Справа № 192/1650/21
Провадження № 2-о/192/47/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого - судді Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання Короти Л.С.,

представника заявника адвоката Булкіної О.І.,

представника заінтересованої особи Хирси А. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Солонянський відділ Головного управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області про встановлення факту проживання на території України,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року посилаючись на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Тритузне Солонянського району Дніпропетровської області, де мешкає від дня свого народження. В 1987 році заявник закінчив Тритузнянську середню школу з виробничим навчанням, а з 28 червня 1986 року зареєструвався за адресою: АДРЕСА_1 де і мешкає до цього часу.

Також зазначає, що був документований паспортом громадянина СРСР, який втратив, та 07 жовтня 2021 року звернувся до Солонянського РВ ГУДМС у Дніпропетровській області із заявою про документування його паспортом громадянина України. Проте отримав відмову та йому було рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення юридичного факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. Тому просить суд встановити юридичний факт його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

У судове засідання заявник не з`явився, причини неявки суду не повідомив, а його представник адвокат Булкіна О. І. заяву підтримала та пояснила суду, що оскільки на даний час ОСОБА_1 фактично є інвалідом по зору, однак у зв`язку з втратою паспорта громадянина СРСР не має можливості отримати ані групу інвалідності, ані пенсію по інвалідності, оскільки не має паспорта громадянина України.

Представник заінтересованої особи - Солонянського відділу Головного управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала та пояснила, що на формі 1 мається відмітка у вигляді дати «28 березня 1995 р.», що на її думку може свідчити про те, що у паспорті громадянина СРСР ОСОБА_1 було зроблено відмітку про громадянство України, проте вказане є припущенням та не може бути підставою для документування заявника паспортом громадянина України.

Свідок ОСОБА_2 пояснила суду, що знає заявника з дня його народження, оскільки вони мешкають в с. Тритузне на одній вулиці. Свідку відомо, що ОСОБА_1 проживав разом зі своїми батьками, ходив до Тритузнянської середньої школи, останні 9 років втратив зір через отриману травму. За весь час свого життя не від`їжджав з села і на даний час мешкає в будинку своїх батьків, які вже померли.

Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що знає заявника з дитинства, оскільки разом ходили до Тритузнянської середньої школи та мешкають в одному

селі. Свідку відомо, що заявник весь час мешкав зі своїми батьками в АДРЕСА_1 де і мешкає до цього часу.

Свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що є рідною сестрою заявника, який з дня свого народження і до теперішнього часу мешкає в будинку їхніх батьків за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час він втратив зір, проте не може оформити навіть групу інвалідності та пенсію по інвалідності, оскільки паспорт СРСР він втратив і крім свідоцтва про народження не має інших документів, які б посвідчували його особу. Тому йому потрібно встановлення факту проживання на території України.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши докази їх в сукупності, прийшов до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року має юридичне значення, оскільки з ним пов`язано виникнення у останнього права на громадянство України, через те, що на даний час він являється особою без громадянства.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадянами колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 23 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України " Про громадянство України", безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років, є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону, дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік -180 днів; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, законом не передбачено.

Порядок проведення за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27.03.2001 року №215/2001 передбачає, що для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону України належності до громадянства України, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншими її законними представниками, подає серед іншого - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року.

З пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 239 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати і інші факти, що мають юридичне значення.

Судом встановлено, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Тритузне Солонянського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Письмечівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис № 10 (а.с.8-9).

Згідно копії атестату про середню освіту серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 у 1987 році закінчив Тритузнянську середню школу з виробничим навчанням (а.с.11).

З копії домової книги за період 1983-1987 роки встановлено, що заявник був зареєстрований в с. Тритузне Солонянського району Дніпропетровської області з 28 червня 1986 року (а.с.14), що також підтверджується і Актом обстеження житлово-побутових умов від 19 жовтня 2021 року № 66 (а.с.24). Крім того, згідно зазначеного Акту ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 і до теперішнього часу.

Таким чином, судом встановлено, що станом на 24 серпня 1991 року заявник постійно проживав на території Україні в АДРЕСА_1 , де мешкає і до теперішнього часу, що також підтверджується і показаннями свідків.

Звернувшись до Солонянського відділу Головного управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області із заявою про документування його паспортом громадянина України, заявник отримав відмову з тих підстав, що із наданих ним документів встановлено, що підстав для видач йому паспорта громадянина України не достатньо. Було рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення юридичного факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року, як особі, яка проживала в Україні і не була громадянином інших держав. Тому за захистом своїх прав та інтересів він вимушений звернутися до суду з даною заявою.

За таких обставин суд приходить до висновку, що встановлення факту проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року має юридичне значення, оскільки з ним пов`язано виникнення у останнього права на громадянство України оскільки, як виявилося на даний час, він є особою без громадянства, а реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення.

На підставі ч.1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Суд враховує, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати в подальшому його право на одержання паспорту громадянина України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 1, 3 постанови від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення юридичного факту, а саме: факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року заявнику необхідно для отримання паспорта громадянина України. В іншому порядку встановити даний факт заявник не має можливості. Суд вважає, що наявність відмітки на формі 1 про документування 23 квітня 1986 року ОСОБА_1 паспортом громадянина СРСР серії НОМЕР_3 у вигляді дати «28 березня 1995 р.», не може свідчити про те, що у паспорті громадянина СРСР ОСОБА_1 було зроблено відмітку про громадянство України, оскільки вказане є припущенням, а рішення суду не можу ґрунтуватися на припущеннях.

В той же час відмітка в домовій книзі про реєстрацію ОСОБА_1 в с. Тритузне Солонянського району Дніпропетровської області з 28 червня 1986 року (а.с.14), містить номер та серію паспорта серії НОМЕР_3 , що в свою чергу підтверджує факт того, що саме заявник з 1986 року проживає за вказаною адресою, а не інша особа.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про існування правових підстав для задоволення заяви, оскільки досліджені судом докази є належними та допустимими, узгоджуються між собою та з показаннями свідків.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), заінтересована особа Солонянський відділ Головного управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області (52400, Дніпропетровська область, Солонянський район, смт Солоне, вул. Строменко, буд. 1), про встановлення факту проживання на території України задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Тритузне Солонянського району Дніпропетровської області, постійно проживав на території України на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року включно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 09 грудня 2021 року.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина