Ухвала

10 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 642/7163/19-ц

провадження № 61-1238ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лемішко Юрій Миколайович на постанову Харківського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «СК УНІКА», Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому з урахуванням уточнень просив стягнути з ОСОБА_1 та ПАТ «СК УНІКА» матеріальну шкоду в розмірі 20 943,70 грн, стягнути з ОСОБА_3 та ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» матеріальну шкоду в сумі 5 235,93 грн, стягнути з ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 165 920 грн та з ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 41 480 грн.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 21 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ПАТ «СК УНІКА», ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «СК УНІКА» на користь ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди в розмірі 6 589,34 грн.

Стягнуто з ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» на користь ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди в розмірі 5 235,93 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму моральної шкоди в розмірі 30 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму моральної шкоди в розмірі 30 000 грн.

В іншій частині позов залишено без задоволення.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Харківського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 21 січня 2020 року змінено в частині стягнення моральної шкоди та судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 120 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 41 480 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У січні 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лемішко Ю. М., засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року у вищевказаній справі, в якій посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року та залишити в силі рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 21 січня 2020 року.

Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено те, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, визначається загальною сумою всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 176 ЦПК України).

Ціна позову у цій справі складає 233 579,63 грн, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 250 = 567 500,00 грн), а тому судове рішення, відповідно до вимог ЦПК України, не підлягає касаційному оскарженню.

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

Касаційна скарга містить посилання на те, що дана справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та становить значний суспільний інтерес. Верховним Судом перевірено, чи мають місце підстави, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких касаційне провадження у малозначній справі підлягає відкриттю, та з урахуванням обставин, на які посилався заявник в касаційній скарзі, зазначених підстав не встановлено.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії» (Zubac v.Croatia), № 40160/12) вказав на обмеженість доступу ratione valoris до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії» (Shamoyan v. Armenia).

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягає касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лемішко Юрій Миколайович на постанову Харківського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «СК УНІКА», Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк