У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

за участі секретаря судового засідання - Кузьменко А.М.,

розглянувши в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , стягувач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пилипчука Костянтина Ростиславовича,

установив:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пилипчука Костянтина Ростиславовича, в якій скаржник просить зняти арешт, накладений на її зарплатний рахунок, постановою від 26.03.2020 року в рамках виконавчого провадження № 60093834.

Скарга обґрунтована тим, що 26.03.2020 року виконавець виніс постанову про арешт коштів боржника, яким наклав арешт на рахунок в АТ КБ «ПриватБанк», який є зарплатним. Строк на оскарження просила поновити, оскільки скарга була подана до Святошинського районного суду м. Києва в квітні 2020 року, та переслана за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва, куди надійшла наприкінці вересня 2020 року, що свідчить про відсутність розгляду протягом п`яти місяців.

Скаржник подала заяву про розгляд справи без її присутності та задоволення вимог у повному обсязі.

До суду представник стягувача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства.

До суду представник виконавчої служби не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Дана скарга надійшла до Дніпровського районного суду м. Києва 20.10.2020 року.

20.10.2020 року здійснено автоматизований розподіл справи між суддями.

Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 23.10.2020 року по даній справі відкрито провадження, витребувано матеріали виконавчого провадження № 60093834.

01.12.2020 року надійшла відповідь на вимогу суду.

В суді встановлено, що 23.07.2017 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено судове рішення у справі № 755/63/17, яким вирішено видати виконавчий лист на виконання рішення третейського суду щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 40 835,76 доларів США, третейського збору 9 637,05 грн. Стягнуто і судовий збір - 689,00 грн.

08.11.2017 року видано виконавчий лист.

30.09.2019 року державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковчук І.О. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 60093834.

16.01.2020 року виконавче провадження передано головному державному виконавцю Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пилипчуку Костянтину Ростиславовичу.

26.03.2020 року виконавець Пилипчук К.Р. виніс постанову, якою наклав арешт на грошові кошти боржника в АТ КБ «ПриватБанк».

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» № 26803436/15879756 від 27.03.2020 року ОСОБА_1 станом на час видачі довідки має рахунок в банку № НОМЕР_1 , тип рахунку - зарплатна картка для виплат, валюта - гривня.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Приписами частини 1 статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати № 95 від 01.07.1949, ратифікованої Україною 04.08.1961, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Згідно з пунктом 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання відкритих відповідно до статей 191 та 261 Закону України «Про теплопостачання», статті 151 Закону України «Про електроенергетику», та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частин 3, 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Вказані норми законодавства свідчать про неправомірність накладення арешту на зарплатний рахунок боржника, та наявність підстав для визнання дій виконавця неправомірними.

В частині скасування постанови та зняття арешту з коштів, суд задовольняє частково, а саме виконавця належить зобов`язати скасувати постанову та зняти арешт, що відноситься до компетенції самого виконавця.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Встановлено, що в квітні 2020 року скаржник звернулась до Святошинського районного суду м. Києва зі скаргою на оскарження постанови від 26.03.2020 року, та ухвалою від 24.04.2020 року матеріали справи передано на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва. 24.09.2020 року Дніпровський районний суд м. Києва скаргу повернув без розгляду з посиланням на ч. 2 ст. 183 ЦПК України.

Дана скарга подана до суду 16.10.2020 року (направлена по пошті). Скаржник просить поновити строк на звернення до суду. Враховуючи те, що судом встановлено невідповідність дій виконавця, суд вважає за можливе поновити строк скаржнику, з метою захисту її порушеного права.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 18, 76-89, 258, 259, 260, 353, 354, 447-451, 453 ЦПК України,

ухвалив:

Поновити строк ОСОБА_1 на звернення до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пилипчука Костянтина Ростиславовича.

Скаргу ОСОБА_1 , стягувач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пилипчука Костянтина Ростиславовича - задовольнити частково.

Визнати дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пилипчука Костянтина Ростиславовича щодо винесення постанови від 26.03.2020 року про арешт коштів боржника в АТ КБ «ПриватБанк» протиправними.

Зобов`язати головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пилипчука Костянтина Ростиславовича скасувати постанову від 26.03.2020 року ВП № 600093834 про накладення арешту на грошові кошти в АТ КБ «ПриватБанк» та зняти арешт із зарплатного рахунку ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк».

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 04.02.2021 року.

Суддя: