Номер справи 623/4/21
Номер провадження 2/623/263/2021
РІШЕННЯ

іменем України

05 лютого 2021 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Бєссонової Т.Д.

за участю : секретаря Ноль С.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадженняв місті Ізюмі справу № 623/4/21 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

04.01.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 42507,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що звернувся до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради із запитом про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Ізюм вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд, проте відповідач не надав відповідь на запит на отримання інформації впродовж п`яти робочих днів з дня отримання запиту, що встановлено рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 у справі № 520/5494/2020, внаслідок чого позивачу було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 42507,00 грн.

Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою про стягнення заборгованості (ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідачі своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін не надали. На адресу суду повернулася розписка про отримання ухвали про відкриття провадження та пакет документів 11.01.2021 року.

13.01.2021 року Ізюмським міським головою Марченко В. В. подано відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що 07 квітня 2020 року (вх. № 44) зареєстровано запит на отримання публічної інформації від ОСОБА_1 про надання інформації щодо наявності на території м. Ізюм вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. 13 квітня 2020 року (вих. № 1132) Виконавчим комітетом Ізюмською міською радою направлено відповідь на запит ОСОБА_1 , яким повідомлено, що запит ОСОБА_1 направлений до управління держгеокадастру в Ізюмському районі, у володінні якого перебуває запитувана інформація. Отже, виконуючою обов`язки відповідальної особи для забезпечення доступу запитувачів до інформації, розпорядником якої є Ізюмська міська рада та виконавчий комітет Ізюмської міської ради надано відповідь у визначений ч.І ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» строк. Відповідач, при наданні відповіді на запит позивача від 06.04.2020 року діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому права позивача не порушені.Зазначає, що доводи, наведені в позовній заяві, про те, що внаслідок ненадання інформаційного запиту, ним отриманий негативний психологічний вплив, відбулось порушення звичайного душевного стану, яке призвело до сильного та тривалого хвилювання, на нашу думку, не свідчать про заподіяння такої шкоди, оскільки позивачем не зазначено, ким завданий негативний психологічний вплив та в чому він полягав. Тобто, факт заподіяння моральної шкоди у встановленому Кодексом адміністративного судочинства України порядку під час розгляду справи не підтверджений.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд, незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 06 січня 2021 року було прийнято до розгляду цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачам для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини:

Встановлено, що 07 квітня 2020 року до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради від позивача надійшов запит від 04.04.2020 про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Ізюма вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд.

За результатами розгляду запиту виконавчим органом Ізюмської міської ради, у відповідь на запит позивача відповідачем листом від 13.04.2020 (зареєстрований за № 1132) повідомлено ОСОБА_1 про те, що його запит направлений до управління Держгеокадастру в Ізюмському районі, у володінні якого перебуває запитувана інформація.(а.с.29)

Проте, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року, яка набрала чинності 17.12.2020 року, у справі № 520/5494/2020 Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 року по справі № 520/5494/2020 скасовано. Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Ізюмської міської ради щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію. Зобов`язано Виконавчий комітет Ізюмської міської ради розглянути запит ОСОБА_1 від 04.04.2020 року про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Ізюм вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд.(а.с. 16-21)

Вищевказане рішення суду мотивоване тим, що в матеріалах справи № 520/5494/2020 відсутні квитанції або касовий чек, які б підтверджували направлення позивачу відповіді на його запит, а витяг з журналу відправки вихідної кореспонденції, на думку суду, не фіксує факту відправлення відповіді на запит позивача.

Представник відповідача у поданому відзиві зазначив, що Виконавчий комітет Ізюмської міської ради надав відповідь у зазначений ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» строк.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з частиною першою статті 1173 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Вказана стаття передбачає спеціальні підстави і умови відповідальності при завданні фізичній або юридичній особі шкоди у позадоговірних правовідносинах, які відрізняють їх від інших норм, що містять загальні правила позадоговірної (деліктної) відповідальності у цивільно-правових правовідносинах і полягають у спеціальному суб`єктному складі відповідальних осіб, спеціальній сфері діяльності цих суб`єктів та характері їх дій. Сферою застосування зазначеної норми є правовідносини із заподіяння шкоди фізичній чи юридичній особі у зв`язку з прийняттям зазначеними суб`єктами незаконних рішень, вчинення ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ними своїх владних повноважень, визначених Конституцією і законодавством України.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом.

Таким чином, сам по собі факт визнання постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2020, яка набрала законної сили 17.12.2020, у справі № 520/5494/2020, протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Ізюмської міської ради щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит ОСОБА_1 на інформацію свідчить про завдання особі моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню незалежно від вини виконавчого комітету органу місцевого самоврядування.

Згідно з частинами другою та третьою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (далі за текстом Постанова ВСУ) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 Постанови ВСУ визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювач а та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з пунктом 9 Постанови ВСУ розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На підтвердження завдання моральної шкоди Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради позивачем зазначено, що завдана шкода спричинила у позивача негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я. Також, завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та приниженні честі та гідності з тих підстав, що йому довелося присвятити багато свого часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права. Йому, як позивачу притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування відповідачем під час здійснення розгляду його запиту порушило його законні права, сприймалося ним, як прояв образи з боку відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самочуття, емоційного хвилювання. Внаслідок протиправних дій відповідача, було порушено його стан душевної рівноваги, для відновлення якого йому доводилося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим, він був позбавлений можливості повноцінно насолоджуватися життям, працювати, для чого потрібен виважений стан емоційного спокою.

Крім того, йому доводилося додатково дисциплінувати себе, доводилося витрачати набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності праці, що позначається щоденно на його фізичному та моральному стані, через що він не встигав закінчити як повсякденну роботу, зокрема побутову. Гострота цих переживань посилюється тим, що в нього загострене почуття справедливості. Більш того, внаслідок неправомірних дій відповідача, були порушені його нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями, з яким він змушений додатково пояснювати чому він став менш привітним, менше приділяти часу друзям, сім`ї, родичам та ін. Також, це завдало йому страждань, як учаснику бойових дій, для яких передбачено першочергове відведення земельних ділянок.

Разом з тим, суд враховує поведінку відповідача, який до набрання рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 року законної сили не вчиняв дії, спрямовані на вручення відповіді на запит ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи душевні стаждання позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд доходить висновку про те, що стягнення з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради на користь ОСОБА_1 2 000 гривень у відшкодування завданої моральної шкоди буде достатньої та справедливою сатисфакцією в даному конкретному випадку.

Також, на виконання вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути 908,00 гривень судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заявуОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради, який знаходиться за адресою: 64309, Харківська область, м. Ізюм, пл. Центральна, 1, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 2 000,00 гривень (дві тисячі гривень 00 копійок) у відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради, який знаходиться за адресою: 64309, Харківська область, м. Ізюм, пл. Центральна, 1, на користь держави 908,00 гривень (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) судового збору.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області або безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення суду проголошені 05 лютого 2021 року. Повний текст рішення виготовлено згідно вимог ч.6 ст.259 ЦПК України 11 лютого 2021 року

Суддя Ізюмського міськрайонного суду

Харківської області Т.Д. Бєссонова