Справа № 426/2275/21
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

07 грудня 2021 року

Сватівський районний суд Луганської області у складі

головуючого судді Просіної Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Чернишової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сватове Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води,-

встановив:

Державне підприємство «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» звернулось до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Позивач зазначив, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 12.01.2007 між фізичною собою ОСОБА_1 (за договором - Споживач) та Державним підприємством «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» 12.01.2007 був укладений договір № 483 про надання постачання теплової енергії в гарячій воді.

Згідно п.п.10.1, 10.2 вищезазначеного Договору, цей договір набирає чинності з 12.01.2007 та діє до 12.01.2008. Даний договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. Будь- яких листів про розірвання договору на адресу позивача від відповідача не надходило.

Державне підприємство «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» поставило теплову енергію у вигляді гарячої води на опалення нежитлового приміщення ОСОБА_1 з березня 2015 року по квітень 2020 року на загальну суму 148 000, 00 гривень.

Факт постачання теплової енергії до будинку відповідача підтверджується Актами про включення тепло установок № 0502 від 30.10.2014 року, № 0502 від 31.10.2015 року, № 0502 від 22.10.2016 року, № 0502 від 30.10.2017 року, № 0502 від 13.11.2018 року, № 0502 від 02.11.2019 року.

Відповідачу у спірному періоді з березня 2015 року по квітень 2020 року щомісяця надавалися рахунки, які є одночасно актами передавання - приймання (надання послуг з централізованого опалення), та які, у розумінні ст. 530 ЦК України, є вимогою про сплату боргу. За період з березня 2015 року по квітень 2020 року відповідач сплатив за надані послуги на користь позивача 3093,30 грн. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу неодноразово надсилалися претензії щодо оплати заборгованості за спожиту теплову енергію: № 08-14-670 від 28.05.2015 року, № 08-14-18 від 10.02.2016 року, № 048-14-176 від 28.09.2016 року, № 08-14-31 від 14.03.2017 року, № 08-14-129 від 06.06.2017 року, № 08-14-201 від 18.05.2018 року, № 08-14-107 від 04.06.2019 року, № 08-14-31 від 22.01.2020 року, № 08-14-177 від 26.05.2020 року.

Таким чином заборгованість боржника перед заявником за послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді у період з березня 2015 року по квітень 2020 року складає у загальному розмірі 148000,00 грн.

Враховуючи викладене позивач звернувся з цим позовом до суду та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 148000,00 гривень, три проценти річних у розмірі 14459, 38 гривень та інфляційні втрати в сумі 40 885, 92 грн.

У судовому засіданні представник позивача Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» присутній не був, надав суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України відповідно до вимог ч.1 ст.1-1 ЗУ "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" (а.с.125-126, 130-131, 134-135, 145-146, 155-156), про причини неявки до суду не повідомив, відзиву не подав. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

07 грудня 2021 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, яка відображена в протоколі судового засідання.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Згідно до рішення про початок та закінчення опалювального сезону у м. Сєвєродонецьку прийняти на підставі рішень виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради про початок/закінчення опалювального сезону № 178 від 06 квітня 2015 року, № 534 від 10 жовтня 2014 року, № 140 від 05 квітня 2015 року, № 449 від 08 вересня 2015 року,№ 537 від 11 жовтня 2016 року, № 184 від 06 квітня 2017 року, № 516 від 18 жовтня 2017 року, № 217 від 06 квітня 2018 року, № 752 від 10 жовтня 2018 року, № 379 від 26 березня 2019 року, № 1093 від 18 жовтня 2019 року, № 212 від 03 квітня 2020 року.(а.с.22-26)

Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 266 від 27.02.2015, № 1158 від 31.03.2015, № 1384 від 30.04.2015, № 1757 від 29.09.2016, №2126 від 02.12.2016 «Про встановлення тарифів на теплову енергію ДП «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» застосовано тарифи на теплову енергію за перід 2015 - 2020 років(а.с.19-21)

Відповідно до копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 211245823 від 03.06.2020, ОСОБА_1 є власником нежилого приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.7)

12.01.2007 між Державним підприємством «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» (надалі - Енергопостачальна організація) та ОСОБА_1 (надалі - Споживач) був укладений договір №483 про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Відповідно до п. 1 договору Енергопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати Споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов`язується оплачувати одержувану енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Згідно з п. 2.1. договору адреса об`єкту: АДРЕСА_1 .

З п. 4.2.2. договору вбачається, що споживач теплової енергії зобов`язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Відповідно до п. 6.4. Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує Енергопостачальній організації вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Згідно з п. 10.1.-10.2. договору цей договір набуває чинності з 12 січня 2007 року. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинена буде письмово заявлено однією із сторін. Припинення дії договору не звільняє Споживача від обов`язку повної сплати спожитої теплової енергії.

Відповідно до розрахунків заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, яка значиться за ОСОБА_1 за період з березня 2015 року по квітень 2020 року складає 148 000, 00 грн., три проценти річних у розмірі 14 459, 38 грн. та інфляційні втрати в сумі 40 885, 92 грн.(а.с.13- 16)

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ст. 67 Житлового Кодексу Української РСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до п. 2 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Згідно з абз. 1-3 ст. 16 Закону України «Про теплопостачання», до повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, належать: розробка методик розрахунків тарифів на виробництво теплової енергії та плати за її транспортування та постачання , забезпечення проведення єдиної тарифної політики у сфері теплопостачання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІV (в редакції, яка була чинною у період виникнення частини спірних правовідносин) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до підпункту 1 пункту 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Стаття 322 ЦК України встановлює презумпцію обов`язку власника нести всі витрати пов`язані з утримання належного йому майна.

З матеріалів справи вбачається, що власником нежилого приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , який і зобов`язаний утримувати приміщення та сплачувати комунальні послуги, у тому числі, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надає ДП «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль».

Відповідач належним чином зобов`язання не виконував, тому за період з березня 2015 року по квітень 2020 року за ним утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 148000, 00 грн.

У зв`язку з тим, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, позивачем за період з березня 2015 року по квітень 2020 року нараховані три проценти річних в сумі 14 459, 38 грн. та інфляційні нарахування в розмірі 40 885, 92 грн.

За наведених вище обставин суд вважає, що доводи, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку із чим позов Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води підлягає задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжними дорученнями № 3234 від 16 липня 2020 про сплату судового збору у сумі 210,20 грн. та № 971 від 01 квітня 2021 про сплату судового збору в сумі 2 839, 98 грн. Враховуючи викладене та з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 2 270 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81,141, 223, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» до Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль», , місцезнаходження: Україна, Луганська область, Сєвєродонецький район, м. Сєвєродонецьк, вул. Промислова, буд. 17, заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 148 000, 00 гривень, три проценти річних в розмірі 14 459, 38 грн. та інфляційні нарахування в розмірі 40 885, 92 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль», , місцезнаходження: Україна, Луганська область, Сєвєродонецький район, м. Сєвєродонецьк, вул. Промислова, буд. 17, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я.В.Просіна