Ухвала

Іменем України

08 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 340/87/18

провадження № 61-18396ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником - адвокатом Лазоришиним Іваном Івановичем, на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 10 липня 2019 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Верховинська селищна рада Івано-Франківської області, Ільцівська сільська рада Верховинського району Івано-Франківської області про встановлення факту приналежності господарства до суспільної групи колгоспний двір та визнання права власності на частину домоволодіння,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту приналежності господарства до суспільної групи колгоспний двір та визнання права власності на частину будинковолодіння.

Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 21 березня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10 липня 2019 року рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 21 березня 2019 року скасовано та постановлено нове рішення у справі, яким позов ОСОБА_2 задоволено. Встановлено факт приналежності станом на 15 квітня 1991 року господарства АДРЕСА_1 головою якого була ОСОБА_4 до суспільної групи - колгоспний двір. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 .

29 липня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про перегляд постанови апеляційного суду за нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що існують обставини, які мають суттєве значення для справи, але не були відомі сторонам та суду на час розгляду справи (нововиявлені обставини). Так, у жовтні 2020 року мати ОСОБА_1 випадково виявила будинкову книгу господарства, у якому проживала спадкодавець ОСОБА_4 , з якої вбачається хто і коли були членами цього двору, в тому числі і правове відношення ОСОБА_2 до цього двору. Такі дані, на думку представника ОСОБА_1 , спростовують висновок суду щодо членства і участі у веденні господарства спірного двору ОСОБА_2 , що має визначальне значення для законності прийняття судового рішення. З даної книги вбачається, що до спірного господарства ОСОБА_2 був прописаний 26 липня 1977 року, виписаний (вибув) 04 липня 1979 року в зв`язку з призовом в армію. Прибув у двір 13 березня 1980 року і вибув у зв`язку з одруженням 06 червня 1986 року в інший населений пункт. Пізніше повернувся до двору 12 лютого 1991 року і вибув 15 вересня 1992 року. Вказані дані, на думку представника заявниці, свідчать про те, що ОСОБА_2 протягом більше трьох років не проживав у спірному дворі, не брав участі у веденні господарства двору, був працездатним, а тому не має права на частку в дворі. Крім того, з будинкової книги вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року членами спірного двору № 128 були не менше три особи, які мали право на частку у цьому дворі, однак суд не залучив їх до участі у справі.

Посилаючись на зазначені обставини, представник ОСОБА_1 просив скасувати рішення Івано-Франківського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити, залишивши в силі рішення місцевого суду.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 10 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Верховинська селищна рада Івано-Франківської області, Ільцівська сільська рада Верховинського району Івано-Франківської області про встановлення факту приналежності господарства до суспільної групи колгоспний двір та визнання права власності на частину домоволодіння, відмовлено.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що наведені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України і не мають значення для вирішення цієї справи, тому у її задоволенні слід відмовити.

09 листопада 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Лазоришин І. І. звернувся до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року у вищевказаній справі.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 17 листопада 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для подання клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням підстав його пропуску та доказів на їх підтвердження.

У наданий судом строк заявник направив матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 17 листопада 2021 року.

У поданому клопотанні заявник просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки вперше касаційна скарга була подана у передбачений ЦПК України строк, проте була повернута ухвалою Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у зв`язку з неусуненням недоліків.

Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухваленого у цій справі судового рішення свідчать про поважність причин пропуску цього строку та наявність підстав для його поновлення, оскільки вперше касаційна скарга заявником була подана в строк, передбачений статтею 390 ЦПК України, проте повернута ухвалою Верховного Суду від 01 листопада 2021 року, а вдруге заявник подав касаційну скаргу на оскаржуване судове рішення в розумний термін.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову

у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина четверта, п`ята статті 423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Апеляційний суд установив, що обставини, на які посилається заявник, не спростовують факти, покладені в основу судового рішення про те, що спірне господарство відносилось до суспільної групи «колгоспний двір» та що позивач ОСОБА_2 , як працездатний член колгоспного двору, брав участь у веденні даного господарства та не втратив право на його частку станом на 15 квітня 1991 року.

При цьому суд зазначив про відсутність підстав для висновку про те, що обставини, на які посилається заявник, не були та не могли бути відомі на час розгляду справи, оскільки будинкова книга знаходилась у заявниці, а доводи про те, що така була нею виявлена у жовтні 2020 року не підтверджені будь-якими доказами.

Встановивши, що наведені у заяві обставини не можуть бути віднесені до нововиявлених, оскільки вони не відповідають усім необхідним умовам таких обставин відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 .

Доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків суду апеляційної інстанції, не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Устименко проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нелюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та додержання норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Лазоришина Івана Івановичапро поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана ОСОБА_5 , на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 10 липня 2019 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Верховинська селищна рада Івано-Франківської області, Ільцівська сільська рада Верховинського району Івано-Франківської області про встановлення факту приналежності господарства до суспільної групи колгоспний двір та визнання права власності на частину домоволодіння.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:Є. В. Коротенко
А. Ю. Зайцев
М. Ю. Тітов