Справа № 645/1711/21
Провадження № 2/645/1273/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 р. місто Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Федорової О.В.

за участю секретаря судового засідання Жорняк А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан»

про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» укладено договір № 2207062, відповідно до якого позивачем отримано позику, однак ознайомившись з умовами договору позивач вважає, що укладений договір є недійсним, зважаючи на те, що відповідачем було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, однак позивач наголосив, що ним не було підписано цей договір. Відповідачем не було повідомлено позивачеві всю необхідну інформацію щодо умов договору. Відповідач скористався тим, що позивачеві, як позичальнику, об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і він був введений в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач, в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не надав йому відомості, які необхідні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в змісті договору. Крім того, позивач наголосив, що порядок акцептування пропозиції укладення договору відповідачем не відповідає положенням абз. 3 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у зв`язку з чим укладений договір є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Також в договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту, відповідачем не було надано йому розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом, тобто витрат, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, у зв`язку з чим нарахований йому відсоток за користування кредитними коштами став значно більшим, за зазначений працівниками фінансової установи у розрахунку платежів. Крім того, позивач вважає, що його було введено в оману щодо істотних умов договору, зокрема, щодо відсоткової ставки за користування кредитом. Стверджує, що йому було повідомлено значно меншу ціну кредиту (відсотків) через що він погодився на укладення оспорюваного договору. Вважає, що при укладенні договору було порушено принцип рівності сторін, оскільки йому запропонували укласти договір на фактично відомих лише відповідачу умовах.

Від відповідача ТОВ «Мілоан» 30.11.2021 року надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не погоджується із позовними вимогами ОСОБА_1 , вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись, зокрема, на наступне.

Так, відповідач вважає, що Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється на оспорюваний правочин, оскільки містить умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до 1 (одного) місяця, та в даному випадку позивач є споживачем послуги - фінансового кредиту, а не споживчого.

При цьому, відповідач вважає, що позивач не звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 23 Закону «Про захист прав споживачів».

Згідно з п. 6.1 Кредитного договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений на веб-сайті Товариства https://miloan.ua. Згідно п. 6.2. Кредитного договору, розміщені в особистому кабінеті Позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника або передається іншим чином засобами зв`язку вказаними Позичальником під час реєстрації особистого кабінету, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного до говору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту) в Особистому кабінеті на сайті Товариства. Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті Позичальника.

Вважає також, що укладаючи кредитний договір сторони вчинили дії визначені ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Позивач підписав Договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором (у відповідності до ст. 12 Закону), що підтверджується роздруківкою з електронного файлу з інформаційно-телекомунікаційної системи позивача. Після чого, укладений кредитний договір розміщено в особистому кабінеті позивача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов 1 п. 1.2. Кредитного договору на його картку.

Таким чином, представник відповідача стверджує, що позивач був ознайомлений з умовами кредитування та відповідальністю за порушення кредитних зобов`язань по Кредитному договору.

Також, представник відповідача вважає, що позивачем не надано доказів того, що відповідач при укладенні договору застосував нечесну підприємницьку практику. В свою чергу, відповідачем у повному обсязі було надано інформацію позивачу стосовно умов кредитування, зазначених у Договорі, а позивач не мав претензій стосовно умов кредитного договору при його укладенні. Отже, дії відповідача не містять ознак нечесної підприємницької практики.

Крім того вказує, що між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав від 16.11.2020 №52-МЛ, у тому числі за Кредитним договором від 13.06.2020 року № 2207062, а тому кредитна заборгованість позивача відсутня перед відповідачем.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Крім того, цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач правом на участь свого уповноваженого представника не скористався, у відзиві на позов просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача ТОВ "Мілоан" на підставі матеріалів справи, а також відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Встановлено, що 16 червня 2020 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» було укладено кредитний договір № 2207062.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», яке є фінансовою установою на підставі Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії ІК № 176 від 14 липня 2016 року, виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, має Ліцензію на право здійснення діяльності з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, видану Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Згідно з п. 1.2. Договору позивач отримав грошові кошти в сумі 12000 грн, строком на 15 календарних днів з 13.06.2020 року (п.1.3 Кредитного договору), з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 28.06.2020 року, з процентною ставкою за користування кредитом 18 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 Кредитного договору). Комісія за надання кредиту становить 0,00 грн. (п. 1.5.1.).

Пунктом 1.6 передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені в п. 2.2.3 договору.

Зокрема, проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена в п. 1.6., яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п. 1.4.

Сторони погодили, що якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом після спливу терміну (дати) повернення кредиту, проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п.1.6. договору в період прострочення позичальника нараховуються за вибором позикодавця в якості процентів за користування кредитом або в якості процентів, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, передбачених ст. 625 ЦК України, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6. Договору.

Згідно з п. 3.3.2., 3.3.3., 4.1. позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені договором. У разі порушення строків повернення кредиту на вимогу товариства сплатити пеню у розмірі 0,00 % від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення, але у будь-якому випадку не більше 50 відсотків від загальної суми кредиту, одержаного позичальником за цим договором.

В п. 1.5. договору описана орієнтовна загальна вартість кредиту, яка складає 12000 грн..

Відповідно до графіку розрахунків до кредитного договору № 2207062 від 13.06.2020 року встановлено дату платежу 28.06.2020 року, до сплати: кредит в сумі 12000 грн, комісія за надання кредиту в сумі 0,00 грн, проценти в сумі 18,00 грн, а всього в сумі 12018 грн..

Відповідно до платіжного доручення №21393932 на картковий рахунок ОСОБА_1 13.06.2020 року зараховано 12000 грн.

Кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства.

Для укладання вищевказаного електронного кредитного договору сторони вчинили наступні дії в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та поза нею:

13.06.2020 року 14:00 год введення позичальником даних по заяві;

13.06.2020 року 17:00 год. заяву відправлено позичальником на розгляд Товариству;

13.06.2020 року 17:00 год. автоматичні перевірки по заяві;

13.06.2020 року 17:00 год. заяву переведено на етап додавання карти;

13.06.2020 року 17:00 год. клієнту відправлено е-mail з проханням додати карту на сайті;

13.06.2020 року 19:00 год. заяву відправлено позичальником на розгляд Товариству;

13.06.2020 року 19:00 год. автоматичні перевірки по заяві;

13.06.2020 року 19:00 год. перевірка позичальника за даними БКІ;

13.06.2020 року 19:00 год. скорингова оцінка позичальника;

13.06.2020 року 20:00 год. верифікація позичальника та заяви;

13.06.2020 року 21:00 год. створено пропозицію про укладення кредитного договору (оферту) в особистому кабінеті позичальника. Позичальнику відправлено SMS повідомлення з ідентифікатором (кодом) для підписання акцепту та укладення договору;

13.06.2020 року 22:00 год. позичальником підписано одноразовим ідентифікатором та відправлено Товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт);

13.06.2020 року 23:00 год. друкована форма укладеного кредитного договору розміщена в особистому кабінеті Позичальника;

13.06.2020 року 23:00 год. кредитні кошти перераховано на картку Позичальника, що підтверджується наданою відповідачем хронологією дій щодо укладення кредитного договору № 2207062 від 13.06.2020 року та наданими вказаними в ній документами.

Згідно з п. 6.3 невід`ємною частиною договору є Правила надання фінансових кредитів товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», які розміщені на сайті. Підписуючи договір, клієнт підтверджує, що вона ознайомлена з усіма умовами та правилами (п. 5.1.).

29.12.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №58-МЛ, згідно якого до останніх перейшло право вимоги за кредитним договором №2207062 від 13.06.2020 року.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

В статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір був укладений сторонами в електронній формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З указаного вбачається, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У даній справі, судом установлено, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому позивач через особистий кабінет на веб-сайті відповідача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого відповідач надіслав позивачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використав для підтвердження підписання кредитного договору.

З урахуванням вказаного, встановивши, що без здійснення вказаних дій позивачем, кредитний договір не був би укладений сторонами, суд вважає, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача.

Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору №2207062 від 13.06.2020 року встановлено, що процентною ставкою за користування кредитом 18 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована.

Пунктом 1.6 передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені в п. 2.2.3 договору.

Щодо законності нарахування процентів за кредитним договором, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановленій п. 1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент.

Частиною другою статті 3 вказаного Закону передбачено, що відносини, що виникають у зв`язку із захистом прав споживачів фінансових послуг, регулюються законодавством про захист прав споживачів з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року).

Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункт 23 частини першої зазначеної статті у відповідній редакції).

10 червня 2017 року набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів».

При зверненні до суду з позовом позивач посилався на порушення вимог Закону України "Про споживче кредитування", як на підставу визнання кредитного договору недійсним.

В той же час варто зазначити, що згідно з п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про споживче кредитування" цей Закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця.

Як вбачається з умов Договору, строк погашення кредиту встановлений до одного місяця - 15 днів.

Крім того, за умовами п. 9.4. кредитного договору №2207062 укладеного між сторонами, передбачено, що на правовідносини сторін не поширюється дія Закону «Про споживче кредитування».

Таким чином, суд вважає, що на правовідносини, які виникли між сторонами не поширюються вимоги Закону України "Про споживче кредитування".

Проаналізувавши умови оспорюваного договору можна зробити висновок, що договір підписаний (з використанням положень Закону України "Про електронну комерцію"), строк дії договору визначений в п. 7.1 Договору, відповідальність сторін - визначена розділом 4 Договору, порядок внесення змін, доповнень та розірвання договору визначено розділом 7 Договору, строк внесення фінансового активу та умови взаєморозрахунків - визначені п. 1.3, 1.6 та Графіком розрахунків, який є невід`ємним додатком до договору.

Позивач звертаючись до суду з позовом також просив визнати недійсним Кредитний договір у зв`язку із введенням його в оману на рахунок істотних умов договору, зокрема щодо відсоткової ставки.

Як вбачається із умов даного договору, у тому числі із встановленого розміру та порядку нарахування відсотків, позивач був ознайомлений в повному обсязі, доказів введення відповідачем в оману позивача не надано.

Також позивач зазначає, що договір укладений з використанням нечесної підприємницької практики, а тому у відповідності до положень статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів" такий договір є недійсним.

За положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами ведення відповідачем нечесної підприємницької практики.

Крім того, позивач в позові зазначає, що відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", встановлння вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором є несправедливими умовами, а тому зазначені положення договору мають бути визнані недійсними.

Суд критично оцінює доводи Позивача щодо незаконності умов кредитного договору та посилання на порушення кредитором вищевказаних вимог статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 18 цього Закону продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

У ч. 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначений (невичерпний) перелік несправедливих умов договору, зокрема, встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що кредитний договір, укладений між сторонами, є несправедливим щодо нього та порушує принцип рівності сторін, а відтак проаналізувавши умови оспорюваного кредитного договору та врахувавши встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність в останньому несправедливих умов, а всі твердження позивача з даного приводу судом розцінюються як спосіб захисту власних інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від її добросовісної поведінки при виконанні взятих на себе за кредитним договором зобов`язань.

Згідно із змістом Правил надання фінансових кредитів ТзОВ «Мілоан», приймаючи пропозицію про укладання кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та підтверджує, зокрема, що він ознайомлений, погоджується із усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та цих правил, як невід`ємної його частини тощо.

Укладаючи електронний договір, позивач не мав жодних претензій чи зауважень стосовно умов кредитного договору при його укладенні, в тому числі щодо стандартної (базової) ставки та умов нарахування процентів.

Позивач, шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора, отриманого від відповідача, прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір (здійснив акцепт пропозиції відповідача), тобто договір укладено у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Зі змісту оскаржуваного кредитного договору №2207062 від 13.06.2020 встановлено, що у ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Крім того, з п. 5.1 Кредитного договору вбачається, що позичальник підтверджує, що до підписання Договору ознайомився з усіма умовами (у т.ч. викладеними у п. 6.3) Правилами надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua та є невід`ємною частиною цього Договору. Товариство в електронній формі повідомило його шляхом надання доступу до проекту Договору (індивідуальної частини), правил та іншої інформації розміщеної на сайті https://miloan.ua/, зокрема в розділі «Документи» про відомості (інформацію) вказані в ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до п. 6.5 Договору сторонами узгоджено, що цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Позичальник ОСОБА_1 погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Також судом встановлено, що 29.12.2020 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»» було укладено договір №58-МЛ про відступлення прав вимоги, згідно з яким ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»» було отримано право вимоги відносно боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №2207062 від 13.06.2020 року.

Отже, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»» є новим кредитором за кредитним договором №2207062 від 13.06.2020 року та на момент відступлення прав вимоги набуло право вимоги до ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного, проаналізувавши зміст спірного договору, суд встановив, що кредитний договір № 2207062 від 13.06.2020 року містить всі передбачені законодавством України істотні умови, позивач був ознайомлений зі всіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується електронним підписом позивача про прийняття пропозиції укласти договір, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 247, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , місце проживання (перебування) АДРЕСА_1 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан", , адреса: 04107, м. Київ, вул. Багговутівська, б. 17-21.

Повний текст рішення виготовлено 07.12.2021.

Суддя Олена Федорова