Справа № 180/1455/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Янжули О.С.

секретар Котова Н.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Медведок А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконком Марганецької міської ради в особі: служби у справах дітей про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною,-

В С Т А Н О В И В:

25 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: виконком Марганецької міської ради в особі: служби у справах дітей про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з 2016 року він проживав у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 , вони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У 2018 році вони розійшлися, дитина залишилася проживати з матір`ю. у них з відповідачкою почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідувані, почалися створюватися зі сторони відповідачки штучні перешкоди стосовно неможливості його нормального спілкування з дитиною. З 2018 року врегулювання спору мирним шляхом призводили до конфліктів. Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, через переговори, взаємні поступки, він був змушений звернутися до служби у справах дітей із заявою про надання побачення з дитиною. 11.03.2020 року виконавчий комітет Марганецької міської ради виніс рішення №148, яким встановив надати йому дозвіл на побачення з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: щонеділі у вівторок, четвер з 16.00 до 18.00 та щосуботи з 10.00 до 18.00 години. Відповідальність за виконання рішення було покладене на нього та відповідачку. Спочатку у нього була можливість відвідувати дитину по графіку, потім час його роботи змінився та він у вівторок та четвер не міг навідувати дитину, тільки по суботам. Він просив відповідачку надавати йому можливість брати дитину на вихідні щонеділі з 10.00 суботи до 18.00 неділі, відповідачка відмовилася. Дуже часто навіть по суботам відмовлялася давати йому сина, через що він викликав поліцію. У вересні 2020 року взагалі перестала давати йому змогу бачитися із дитиною.

Просить суд зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його сином та визначити наступні способи його участі у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисте спілкування: побачення щосуботи та щонеділі, в період з 10-00 години до 18-00 години неділі, з можливістю забирати дитину з собою до свого будинку, разом відпочивати з батьком будь-де, без присутності відповідачки ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, зазначила, що дитина дуже малого віку, просила встановити позивачу побачення з дитиною за обов`язкової її присутності.

Представник третьої особи служби у справах дітей Марганецької міської ради Медведок А.В. у судовому засіданні просила винести рішення на розсуд суду, зазначивши що дитині необхідна увага обох батьків.

Суд, вислухавши сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 09 листопада 2017 року Марганецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції (а.с.5).

Рішенням виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року №148 «Про надання побачень гр. ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » надано дозвіл гр. ОСОБА_1 на побачення з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: щонеділі у вівторок, четвер з 16.00 до 18.00 години та щосуботи з 10.00 до 18.00 години. Відповідальність за виконання рішення покладено на гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , координацію дій на начальника служби у справах дітей Долгорук В.В. (а.с.6).

14 грудня 2020 року за №1042/6 КП «Марганецька центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради» Марганецькому міському суду Дніпропетровської області надано відповідь, де повідомлено, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку у лікаря-психіатра, є інвалідом ІІІ групи, дієздатний та працездатний (за рішенням МСЕК). Щодо неможливості ОСОБА_1 приймати участь у вихованні дитини питання не є компетенцією лікарні. Дане запитання можливо вирішити лише спеціалістами обласної психіатричної лікарні (а.с.33).

Матеріали справи містять лист, адресований ОСОБА_4 від 24.12.2020 року начальником Марганецького ВП Дмитрієвим Д., в тому, що в ході його звернення, перевіркою було встановлено, що ОСОБА_5 звертався до Марганецького ВП за фактом того, що його колишня дружина ОСОБА_2 не давала зустрічі з сином ОСОБА_3 10 разів, що було зареєстроване у ЖЄО.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, вона являється сестрою позивача підтвердила, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною.

Також у судовому засіданні встановлено, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною.

Відповідно до ст. 141 СК України, проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Принцип 2 Декларації прав дитини 1959 року та Конвенції про права дитини 1989 року визначають, що дитина повинна перебувати під особливим захистом, їй повинні бути надані всі можливості та умови для фізичного, психічного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх.

Згідно з ч. 1,3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

За приписом ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, а також вік дитини, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись, ст.ст.141,150,155,157,159 СК України, ст.ст. 8,12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 11, 88, 209, 212, 214-216, 223 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконком Марганецької міської ради в особі: служби у справах дітей про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( НОМЕР_2 ) не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( НОМЕР_3 ) у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні з сином шляхом встановлення днів побачень ОСОБА_1 з його малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : кожного вівторка місяця з 16.00 години до 18.00 години, кожної суботи та неділі місяця з 10.00 години до 15.00 години, за обов`язкової присутності матері - ОСОБА_2 .

У день народження ОСОБА_3 , тобто 01 листопада кожного року з 10:00 год. по 12:00 год., без присутності матері.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( НОМЕР_2 ), витрати зі сплати судового збору на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( НОМЕР_3 ) в розмірі 840,80 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Повний текст рішення виготовлено 12 лютого 2021 року.

Суддя: О. С. Янжула