Справа № 203/523/21
УХВАЛА

11 лютого 2021 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши заяву позивача в особі Дніпровської міської ради про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про скасування запису про право власності, припинення права власності, зобов`язання повернути земельну ділянку.

Ухвалою від 11.02.2021 року вказаний позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

Одночасно з позовною заявою позивачем було подано належним чином оформлену заяву про забезпечення позову, в якій останній просив накласти арешт на нерухоме майно: будівлі та споруди, які розташовані по АДРЕСА_1 , а також заборонити відповідачці ОСОБА_2 , а також буд-яким іншим особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на зазначене вище нерухоме майно; заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії, в т.ч. реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку та інші дії, передбачені чинним законодавством, окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі щодо вказаного нерухомого майна.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, ч.1 ст.152 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ч.ч.1,6 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Види забезпечення позову визначені ст.150 ЦПК України. Зокрема, п.п.1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; а також забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз`яснень наданих в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі, в разі задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Вирішуючи питання за заявою позивача про забезпечення позову, судом враховується, що предметом заявлених Дніпровською міською радою позовних вимог є скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності ОСОБА_1 на будівлі та споруди по АДРЕСА_1 , припинення права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна, а також зобов`язання відповідачки повернути земельну ділянку по АДРЕСА_1 у придатний до використання стан шляхом знесення самочинно побудованого майна.

Звертаючись за захистом та відновленням прав, як власника земельної ділянки, позивач посилався на те, що будівлі та споруди по АДРЕСА_1 є самочинно побудованими та розташовані на земельній ділянці, що є власністю Дніпровської міської ради.

Таким чином, враховуючи підстави та предмет пред`явленого позову, суд приходить до висновку, що заходи забезпечення позову у вигляді встановлення відповідних заборон відповідачі та державним реєстраторам, є адекватними та співмірними із заявленими позовними вимогами та забезпечать можливість виконання судового рішення та відновлення порушених прав позивача в разі можливого задоволення позову.

В свою чергу невжиття запропонованих заходів забезпечення позову та подальше відчуження спірного майна на користь інших осіб, потягнене за собою необхідність залучення до участі у справі останніх, ускладнить та затягне розгляд справи, може позбавити позивача можливості захистити свої права у обраний спосіб в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, а тому існують обгрунтовані підстави вважати, що невжиття таких заходів може ускладнити виконання рішення суду в разі можливого задоволення позову, а також істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

В зв`язку з цим, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви про забезпечення позову та необхідність її задоволення в частині встановлення заборони відповідачці ОСОБА_2 , а також буд-яким іншим особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на зазначене вище нерухоме майно; заборони державному реєстратору прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії, в т.ч. реєстрацію та перереєстрацію права власності, записів про іпотеку, окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі щодо вказаного нерухомого майна.

При цьому, суд враховує, що накладення відповідних заборон не позбавляє власника майна права вільного користування останнім. Також такий спосіб забезпечення позову не призведе до завдання збитків власнику майна, а тому суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви в частині заборони державним реєстраторам вносити записи про накладення арештів на майно, заборон на відчуження, оскільки такий вид забезпечення не узгоджується із метою застосування заходів забезпечення позову та, крім того, може унеможливити проведення реєстрації інших обтяжень щодо спірного майна, які можуть бути накладені у передбаченому законом порядку.

Також суд враховує, що арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами виконавчої служби та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатись, а в разі потреби в обмеженні права користуватись майном.

З огляду на це, позивачу слід відмовити в задоволенні заяви в частині накладення арешту на майно, оскільки встановлення відповідних заборон розпорядження та відчуження майном, вчинення дій щодо реєстрації та перереєстрації права власності, є достатнім заходом забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149,150,152,153,258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Дніпровської міської ради (49000, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького,75. Код ) про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити відповідачці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно: будівлі та споруди по АДРЕСА_1 , а саме: Д-1 гаражний бокс, що складається з приміщення №1 бокс, площею 89,5 кв.м; приміщення №2 склад, площею 40 кв.м; приміщення №3 прибудова, площею 12,8 кв.м; приміщення №4 кабінет, площею 16,7 кв.м; всього по літ.Д-1 159,1 кв.м; Е-1 майстерня, що складається з приміщення №1 майстерня, площею 52,2 кв.м; всього по літ.Е-1 52,2 кв.м; З, О, П навіси; Р склад (тимчасовий); М вбиральня; м ганок; НІІ-1 прибудова, що складається з приміщення №105 коридор, площею 4,9 кв.м; приміщення №106 приміщення, площею 10,4 кв.м; всього по літ.НІІ-1 115,3 кв.м; Н-2, НІ-1 будівля з офісними та ремонтними приміщеннями, що складається з літ.НІ: І поверх: приміщення №101 гаражний бокс, площею 97,7 кв.м; приміщення №102 приміщення, площею 2,8 кв.м; всього по І поверху НІ 1100,5 кв.м; літ.Н-2: І поверх: приміщення №103 приміщення, площею 46,9 кв.м; приміщення №104 сходи, площею 1,3 кв.м; всього по І поверху літ.Н-2 48,2 кв.м; ІІ поверх: приміщення №201 приміщення, площею 5,2 кв.м; приміщення №202 приміщення, площею 25,9 кв.м; приміщення №203 приміщення, площею 10,5 кв.м; приміщення №204 санвузол, площею 4,3 кв.м; всього по ІІ поверху літ.Н-2 45,9 кв.м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 25097730).

Заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії, в т.ч. реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про іпотеку, окрім дій по виконанню даної ухвали суду про забезпечення позову щодо нерухомого майна: будівлі та споруди по АДРЕСА_1 , а саме: Д-1 гаражний бокс, що складається з приміщення №1 бокс, площею89,5 кв.м; приміщення №2 склад, площею 40 кв.м; приміщення №3 прибудова, площею 12,8 кв.м; приміщення №4 кабінет, площею 16,7 кв.м; всього по літ.Д-1 159,1 кв.м; Е-1 майстерня, що складається з приміщення №1 майстерня, площею 52,2 кв.м; всього по літ.Е-1 52,2 кв.м; З, О, П навіси; Р склад (тимчасовий); М вбиральня; м ганок; НІІ-1 прибудова, що складається з приміщення №105 коридор, площею 4,9 кв.м; приміщення №106 приміщення, площею 10,4 кв.м; всього по літ.НІІ-1 115,3 кв.м; Н-2, НІ-1 будівля з офісними та ремонтними приміщеннями, що складається з літ.НІ: І поверх: приміщення №101 гаражний бокс, площею 97,7 кв.м; приміщення №102 приміщення, площею 2,8 кв.м; всього по І поверху НІ 1100,5 кв.м; літ.Н-2: І поверх: приміщення №103 приміщення, площею 46,9 кв.м; приміщення №104 сходи, площею 1,3 кв.м; всього по І поверху літ.Н-2 48,2 кв.м; ІІ поверх: приміщення №201 приміщення, площею 5,2 кв.м; приміщення №202 приміщення, площею 25,9 кв.м; приміщення №203 приміщення, площею 10,5 кв.м; приміщення №204 санвузол, площею 4,3 кв.м; всього по ІІ поверху літ.Н-2 45,9 кв.м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 25097730).

В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

Зустрічне забезпечення не застосовувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскарження учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Строк пред`явлення ухвали для виконання три роки до 11 лютого 2024 року.

Суддя С.Ю.Казак