Номер провадження 2/754/5178/21 Справа №754/9512/21
07 грудня 2021 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:
головуючого судді: Панченко О.М.
при секретарі: Богослов Ю.В.
за участі позивачки ОСОБА_1
представника позивачки - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В позовній заяві позивач зазначає, вона є власницею квартири АДРЕСА_1 . В квартирі разом з позивачем зареєстрований відповідач. Відповідач є колишній чоловік доньки позивача. Шлюб між останніми було розірвано 12.04.2016 року на підставі рішення Деснянського районного суду м.Києва. Починаючи з грудня 2015 року відповідач в квартирі не проживає, особисті речі в квартирі відсутні, не приймає участі в утриманні житла, не сплачує за комунальні та інші послуги, в квартирі не з`являється протягом тривалого часу, квартирою не цікавиться, не є членом сім`ї власника, отже він втратив право на користування житлом. Позивач несе всі витрати на утримання житла, в свою чергу, залишаючись зареєстрованим в квартирі, відповідач порушує права позивача,як власника.
З огляду на викладені обставини, позивач просить усунути перешкоди в користуванні власністю, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву за викладеними в ній обставинами та просила її задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день розгляду справи повідомлявся судом шляхом направлення судової повістки за адресою зареєстрованого місця проживання. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача в заочному порядку, проти чого не заперечувала позивач.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та осбтавини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, вихадячи з внутрішнього переконання, яке грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03.07.2001 року серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 .
Згідно акту, складеного сусідами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та засвідченого начальником Житлово-експлуатаційною дільницею Деснянського району №319, Коновалом А.В. від 20.05.2021р., відповідач дійсно не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Свідок ОСОБА_7 зазначила, що вона є донькою позивачки та колишньою дружиною відповідача. Стосунки з чоловіком погіршилися, він з`їхав з квартири, тим самим це стало однією з підстав подати на розлучення. Проживали разом до 2014 року, більше в спірній квартирі він не з`являвся. Свідок ОСОБА_6 зазначила, що вона є начальником Житлово-експлуатаційної дільниці Деснянського району №319 та не бачила відповідача багато років. Тим самим підтвердили, що відповідач не проживає в квартирі АДРЕСА_1 , протягом багатьох років, будь-яких конфліктиних ситуацій між сторонами не було.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частина 1 ст.16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Виходячи зі змісту ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов"язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов"язаний додержуватися моральних засад суспільства. З урахуванням положень ст.13, ч.3 ст.16, ст. 319 ЦК України, у разі вчинення, зокрема, наведених дій суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу.
Крім того, згідно п.34 вказаної Постанови, оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР).
У зв`язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином, аналізуючи наявні докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки судом встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк без поважних причин, а тому задовольняє позовні вимоги.
Відповідно до ст. 141 ЦПК УКраїни, у зв`язку з задоволення позову, з відповідача підлягнає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 12, 13, 81, 82, 141, 209, 258, 263-268 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 319, 321, 391 ЦК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908.00 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя