ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/2128/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №697/1271/21 Категорія: Скирда Б. К.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року :Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29 вересня 2021 року, ухвалене в складі судді Скирди Б.К., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання жінки, повний текст рішення складено 04 жовтня 2021 року, -

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання жінки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з травня 2016 року сторони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка ОСОБА_3 . Відповідач визнав себе батьком дитини.

Поступово стосунки між сторонами погіршились, внаслідок чого відповідач залишив сім`ю в лютому 2020 року.

На даний час позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач потребує матеріальної допомоги, відповідач її добровільно не надає, хоча є працездатним, матеріально забезпеченим, стан його здоров`я задовільний.

З урахуванням викладеного, позивач просила стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) до досягнення дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29 вересня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 23 червня 2021 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду обґрунтоване тим, що оскільки малолітня дитина проживає з матір`ю (позивачкою), а також враховуючи, що позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, вона має право на утримання від чоловіка - батька дитини коштів до досягнення дитиною трьох років. Задовольняючи позовні вимоги частково, судом першої інстанції зазначено, що позивач, звертаючись з позовом про стягнення аліментів на своє утримання в розмір 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною трирічного віку, не обґрунтував заявлений розмір аліментів, їх достатність та співрозмірність з огляду на життєві потреби. При цьому, суд першої інстанції врахував, що рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29 квітня 2020 року з відповідача ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Не погоджуючи з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначив, що суд першої інстанції неправильно дослідив висновок Служби у справах дітей Виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області, вказавши, що даний висновок містить протиріччя. Так, відповідно до Порядку здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15 листопада 2018 року № 1713 (далі - Порядок № 1713), Службою у справах дітей Виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області було здійснено інспекційне відвідування місця проживання позивача з донькою, за результатами якого складено висновок щодо цільового витрачання аліментів на дитину. Відповідно до п.п. 8-11 Порядку № 1713 у ході проведення інспекційного відвідування здійснюється обстеження умов проживання дитини з метою визначення рівня задоволення її індивідуальних потреб, при цьому, береться до уваги розмір аліментів, що сплачуються на дитину. Працівники органу опіки та піклування встановили, що дитина забезпечується базовими потребами і такого забезпечення достатньо для підтвердження цільового використання аліментів, однак лише у випадку, коли розмір аліментів не перевищує розміру двох прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Тому, для цільового використання аліментів в розмірі понад два прожиткових мінімумів недостатньо лише забезпечувати дитину базовими потребами. Врахувавши, що ОСОБА_1 сплачує аліменти в розмірі, що складає понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку, працівники органу опіки та піклування, на думку відповідача, склали вірний та законний висновок, встановивши факт нецільового використання позивачем аліментів.

Окрім того, апелянт зазначає, що в суді першої інстанції позивач не обґрунтувала належними та допустимими доказами наявність у неї потреби в матеріальному забезпеченні від ОСОБА_1 , а враховуючи висновок органу опіки, можливо стверджувати, що позивач використовує аліменти на дитину для задоволення власних потреб.

Відповідач вказує, що зазначені вище обставини не були належним чином прийняті судом першої інстанції, що призвело до винесення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Частиною другою статті 91 СК України передбачено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .(а.с.2)

Згідно з довідкою, виданою ПрАТ «Миронівська птахофабрика» від 16 червня 2021 року № 171К, ОСОБА_2 була прийнята на ПрАТ «Миронівська птахофабрика» з 30 листопада 2015 року підсобним робітником дільниці різки. З 14 жовтня 2019 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. (а.с.4)

Відповідно до довідки, виданої старостою сіл Конона, Гамарня Канівської міської ради Черкаської області від 17 червня 2021 року № 334, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно проживає разом з мамою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителькою АДРЕСА_1 .(а.с.8)

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29 квітня 2020 року з ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 стягнуто аліменти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 (однієї третьої) заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 24 березня 2020 року і до повноліття дитини.

Факт проживання малолітньої ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_2 встановлено судом першої інстанції та сторонами не заперечувався.

З зазначених вище норм права слідує, що передумовою стягнення аліментів такої категорії є додержання двох умов: проживання дитини у одного з подружжя та можливість другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що жінка, з якою проживає її дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить жінці - матері дитини незалежно від цієї обставини.

Відтак, суд приходиться до висновку, що доводи апелянта в частині необґрунтованості потреби позивача в матеріальному забезпеченні, є безпідставними.

Окрім того, з апеляційної скарги вбачається, що відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, зазначає, що судом першої інстанції неправильно досліджено висновок за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину, так як вказаним висновком встановлено факт нецільового використання позивачем аліментів на дитину.

Проте, питання неможливості надання матеріальної допомоги позивачу відповідачем порушено не було, доказів тяжкого матеріального становища, незадовільного стану здоров`я ОСОБА_1 чи будь-яких інших обставин, матеріали справи не містять.

Відтак, підстав, які унеможливлюють стягнення аліментів з відповідача на утримання жінки, з якою проживає дитина, відсутні.

Щодо посилань відповідача на нецільове використання позивачем аліментів дитини, як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Відповідно до ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Механізм здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів визначений Порядком № 1713, відповідно до пунктів 8, 10 якого, у ході проведення інспекційного відвідування здійснюється обстеження умов проживання дитини з метою визначення рівня задоволення її індивідуальних потреб. При цьому береться до уваги розмір аліментів, що сплачуються на дитину. У разі, якщо розмір аліментів складає понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку (на кожну дитину), підтвердженням цільового використання аліментів на дитину можуть бути: наявність облаштованих відповідними меблями та речами місць для сну та відпочинку дитини; її розвитку та навчання; приміщень для прийняття їжі та санітарно-гігієнічних потреб; обладнання для занять спортом; музичних інструментів; відвідування дитиною навчальних курсів, гуртків та секцій; відкриття на ім`я дитини банківського рахунку; витрати на оздоровлення та лікування дитини, придбання засобів реабілітації тощо.

За змістом п. 14 Порядку № 1713 чеки, квитанції, довідки та інші документи для підтвердження цільового використання коштів одержувач аліментів може надати виключно за власним бажанням та за умови їх наявності. Також виключно за власним бажанням одержувач аліментів може надати письмове пояснення щодо цільового використання аліментів, яке долучається до висновку за результатами проведення інспекційного відвідування.

Отже, на орган опіки та піклування покладено здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів, який може здійснюватися як власною ініціативою органу, так і за заявою платника. Для платника аліментів у разі нецільового витрачання аліментів передбачено право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2021 року в справі № 751/1396/19.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що факт нецільового використання позивачем аліментів на дитину може бути підставою лише для звернення платника аліментів, у даному випадку, відповідача, до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які сплачуються на утримання дитини, або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України і не звільняє його від обов`язку утримувати дружину.

За таких обставин, апеляційний суд, не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.374,375, 381-384 ЦПК України , апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання жінки залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 9 грудня 2021 року.

Судді