Справа № 459/1137/20 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/811/2695/20 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Савуляка Р.В., Приколоти Т.І.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 05 червня 2020 року у справі за позовом виконуючого обов`язки керівника Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області Гарасимчука Ярослава Мироновича в інтересах держави в особі Червоноградської міської ради Львівської області до ОСОБА_1 про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

16.04.2020 позивач звернувся у суд з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього на користь держави в особі Червоноградської міської ради Львівської області грошові кошти в сумі 16 615,80 грн, які були затрачені КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» на лікування ОСОБА_2 потерпілої від кримінального правопорушення.

В обґрунтування позову послався на те, що ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 13.11.2019, яка набрала законної сили 21.11.2019 (справа №459/2126/19) кримінальне провадження за №0000204 від 12.02.2019 відносно ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрито на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням винного з потерпілою. Зазначає, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» 36 ліжко-днів з 12.02.2019 по 20.03.2019, вартість якого становить 16 615,80 грн. Кошти, витрачені на стаціонарне лікування, на даний час Червоноградській міській раді не відшкодовано, а тому згідно із ст. 1206 ЦК України підлягають відшкодуванню у примусовому порядку.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 05 червня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь держави в особі Червоноградської міської ради (р/р № UA4013019, відкритий в Казначействі України (ЕАП), МФО 899998, , код платежу 24060300), грошові кошти в сумі 16 615 (шістнадцять тисяч шістсот п`ятнадцять) грн. 80 коп., які були затрачені КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» на лікування ОСОБА_2 потерпілої від кримінального правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

Вказане рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального права. Зокрема зазначає, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Вважає, що в даній справі позивачем не зазначено обставини, які перешкоджають Червоноградській міській раді бути самостійним суб`єктом звернення до суду стосовно захисту власних прав та інтересів. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Судом установлено, що ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 13.11.2019 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою. Кримінальне провадження за №0000204 від 12.02.2019 відносно ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрито у зв`язку із його звільненням від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Судом також установлено, що внаслідок дій відповідача потерпіла ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження, що підтверджуються висновком експерта №026/2019 від 11.03.2019 перебувала на стаціонарному лікуванні у КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» з 12.02.2019 по 20.03.2019, загальна сума затрачених лікарнею коштів на її лікування склала 16 615,80 грн, які в добровільному порядку відповідач не відшкодував.

Відповідно до Статуту, затвердженого рішенням Червоноградської міської ради № 1402 від 30.09.2019, Комунальне підприємство «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» є закладом охорони здоров`я, який фінансується з місцевого бюджету, заснованим на майні спільної власності територіальної громади, який створений з метою здійснення функцій і повноважень щодо реалізації державної політики в галузі охорони здоров`я, організації медичної допомоги населенню. Засновником підприємства є Червоноградська міська рада.

Ураховуючи наведене, суд прийшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі Червоноградської міської ради коштів у сумі 16 615,80 грн, які були затрачені КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» на лікування ОСОБА_2 , яка є потерпілою від кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що подання позову прокурором в інтересах держави здійснено без достатніх правових підстав є необгрунтованими з таких мотивів.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», який набрав чинності 15 липня 2015 року. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обгрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Така правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020.

Червоноградська міська рада та КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради», надаючи відповідь прокурору на його звернення від 26.03.2020 № 14.39/05-38-1510вих-20 та від 11.03.2020 №14.39/05-38-1283 вих-20, свою позицію щодо порушення інтересів держави жодним чином не висловили, про наміри самостійно звернутися з позовом не заявили. Такі дії були оцінені прокурором як бездіяльність.

При зверненні до суду з даним позовом прокурор обгрунтував наявність інтересів держави в особі Червоноградської міської ради, якою понесені витрати на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_3 , підтвердив наявність підстав для представництва інтересів держави у справі, оскільки Червоноградська міська рада не вжила заходів для звернення до суду із позовом про відшкодування понесених витрат закладом охорони здоров`я, що свідчить про неналежне здійснення захисту інтересів держави.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права. Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 05 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 11.02.2021

Головуючий

Судді