, на думку суду, є похідною подією, що лише формалізує рішення про набуття особою тих чи інших прав і обов`язків.

Виходячи з викладеного та системного аналізу правил статей 8, 19, 41 Конституції України як Основного Закону, суд уважає що спадкодавці на момент смерті мали право на спірну земельну частку (пай) та житловий будинок, що також включається до складу їх спадщини.

Згідно статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Згідно частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 червня 2021 року по справі №219/13376/17 дійшов правового висновку, що спадщина належить спадкоємцям, які її прийняли, на праві спільної часткової власності (частина четверта статті 355 ЦК України), а тому при її поділі застосовуються передбачені в Главі 26 ЦК України правила, що регулюють відносини спільної часткової власності. Якщо згоди про поділ спадщини досягти не вдалося, то поділ проводиться у судовому порядку відповідно до часток, які належать кожному із спадкоємців. Виділ (поділ) між спадкоємцями частки спадщини в натурі проводиться з огляду на сукупність об`єктів, що складають спадщину, їх вартість з урахуванням можливості виділу в натурі такої частки.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають рівні частки різних самостійних об`єктів спадкового майна, зокрема земельної частки (пай) та житлового будинку, досягнення між ними згоди щодо їх поділу в натурі, суд дійшов висновку про можливість поділу спадщини в натурі, що відповідає часткам спадкоємців у спадщині.

Оформлення спадщини сторонами позасудовим шляхом неможливе, що підтверджується відмовою приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Сапеги О.П. від 10 грудня 2020 року №565/02-14/58/2020 (а.с.115).

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбаченого статтею 16 ЦК України.

Судові витрати покласти на сторони.

Керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 як рідних сина та матері.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) площею 5,82 умовних кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах території Шевченківської сільської ради Миколаївського (Вітовського, Жовтневого) району Миколаївської області, яка перебувала в колективній власності акціонерного товариства імені Т.Г. Шевченка, право на яку зареєстровано за ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0170270 від 26 червня 1997 року, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 10 вересня 1997 року за №8860.

В іншій частині - відмовити.

Зустрічний позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав на підставі договору купівлі-продажу від 12 липня 1993 року ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ;

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 . реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 .

Повне рішення складено 09 грудня 2021 року.

СУДДЯ С.М.ГЛУБОЧЕНКО