ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/1658/21 Номер провадження 22-ц/814/2635/21Головуючий у 1-й інстанції Омельченко І. І. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.,

суддів: Карпушина Г.Л., Хіль Л.М.,

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

третя особа: Кобеляцький районний відділ державної Виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Суми)

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області, ухвалене 14 вересня 2021 року у складі судді Омельченко І.І.

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати аліментів та стягнення сплачених аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив припинити стягнення аліментів та звільнити його від сплати аліментів за судовим наказом Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24.05.2019 року та від стягнення нарахованої заборгованості по аліментах по даному виконавчому провадженню, а також просив стягнути з ОСОБА_2 8879, 14 грн. сплачених аліментів .

В обґрунтування позовних вимог вказував, що з нього стягуються на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.05.2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Зазначав, що він не є біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 20 липня 2020 року, в якому виключено ОСОБА_1 із актового запису про народження № 41 від 06.05.2008 року, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області.

Вважав, що вказані обставини є підставою для задоволення позову.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати аліментів та стягнення сплачених аліментів задоволено частково.

Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 травня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття, що стягуються за судовим наказом Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24 травня 2019 року (виконавче провадження № 59256194).

Звільнено ОСОБА_1 від стягнення нарахованої заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виконавчому провадженні № 59256194.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , просив рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задовленні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процессуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Місцевим судом вірно встановлено, що з 2007 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який в 2010 році було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_4 , батьком якої був записаний ОСОБА_1 (а.с. 4).

Судовим наказом Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24 травня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 травня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5).

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 20 липня 2020 року, яке набрало законної сили 05.11.2020 року, виключено з актового запису про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про ОСОБА_1 , як батька дитини (а.с. 6-8).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість ОСОБА_1 по аліментам станом на 01.07.2021 року складає 51791,31 грн. (а.с. 13).

Задовольняючи позов в частині припинення стягнення аліментів та звільнення ОСОБА_1 від стягнення нарахованої заборгованості по аліментах місцевий суд виходив з того, що є рішення про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про позивача, як батька дитини, що є підставою для звільнення останнього від сплати аліментів та заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні № 59256194.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення сплачених аліментів за судовим наказом місцевий суд виходив з того, що аліменти стягувалися на законній правовій підставі, а тому поверненню згідно ст. 1215 ЦК України не підлягають.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду з наступних підстав.

Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини.

За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком.

Такого обов`язку в особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

У справі, яка переглядається, позивач посилався як на підставу для припинення стягнення з нього аліментів за судовим наказом на виключення відомостей про нього як про батька дитини з актового запису про народження дитини.

Аліментний обов`язок позивача був заснований на факті батьківства, а виключення відомостей про батька з актових записів про народження дітей у зв`язку з тим, що позивач не є біологічним батьком дитини, підтверджує, що позивач не є (і, відповідно, ніколи не був) батьком дитини.

Наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про позивача як батька дитини є, зокрема, відсутність у позивача від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання дитини, адже за змістом положень статті 180 СК України обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки.

За таких обставин місцевий суд дійшов вірного висновку про звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих за судовим наказом Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24 травня 2019 року ВП № 59256194 та від стягнення нарахованої заборгованості по аліментах по даному виконавчому провадженню, оскільки виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, що припиняє стягнення аліментів, а отже звільняє останнього від їх сплати та від нарахованої, але не сплаченої заборгованості по аліментам.

Щодо відмови в задоволенні вимог про стягнення з відповідача на користь позивача сплачених аліментів на утримання дитини слід зазначити наступне.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами першою, другою статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Вищевказаній нормі кореспондує стаття 1215 ЦК України, в якій вказано, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №753/15556/15-ц, зроблено правовий висновок про те, що за ст. 1212 ЦК України зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

В постанові Верховного Суду від 04.11.2020 року у справі №382/1728/18 (провадження №61-9514св19) зазначено, що аналіз статті 1215 ЦК України свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. А зважаючи на те, що грошові кошти були набуті відповідачем як аліменти на утримання дітей на виконання судового наказу, тобто не безпідставно, та за відсутності достовірних доказів недобросовісного набуття їх, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення їх з відповідача на користь позивача як безпідставно набутих.

Місцевим судом вірно встановлено, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі 8879,14 грн. на підставі судового наказу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24 травня 2019 року, яке набрало законної сили, тобто на законній правовій підставі, що в силу ст. 1215 ЦК України поверненню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги про те, що в даній справі позивачу необхідно було звернутися до суду з заявою про перегляд судового наказу Кобеляцького районного суду Полтавської області за нововиявленими обставинами не заслуговують на увагу, оскільки обставина виключення відомостей про батьківство позивача відносно дитини відповідачки не є нововиявленою обставиною в розумінні закону.

Належним способом захисту порушеного права позивача в цьому випадку є саме припинення стягнення з нього аліментів, чим він і скористався.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді Г.Л. Карпушин

Л.М. Хіль