Провадження №2-о/523/529/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань Нестеренко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 . В обґрунтування заяви зазначила, що між нею та ОСОБА_2 , 07.07.2001 року був зареєстрований шлюб. Однак, спільне життя між нею та чоловіком не склалось, з серпня 2021 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, в провадженні суду перебуває справа про розірвання шлюбу. Після фактичного припинення спільного проживання, ОСОБА_2 , став переслідувати її, приходить до квартири де вона проживає, вичікує, пише смс-повідомлення з погрозами та образами. Заявник зазначає, що до даних дій ОСОБА_2 , залучає їх неповнолітніх дітей, змушує їх сина писати їй смс-повідомлення щодо батька та того, що він повісився, дані обставини свідчать про вчинення психологічного насилля, що також негативно відображається на психологічному стані дітей. На підставі викладеного просить видати обмежувальний припис на строк 5 місяців стосовно ОСОБА_2 , яким заборонити ОСОБА_2 , наближатись на 500 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , та вести з нею листування, телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2021 року заяву прийнято до розгляду, призначено судове засідання.

В судове засідання ОСОБА_1 , не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також шляхом направлення судової повістки за адресою місця проживання (а.с.19).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Дослідивши заяву, проаналізувавши надані заявником докази на підтвердження заявлених вимог, в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до правил статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Правовідносини, що склалися між учасниками справи, регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей закон визначає організаційно-правові засади запобігання домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, моржування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що полягає у вчиненні психологічного насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 за наймом.

Заявник зазначає, що вона та заінтересована особа перебувають у зареєстровано шлюбі, та станом на цей час в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси, перебуває справа за її позовом про розірвання шлюбу, справа № 523/18820/21.

Згідно копії паспорту громадянина України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 07.07.2001 року, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Приморського районного управління юстиції в м. Одесі (а.с.3).

Таким чином, судом встановлено, що заявник та заінтересована особа є чоловіком та дружиною, в провадженні суду зареєстровано справу про розірвання шлюбу - справа № 523/18820/21.

Заявник зазначає, що після звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, її чоловік ОСОБА_2 , став переслідувати її, писати смс-повідомлення з погрозами, в мережі Інтернет на сторінках Facebook, розміщує образливі, нецензурні коментарі з приводу неї, що загалом свідчить про психологічний тиск з боку заінтересованої особи.

Заявником на підтвердження зазначеного надано низку роздруківок (скірншоти), з телефонного носія, та мережі Інтернет, з яких вбачається, що з боку заінтересованої особи відносно заявника вчиняється тиск психологічного характеру, смс-повідомлення носять образливий та принижуючий характер, містять прояви погрози, залякування тощо.

Матеріалами справи встановлено, що заявник до правоохоронних органів з приводу вчинення відносно неї домашнього насилля не зверталась, разом з цим, судом приймаються до уваги висновки викладені в Постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 19.05.2020 року (справа № 404/5203/19) та 28.04.2020 року (справа № 754/11171/19) де, судом зазначив, що сам по собі факт не притягнення особи до юридичної відповідальності не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника.

З даного приводу, судом встановлено, що заінтересована особа у справі ОСОБА_2 , вчиняє відносно заявника психологічне насилля, що підтверджується наданими заявником роздруківками з Інтернет - ресурсу та особистої кореспонденції (смс) телефон.

Під час вирішення вимог щодо видачі обмежувального припису суд встановлює, чи є зазначені заявником в обґрунтування заявлених вимог правовідносини такими, що регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та дає їм оцінку на предмет того, чи є зазначені обставини проявом домашнього насильства, а також чи є потреба вживати заходів, щоб запобігти домашньому насильству в подальшому.

Відповідно до п. 7, 9 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»: обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

З огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що заявником доведено, що ОСОБА_2 вчиняє відносно заявника психологічне насильство, що проявляється в погрозах, приниженні, знущанні, ображенні, а тому у суду є підстави застосувати положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно ч.ч. 1, 2 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України часники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

При цьому, слід зазначити, що згідно з положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

З матеріалів справи вбачається, що стосунки між заявником та заінтересованої особою напружені і неприязні. Оскільки погрози, образливі слова, та приниження були направлені на ігнорування почуттів заявниці, які вона сприймала як реальні, що свідчить про вчинення ОСОБА_2 психологічного насильства по відношенню до заявниці, як дружини.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі встановлені судом обставини та дослідженні докази, суд дійшов висновку, що доводи заявниці знайшли своє підтвердження в ході вирішення заяви, а тому заяву слід задовольнити і з метою запобігання та протидії психологічному та фізичному насильству, що має місце з боку заінтересованої особи по відношенню до заявниці, суд вважає необхідним вжити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_1 , як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Суд критично оцінює твердження заявника щодо того, що психологічне насильство вчинено в присутності дітей, оскільки заявником не надано доказів на підтвердження наявності у подружжя дітей, та не надано доказів щодо вчинення такого, саме в присутності дітей безпосередньо.

Беручи до уваги факти встановлені матеріали справи, суд зважає на високий рівень вірогідності продовження чи триваючого вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис.

З урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, та беручи до уваги висновки викладені в Постанові ВС від 07.07.2021 року (справа № справа № 185/9753/19) та 19.05.2020 року (справа № 404/5203/19), та 28.04.2020 року (справа № 754/11171/19) суд дійшов висновку, що обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника.

Суд погоджується із доводами заявниці, що саме наведений нею у заяві вид обмежувального припису буде забезпечувати дієвий та ефективний захист її від кривдника.

З урахування викладеного та керуючись ст.ст. 4, 9, 12, 89, 90, 211, 263-265, 350-1 - 350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис у вигляді: заборони строком на п`ять місяців ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) наближатися на 500 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 та вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 06.12.2021 р.

Суддя: