Справа № 2/593/24/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Бережанський районний суд Тернопільської області

"06" січня 2021 р.

в складі: головуючого судді: Німко Н.П.

при секретарі: Олексів О.Б.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ КБ «Приватбанк», в особі свого представника Гребенюка О.С., звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що ОСОБА_1 (далі - відповідач) звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (далі - позивач, банк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 31.01.2008 року. Банком, на підставі вказаного договору надання банківських послуг, було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, а відповідачу надано у користування кредитну картку; у подальшому розмір кредитного ліміту був збільшеним. Позивач свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг перед відповідачем виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням. Таким чином, у порушення п. 6.5 договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач своє зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 29.02.2020 року має заборгованість 13006,32 грн., з яких: 1679,01 грн - заборгованість за тілом кредита; 3598,64 заборгованість за відсотками нарахованими на прострочену заборгованість; 3598,64 грн. нарахована пеня; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 595,54 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ "ПРИВАТБАНК". Також просив суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Враховуючи те, що вказана справа є малозначною, ухвалою суду від 01 червня 2020 року вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику, з повідомленням сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. У позовній заяві зазначив, що не заперечує щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності представника позивача та винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Подав заяву (клопотання), у якій просить розгляд справи провести без його участі. Також просив застосувати строки позовної давності і відмовити із таких підстав у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши клопотання відповідача, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.ст.256, 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно положень ст.126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Частиною 3 ст.267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

В силу вимог п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-Х-ІІ від 12.05.1991 року, кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Положеннями пункту 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року визначено, що при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв`язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв`язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред`явлення окремих вимог у зв`язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність.

Відповідно до ст.266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Статтею 267 ЦК України передбачено, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до позивача АТ КБ "ПРИВАТБАНК" за отриманням банківських послуг, підписавши заяву № б/н від 31.01.2008 року та отримав кредитну карту № НОМЕР_1 із встановленим кредитним лімітом на суму 2000, 00 грн.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на відповідача, 31.01.2008 року на його ім`я відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 2000, 00 грн.

У подальшому, відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором договором не виконав, борг не повернув, відсотки за користування кредитом не сплатив, в результаті чого станом на 29.02.2020 року у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 13006,32 грн., з яких: 1679,01 грн - заборгованість за тілом кредита; 3598,64 заборгованість за відсотками нарахованими на прострочену заборгованість; 3598,64 грн. нарахована пеня; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 595,54 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст.1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, вістановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати зобов`язання належним чином, а кредитор прийняти виконання.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, з врахуванням встановлених по справі правовідносин та фактичних обставин, суд констатує, що з сторони відповідача має місце порушення прав позивача внаслідок невиконання договірних зобов`язань за укладеним договором №б/н від 31.01.2008 року у виді неповернення боргу та сплати відсотків за користування отриманими кредитними коштами.

Як вбачається із наданої позивачем виписки за згаданим кредитним договором станом на 18.03.2020 року про деталі операцій відповідача ОСОБА_2 із його кредитною картою за № НОМЕР_1 , остання проведена операція (повернення боргу по кредитному договору) мала місце 13.10.2008 року. У зв`язку з чим, з наступного місяця, коли мав бути внесений черговий платіж, виникло право кредитора на звернення до суду із вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач із даним позовом до суду звернувся 12 травня 2020 року.

Відтак, позивачем пропущено передбачений законом строк на звернення до суду за захистом свого порушеного права. Клопотання про поновлення такого строку суду не надано. Причин поважності пропуску такого строку позивач не вказав та не подав відповідних доказів, також відсутні докази переривання у даному випадку перебігу строку позовної давності.

На даний час відповідач просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити у задоволенні позову.

Дана обставина є підставою, відповідно до ст.267 ЦК України, для відмови у позові в зв"язку із спливом строків позовної давності.

Отже, за вказаних обставин, суд вважає, що позивачем порушені вимоги ст.ст.256, 257 ЦК України, якими встановлена позовна давність тривалістю у три роки, поважності причин пропуску такого строку позивачем суду не повідомлено, а тому відповідно до вимог ст.267 ЦК України, до позовних вимог позивача слід застосувати строк позовної давності, яка застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення.

Із наведених вище підстав, не підлягають до задоволення й вимоги позивача про стягнення в його користь з відповідача витрат по сплаті судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.76-81,89,95,259,263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 31.01.2008 року у розмірі 13006 (тринадцять тисяч шість) гривень 32 коп., яка складається із: 1679,01 грн - заборгованість за тілом кредита; 3598,64 заборгованість за відсотками нарахованими на прострочену заборгованість; 3598,64 грн. нарахована пеня; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 595,54 грн. - штраф (процентна складова), яка виникла станом на 29.02.2020 у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П.Німко