єдиний унікальний номер справи 531/1295/21
номер провадження 2/531/380/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Попова М.С.,

за участю секретаря Клименко Т.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Карлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Карлівського районного нотаріального округу Пусана Владислава Сергійовича та ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати заповіт від 17.07.2019 вчинений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчений приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу Пусан В.С. у реєстрі за №976 на користь ОСОБА_3 недійсним.

У позові посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько ОСОБА_4 . Під час написання заяви про прийняття спадщини стало відомо, що ніби то батьком позивача складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу Пусан В.С. у реєстрі за №976 на користь ОСОБА_3 . Позивач зазначає, що вирішуючи спір, необхідно встановити психічний час заповідача в момент вчинення заповіту, тобто чи міг керувати діями в ці моменти. Позивач вважає даний правочин недійсним, що змусило звертатися до суду з даним позовом.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, зазначив, що ОСОБА_5 забрав у батька всі документи, в тому числі на землю і будинок, батько страждав алкоголізмом, лікуватись не хотів. На думку позивача, сам батько не міг нікуди поїхати, щоб скласти заповіт, вважає, що батька примусили скласти заповіт, вважає, що батько боявся цих осіб. За життя батько не казав, що склав заповіт.

Представник відповідача ОСОБА_3 в суді заперечив проти задоволення позову, з підстав, викладених у раніше поданому відзиві на позов.

Відповідач приватний нотаріус Пусан В.С. до суду не з`явився, свою позицію виклав у раніше поданому відзиві на позов та просив справу розглядати за його відсутності.

Свідок ОСОБА_6 , яка є односелицею, пояснила, що привозила бабусі зерно, олію, цукор, ОСОБА_4 був завжди п`яний, вважає його неадекватним, дуже ображав бабусю, зі слів самого ОСОБА_4 вона чула, що він передав документи ОСОБА_5 , вважає, що ОСОБА_4 не міг самостійно скласти та підписати заповіт. Були випадки, коли ОСОБА_4 знаходили п`яним у селі без тями. Свідок не вважає, що він добровільно склав заповіт. ОСОБА_4 ні про кого не піклувався. Про вчинення нотаріальної дії свідок взагалі нічого не знає, лише чула, що ОСОБА_4 передав документи ОСОБА_5 . Як часто спілкувався позивач з померлим та які між ними були відносини свідок не знає.

Свідок ОСОБА_7 , яка також є односелицею, вважає, що ОСОБА_4 був неадекватний, кожен день вживав алкоголь, постійно знущався над матір`ю, у нього була пенсійна картка матері, а після її смерті документи опинилися у ОСОБА_5 . Вважає, що коли ОСОБА_8 підписував заповіт був в стані алкогольного сп`яніння. Коли був тверезий, цілком все розумів та був адекватний. ОСОБА_4 особисто повідомляв свідку, що він переписав майно на відповідача. Свідок особисто бачила, як ОСОБА_4 передав документи ОСОБА_5 . Присутньою при підписанні заповіту не була.

Заслухавши сторони, пояснення свідків, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

17.07.2019 від імені ОСОБА_4 , приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу Пусан В.С. посвідчено заповіт, зареєстровано в реєстрі за №976 (а.с.28). Згідно вказаного заповіту, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробив розпорядження та заповів належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 4.8577 га ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач є сином спадкодавця за спірним заповітом, що підтверджено наданими копіями документів(а.с.9,10).

Згідно Довідки, виданої державним нотаріусом Карлівської ДНК від 20.04.2021 №135/01-16 (а.с.6), у спадковій справі, що заведена після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , містяться наступні заяви: заява про прийняття спадщини згідно закону , подана сином померлого ОСОБА_1 ; заява про прийняття спадщини згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу Пусан В.С. 17.07.2019, зареєстровано в реєстрі за №976; заява про прийняття спадщини, подана сином померлого ОСОБА_9 . Інші за яви про прийняття спадщини, про відкликання заяв про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 до Карлівської ДНК не надходили.

Статтею 3 ЦК України визначено перелік засад цивільного законодавства, зокрема: справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на спадкування пред`явлення позову про визнання заповіту недійсним, позивач зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Загальні вимоги до форми заповіту закріплені у статті 1247 Цивільного кодексу України, відповідно до якої заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

За приписами частин 1 та 2 статті 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Аналогічні положення закріплені п. 1.7 розділу 3 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відповідно до яких нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути в голос прочитаний і підписаний ним, про що зазначається перед його підписом.

Статтею 41 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою органів місцевого самоврядування, за винятком випадків, передбачених статтями 9, 55, 60, 65, 66, 71-73,85 і 103 цього Закону, та інших випадків, передбачених законодавством України. Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, у приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, у приміщенні органу місцевого самоврядування, у приміщенні дипломатичного представництва або консульської установи. В окремих випадках, якщо особа не може з`явитися в зазначене приміщення, а також якщо того вимагають особливості вчинюваної нотаріальної дії, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза зазначеними приміщеннями.

Відповідно до ст.54 Закону України "Про нотаріат", нотаріуси посвідчують правочини, які згідно із законом підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. На вимогу фізичної або юридичної особи будь-який правочин з її участю може бути нотаріально посвідчений. Нотаріус при вчиненні нотаріальної дії перевіряє, чи відповідає зміст посвідчуваного ним правочину вимогам закону і дійсним намірам сторін.

Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3,5,6 ст.203 ЦК України, а саме - зміст правочину не може суперечити цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені у ст.203 ЦК України, у тому числі, в силу частини 4 вказаної статті правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

Згідно з ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

У своєму відзиві на позов, приватний нотаріус Пусан В.С. зазначає, що за життя, а саме 17.07.2019 ОСОБА_4 склав заповіт, яким, діючи добровільно і перебуваючи у здоровому розумінні та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлений нотаріусом з приписами цивільного законодавства, на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким, належну йому на праві приватної власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповів ОСОБА_3 . Вказаний заповіт був ним посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №976.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 3 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначена презумпція психічного здоров`я, суть якої полягає в тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Тобто, для визначення тимчасового стану особи, при якому вона внаслідок функціональних розладів психіки, порушення фізіологічних процесів в організмі або інших хворобливих станів не може розуміти значення своїх дій та керувати ними у момент укладення нею правочину, необхідне обов`язкове призначення судово-психіатричної експертизи. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Посилання позивача на ту обставину, що спадкодавець ОСОБА_4 на момент складання заповіту 17.07.2019 перебував у стані, який не давав йому можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не підтверджено жодним з належних та допустимих доказів, крім того суперечить презумції психічного здоров`я. Клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи відносно заповідача про визначення його стану на момент вчинення правочину позивачем не заявлялося.

Враховуючи зазначене вище, суд вважає, що позивачем в суді не доведено, що волевиявлення заповідача ОСОБА_4 при складанні заповіту 17.07.2019, не було вільним і не відповідало його волі, що в момент вчинення правочину стороною (сторонами) не додержано вимоги закону, щодо його вчинення, тому приходить до висновку про доцільність відмови у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на позов, представник відповідача, крім відмови у задоволенні позовних вимог, просив стягнути з позивача на користь ОСОБА_3 понесені витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до положення ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження отриманих послуг представником відповідача надано Договір про надання правової допомоги від 03.07.2021, де визначено розмір гонорару 6000 грн. (а.с.41-42), Ордер (а.с.39), квитанцію від 03.07.2021 (а.с.43), Акт наданих послуг та виконаних робіт від 06.12.2021 на суму 6185,40 грн. Оскільки, додаткова угода про збільшення розміру гонорару відсутня, а договором визначено суму, з позивача на користь відповідача слід стягнути 6000 грн. витрачених коштів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 16, 203, 215, 1247, 1248 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Карлівського районного нотаріального округу Пусана Владислава Сергійовича та ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Карлівський районний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 08.12.2021.

Суддя