Справа № 219/5384/2014-ц
Провадження № 6/219/49/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Погрібної Н.М., за участю секретаря Захарчук М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бахмут заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником,

встановив:

представник ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» звернувся до суду з заявою про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником, видача дубліката виконавчого листа та поновлення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання, посилаючись на те, що 13.01.2015 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області ухвалив заочне рішення по справі № 219/5384/2014-ц про стягнення з боржника (відповідача), яким є ОСОБА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором № R1В від 03.04.2012 року в загальному розмірі 166650,89 грн. та судового збору в розмірі 1666,51 грн.

08.07.2015 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір № 080715нв про відступлення прав вимоги, відповідно до якого, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до ОСОБА_2 за кредитним договором. 29.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу № 29/01/19-1 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого, ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до ОСОБА_1 кредитним договором № R1В від 03.04.2012 року.

Просить у справі № 219/5384/2014-ц замінити вибулого стягувача ПАТ «ВТБ Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс».

В судове засідання сторони не з`явились, про час розгляду справи були повідомлені належним чином, представник заявника в заяві просить розглянути справу у його відсутність, від інших учасників заяв про відкладення розгляду справи не надійшло.

На підставі ч. 3 ст. 442 ЦПК України, відповідно до якої неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, суд розглянув справу у відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13.01.2015 року стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», м. Київ, бульвар Тараса Шевченко, 24-д, , заборгованість по кредитному договору на загальному розмірі 166650,89грн. та судовий збір в розмірі 1666,51 грн.

08.07.2015 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір № 080715нв про відступлення прав вимоги, відповідно до якого, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до ОСОБА_2 за кредитним договором № R1В від 03.04.2012 року.

29.01.2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу № 29/01/19-1 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого, ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до ОСОБА_1 за кредитним договором № R1В від 03.04.2012 року.

З реєстру договору, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, який є додатком № 1 до договору факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2015 року встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» прийняв у власність право вимоги за кредитним договором № R1В від 03.04.2012 року.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є переданий ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Тлумачення частини 1 статті 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК); б) дарування (частина друга статті 718 ЦК); в) факторингу (глава 73 ЦК).

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній на час постановлення оскаржених ухвал редакції) за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу, як слідує з ч. 1 ст. 442 ЦПК України.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судові рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Враховуючи, що рішення суду до теперішнього часу не виконано, ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» є правонаступником вибулого стягувача, суд вважає за необхідне замінити стягувача Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» у справі № 219/5384/2014-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № R1В від 03.04.2012 року.

Керуючись ст.ст. 202, 512, 514 ЦК України, ст.ст. 258, 260, 351-355, 433, 442 ЦПК України, суд

ухвалив:

заяву задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» у виконавчому листі № 219/5384/2014-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № R1В від 03.04.2012 року у розмірі 166650,89 грн., судовий збір у розмірі 1666,51 грн. та судові витрати у розмірі 420,00 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.М. Погрібна