Постанова

Іменем України

10 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 761/36347/19

провадження № 61-15577св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва, у складі судді

Кондратенко О. О., від 13 квітня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Левенця Б. Б., Ратнікової В. М., Борисової О. В., від 24 вересня 2020 року.

Короткий зміст позовної заяви та її обґрунтування

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк», банк), про стягнення грошових коштів.

Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 04 жовтня 2011 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 001-09505-041011 на відкриття карткового рахунку та обслуговування дебетної платіжної картки, 18 червня 2013 року було укладено договір № 006-09508-180613 на відкриття поточного рахунку та 30 жовтня 2013 року було укладено договір

№ 004-09508-301013 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, на яких станом на 02 жовтня 2015 року обліковувались грошові кошти у розмірі 22 167,77 євро, 0,02 євро, 54,64 грн та 3 988,74 грн. 09 лютого 2015 року між банком та нею було укладено ряд договорів, а саме: договір № 2652 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний оn-line» у євро, договір № 2658 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний оn-line» у євро, договір № 2662 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний оn-line» у євро, договір № 2660 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний оn-line» у євро, договір

№ 2666 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний оn-line» у євро, договір № 2665 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний оn-line» у євро, договір № 2649 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний оn-line» у євро, договір № 2654 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний оn-line» у євро зі строком залучення вкладу

до 11 березня 2015 року кожен. Умовами зазначених договорів передбачена їх автоматична пролонгація на той же строк, але не більше двох періодів продовження строку. Позивачка вказувала, що станом на 02 жовтня

2015 року згідно договорів банківських вкладів обліковувались наступні суми (вклади та нараховані відсотки): 25 116,95 євро, 25 116,95 євро,

25 116,95 євро, 25 116,95 євро, 10 046,78 євро, 25 116,95 євро, 25 116,95 євро, 25 116,95 євро. Зазначала, що 27 жовтня 2015 року вона звернулася з письмовою вимогою до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» про повернення їй вищезазначених грошових коштів та включення до реєстру кредиторів, однак відповідачем грошові кошти, що знаходяться на рахунках, у сумі

4 043,38 грн та 208 033,22 євро так і не були повернуті.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у розмірі 4 043, 38 грн та

208 033, 22 євро.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13 квітня

2020 року позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення грошових коштів залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб лише здійснює владні повноваження щодо введення тимчасової адміністрації (ліквідації) банку та виплати відшкодування за вкладами в порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Також районний суд виходив із того, що ОСОБА_1 та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в договірні відносини не вступали, Фонд не є виконавцем будь-яких робіт та послуг, а тому підстави для стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заявлених позивачем коштів відсутні.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що на момент звернення ОСОБА_1 з позовом до суду у ПАТ «Дельта Банк» введено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру його ліквідації, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Суд апеляційної інстанції вказав, що позивачка отримала гарантовану суму відшкодування у розмірі 200 тис. грн, а за змістом положень Закону України «Про систему гарантування вкладів» після запровадження у банку тимчасової адміністрації та початку процедури ліквідації, задоволення вимог кредиторів поза межами гарантованої Фондом суми вкладів, відбувається у особливому, передбаченому спеціальним Законом порядку.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції та її доводи

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року і ухвалити нове судове рішення про задоволення її позову, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а також на необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги обґрунтовані тим, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що стягнення грошових коштів, розміщених на рахунках банку, має здійснюватися саме з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів» саме Фонд приймає рішення про відшкодування коштів та виконує функції управління банком. Заявниця просить відступити від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 03 вересня 2020 року у справі № 761/15902/17, від 24 червня 2019 року у справі

№ 761/17118/16-ц, від 31 березня 2020 року у справі № 761/40324/18, та застосувати приписи статті 41 Конституції України, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частини першої статті 321 ЦК України, які гарантують, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.

Ухвалою Верховного Суду від 02 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.

У визначений судом строк відзиву на касаційну скаргу не надходило

Фактичні обставини справи, встановлені судами

04 жовтня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 001-09505-04011 на відкриття карткового рахунку та обслуговування дебетної платіжної картки.

18 червня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 006-09508-180613 на відкриття поточного рахунку.

30 жовтня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 004-09508-301013 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів.

09 лютого 2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено низку договорів, а саме:

- договір № 2652 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний - оn-line» у євро, відповідно до якого банк прийняв від вкладника суму вкладу у розмірі 25 тис. євро на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 строком до 11 березня 2015 року з процентною ставкою у розмірі

4,5 % річних;

- договір № 2658 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний - оn-line» у євро, відповідно до якого банк прийняв від вкладника суму вкладу у розмірі 25 тис. євро на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2 строком до 11 березня 2015 року з процентною ставкою у розмірі

4,5 % річних;

- договір № 2662 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний - оn-line» у євро, відповідно до якого банк прийняв від вкладника суму вкладу у розмірі 25 тис. євро на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_3 строком до 11 березня 2015 року з процентною ставкою у розмірі

4,5 % річних;

- договір № 2660 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний - оn-line» у євро, відповідно до якого банк прийняв від вкладника суму вкладу у розмірі 25 тис. євро на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_4 строком до 11 березня 2015 року з процентною ставкою у розмірі 4,5 % річних;

- договір № 2666 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний - оn-line» у євро, відповідно до якого банк прийняв від вкладника суму вкладу у розмірі 10 тис. євро на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_5 строком до 11 березня 2015 року з процентною ставкою у розмірі

4,5 % річних;

- договір № 2665 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний - оn-line» у євро, відповідно до якого банк прийняв від вкладника суму вкладу у розмірі 25 тис. євро на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_6 строком до 11 березня 2015 року з процентною ставкою у розмірі

4,5 % річних;

- договір № 2649 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний - оn-line» у євро, відповідно до якого банк прийняв від вкладника суму вкладу у розмірі 25 тис. євро на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_7 строком до 11 березня 2015 року з процентною ставкою у розмірі

4,5 % річних;

- договір № 2654 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний - оn-line» у євро, відповідно якого банк прийняв від вкладника суму вкладу у розмірі 25 тис. євро на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_8 строком до 11 березня 2015 року з процентною ставкою у розмірі

4,5 % річних.

На підставі постанови Правління Національного банку України

від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно якого з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації

в ПАТ «Дельта Банк» - Кадирова В. В.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

від 08 квітня 2015 року № 71 внесено зміни до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02 березня 2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року до 02 вересня 2015 року включно.

03 серпня 2015 року дирекція Фонду прийняла рішення № 147 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» до 02 жовтня 2015 року включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації

у АТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. до 02 жовтня 2015 року.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України

від 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 181 про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку.

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені

статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Кадирову В. В. на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

11 січня 2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення про затвердження реєстру кредиторських вимог АТ «Дельта Банк».

20 лютого 2017 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 619, відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» на два роки

до 04 жовтня 2019 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

від 04 квітня 2019 року № 772 продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» строком на один рік з 05 жовтня 2019 року

до 04 жовтня 2020 року включно.

27 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» з кредиторською вимогою, в якій просила визнати її кредитором за заборгованістю за всіма договорами у сумі всіх належній їй коштів.

ОСОБА_1 було визнано кредитором ПАТ «Дельта Банк», її кредиторські вимоги включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було виплачено ОСОБА_1 гарантоване відшкодування коштів за вкладом у розмірі 200 тис. грн.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, зокрема, якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом, договором, в інший спосіб, що не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною першою статті 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до пункту 6 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з підпунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб-підприємців), які не є пов`язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, мають задовольнятися у порядку черговості, встановленому статтею 52 Закону, після початку процедури ліквідації банку за рахунок коштів, одержаних у результаті його ліквідації та продажу майна (активів) (пункт 4 частини першої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Таким чином, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, в якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним щодо інших Законів України у відповідних правовідносинах.

Запровадження тимчасової адміністрації у банку та початок процедури ліквідації унеможливлює стягнення з нього коштів за договором банківського вкладу в інший спосіб, аніж це передбачено положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відкликання Національним банком України банківської ліцензії ПАТ «Дельта Банк» та ініціювання процедури його ліквідації як юридичної особи зумовило для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема виникнення спеціальної процедури пред`явлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому задоволення вимог окремого кредитора, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, не допускається, оскільки це має наслідком порушення рівності прав вкладників банку та порушує принципи виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Подібні за змістом висновки щодо застосування норм матеріального права викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня

2018 року у справі № 910/23398/16 і від 22 серпня 2018 року у справі

№ 559/1777/15-ц.

Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наданим сторонами доказам, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки на момент звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про стягнення сум за договорами банківського рахунку та банківського вкладу у ПАТ «Дельта Банк» було введено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру його ліквідації, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Судами попередніх інстанцій було правильно враховано, що позивач отримала гарантовану Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» суму відшкодування у розмірі 200 тис. грн, а її кредиторські вимоги включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів та підлягають задоволенню у порядку черговості. Порушень в діях Фонду гарантування вкладів фізичних осіб чи його уповноваженої особи при проведенні процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку не встановлено.

Посилання заявниці на порушення судами гарантованого положеннями статті 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 321 ЦК України права на мирне володіння майном (права власності) колегія суддів відхиляє, оскільки судовими рішеннями у цій справі не було порушено майнових прав позивачки, а лише вказано на визначену законом процедуру відновлення порушених банком прав та безпідставність заявлених до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб майнових вимог.

Отже, доводи заявниці щодо необхідності відступлення від висновку щодо застосування положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», викладеного у постановахВерховного Суду від 03 вересня

2020 року у справі № 761/15902/17, від 24 червня 2019 року у справі

№ 761/17118/16-ц, від 31 березня 2020 року у справі № 761/40324/18, не можуть бути визнані обгрунтованими.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди позивачки з порядком відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (метою якого є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків)та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Підстави для скасування оскаржених судових рішень відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 квітня

2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня

2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович