Справа № 236/4388/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді - Сердюк Н.В.,

за участю секретаря судового засідання - Безорчук А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман Донецької області за відсутності сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2021 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування.

Позовна заява обґрунтована наступними обставинами. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивачки - ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із двох земельних ділянок, розташованих на території Лиманської міської ради Донецької області, загальною площею 6,4700 га, до складу якої входить земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0222 та земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0602. Земельні ділянки належали померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 188194 від 21 листопада 2005 року. Позивачка, як єдиний спадкоємець після смерті сина у встановленому законом порядку прийняла спадщину, однак при зверненні до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності на земельні ділянки на ім`я померлого ОСОБА_2 . Так, за життя померлим оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 188194 був втрачений. На теперішній час оригінал (дублікат) зазначеного державного акту не є можливим. В зв`язку з чим позивачка просить визнати за нею право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті сина.

Позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула. 28 січня 2021 року від позивачки надійшла до суду заява, в якій вона просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути без її участі (а.с. 37).

Представник відповідача Лиманської міської ради Донецької області, який був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, просить розглянути справу без його участі, рішення ухвалити на розсуд суду, про що суду надав відповідну заяву (а.с. 30).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Лиман Донецької області помер ОСОБА_2 , що підтверджується наданою позивачкою копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 10 червня 2020 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 421 (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки загальною площею 6,4700 га, до складу якої входить земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0222 та земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0602.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 63404991 Лиманською державною нотаріальною конторою 21 липня 2020 року заведена спадкова справа № 66146736 за заявою від матері спадкодавця ОСОБА_1 (а.с.33-34).

Земельні ділянки належали померлому ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 188194 від 21 листопада 2005 року на підставі рішення Краснолиманської міської Ради від 21 вересня 2005 року № 4/35-757 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 64 (а.с. 8).

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Цивільне законодавство України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст 1217 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності за ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Шандриголово Краснолиманського району Сталінської (нині Донецької області), батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.11). Після реєстрації шлюбу 09 вересня 1995 року з ОСОБА_5 прізвище позивачки змінено на « ОСОБА_6 » (а.с.6)

Як єдиний спадкоємець після смерті ОСОБА_2 , позивачка ОСОБА_1 звернулася до нотаруса Лиманського міського нотаріального округу для оформлення своїх спадкових прав. Однак постановою державного нотаріуса Лиманського міського нотаріального округу Алексєєвої В.Є. від 10 грудня 2020 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину - земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Лиманської міської ради Донецької області (колишня назва Шандриголівська селищна рада), з кадастровим номером :04:000:0222 та земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0602., оскільки відсутній правовстановлюючий документ на об`єкт нерохомості, який підтверджує право власності та за яким пройшла державна реєстрація згідно законодавства, що діяло на момент набуття та документи, що підтверджують факт родинних стосунків.

Згідно п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

За життя померлим ОСОБА_2 оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 188194 від 21 листопада 2005 року на підставі рішення Краснолиманської міської Ради від 21 вересня 2005 року № 4/35-757, був втрачений.

Однак, факт належності померлому ОСОБА_2 земельних ділянок підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 08 жовтня 2020 року (а.с. 12, 13).

З набуттям чинності 01 січня 2013 року Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» повноваження територіальних органів Держгеокадастру у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та па право постійного користування земельною ділянкою припинились і державні акти не видаються.

Чинне законодавство не передбачає можливість отримання дубліката державного акту на право власності на землю, у зв`язку з чим позивачка позбавлена можливості документально оформити спадщину.

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України, ЗК України та ЦПК України.

Так, згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно дост. 16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. ч.1, 3 ст.1296 ЦК України).

Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу ст.116 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Статті 81 та131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, ренти, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1ст.1297 ЦК України).

Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки земельні ділянки, розташовані на території Лиманської міської (колишньої Шандриголівської сільської ради) Донецької області, правомірно належали сину позивачки ОСОБА_2 .

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Керуючись ст.ст.15, 16, 384, 392, 1216, 1218, 1225, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст.4, 12,13,81,265ЦПК України,суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки, розташовані на території Лиманської міської ради Донецької області з кадастровим номером :04:000:0222 та з кадастровим номером :04:000:0602.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне судове рішення складено 01 лютого 2021 року.

Головуюча суддя -