справа №439/1313/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року Бродівський районний суд Львівської області у складі: головуючого - судді Бунди А.О.

за участю секретаря судового засідання Музички Л.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Броди в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Заболотцівська сільська рада Бродівського району Львівської області про повернення самовільно зайнятої ділянки, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , де просить суд зобов`язати відповідача звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки кадастровий номер :01:011:0017, що розташована за адресою АДРЕСА_1 . У поданому позові та письмових поясненнях до нього свої вимоги мотивує тим, що у приватній власності ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка площею 0,1037 га, кадастровий номер :01:011:0017, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою АДРЕСА_1 . Суміжною із земельною ділянкою ОСОБА_1 є земельна ділянка, яка перебуває у користуванні відповідача. Згідно до акту приймання-передачі межових знаків на зберігання від 22.06.2017 року межі земельної ділянки ОСОБА_1 закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка в кількості 4 шт. (поворотні точки 7,8,9,10). Поворотні точки 1, 2 є спільними точками меж суміжної земельної ділянки, поворотні точки 3,4,5,6,11,12,13,14,15,16 збігаються із твердими контурами (дерев`яний паркан). Межа суміжних земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельно-кадастровій документації земельної ділянки кадастровий номер :01:011:0017 визначена ламаною лінією від точки Г до точки Д (на якій розміщені поворотні точки 10 15). В 2018 році відповідач самовільно перемістив частину дерев`яного паркану, який розділяв суміжні земельні ділянки і по якому проходила межа суміжних ділянок, (в межах поворотних точок 11, 12, 13, визначених земельно-кадастровою документацією) на територію земельної ділянки, належної позивачці, самовільно захопивши, таким чином, частину належної на праві приватної власності ОСОБА_1 земельної ділянки, кадастровий номер :01:011:0017, площею 12 м2. Згаданий факт підтверджується актом Заболотцівської сільської ради від 19.11.2018 року, який долучено до матеріалів справи. На звернення ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення самовільно захопленої частини її земельної ділянки та відновлення межі суміжних ділянок до попереднього стану, останній не реагував, що і послужило підставою для звернення із позовом до суду. Тому на підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.321,391 ЦК України, ст.ст. 91, 106, 107, 152, 212 ЗК України просить позов задовольнити.

18.09.2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

11.04.2019 року за клопотанням представника відповідача постановлено ухвалу про призначення судової земельно-технічної експертизи та зупинено провадження у справі.

21.10.2019 року справа повернута без виконання ухвали від 11.04.2019 про призначення судової земельно-технічної експертизи, так як відповідачем не сплачено вартість проведення експертизи.

24.10.2019 поновлено провадження у справі та продовжено підготовче судове засідання.

18.02.2020 ухвала про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про забезпечення судових витрат у цивільній справі.

23.06.202 за клопотанням представника відповідача постановлено ухвалу про призначення судової земельно-технічної експертизи та зупинено провадження у справі.

09.12.2020 року справа повернута без виконання ухвали від 23.06.2020 про призначення судової земельно-технічної експертизи, так як відповідачем не сплачено вартість проведення експертизи.

15.12.2020 поновлено провадження у справі та продовжено підготовче судове засідання.

25.01.2021 закрито підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд по суті.

Сторони, третя особа в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Онищук Т.Н. подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивачки. Позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Секретар О.Л. в судове засідання не з`явилися, хоча в установленому порядку були повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчить розписка про отримання судової повістки долучена до матеріалів справи, про причини неявки суд не повідомили і від них не надходила заява про відкладення судового засідання.

Представник третьої особи - представник Заболотцівської сільської ради подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, з обставинами наведеними у позові погодилася та не заперечила щодо задоволення позову (а.с.39).

Суд ухвалив справу розглядати у відсутності відповідача та його представника, які не з`явилися в судове засідання без поважних причин, взявши до уваги подані представником відповідача - адвокатом Секретар О.Л. письмові пояснення, які зводяться до наступного. Вважає поданий позов необґрунтованим, оскільки згідно висновку постійної депутатської комісії від 15 червня 2017 року зазначено, що Комісія встановила компромісну межу між суміжниками, ОСОБА_2 відмовився від підпису на акті встановлення і узгодження меж. Однак, жодним чином не згадується про самовільне зруйнування відповідачем поворотних точок (дерев`яної огорожі) та захоплення частини земельної ділянки позивача. Також в Акті приймання-передачі межових знаків від 22 червня 2017 року зазначено, що поворотні точки 11, 12, 13, 14, які є спільними точками меж з суміжною земельною ділянкою ОСОБА_2 збігаються із твердими контурами (дерев`яним парканом) та по них межові знаки не встановлювалися. А тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Так як учасники справи в судове засідання не з`явилися, то у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом зазначені в ч.2 цієї статті.

В силу вимог ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конституційний принцип непорушності права власності означає неможливість втручання інших осіб у здійснення власником своїх повноважень, неможливість прояву свавілля відносно власника та відносно його прав, недопустимість будь-яких порушень його влади над своїм майном, а також недопустимість дій інших осіб всупереч інтересам власника та його волі.

Судом встановлено, що у приватній власності ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка площею 0,1037 га, кадастровий номер :01:011:0017, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.65-66).

Суміжною із земельною ділянкою ОСОБА_1 є земельна ділянка, яка перебуває у користуванні відповідача ОСОБА_2 (а.с.15-16).

Згідно до акту приймання-передачі межових знаків на зберігання від 22.06.2017 року (а.с.12) межі земельної ділянки ОСОБА_1 закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка в кількості 4 шт. (поворотні точки 7,8,9,10). Поворотні точки 1, 2 є спільними точками меж суміжної земельної ділянки, поворотні точки 3,4,5,6,11,12,13,14,15,16 збігаються із твердими контурами (дерев`яний паркан) (а.с.12).

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Разом з цим, згідно вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В силу вимог ст. 90 ЗК України, власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі, а також на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Частиною 3 ст. 152 ЗК України передбачені способи захисту прав на земельні ділянки, зокрема: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно вимог п.Г ч.1 ст.91 Земельного Кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до ч.1 ст.106 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Відповідно до ч.1 ст.107 Земельного Кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Як вбачається із плану земельної ділянки межа суміжних земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельно-кадастровій документації земельної ділянки кадастровий номер :01:011:0017 визначена ламаною лінією від точки Г до точки Д (а.с.16).

Згідно висновку постійної депутатської комісії з питань земельних та майнових відносин, охорони навколишнього середовища, розвитку територій, комунального господарства, побутовогоЮ торгівельного обслуговування Заболотцівської сільської ради від 15.06.2017 конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує вже давно і вирішувався депутатською комісією з виїздом на місце 08.09.2016 року. Комісія встановила компромісну межу між суміжниками і відмова ОСОБА_2 від підпису на акті встановлення і узгодження меж є безпідставною. Цей висновок був затверджений рішенням Заболотцівської сільської ради від 07.07.2017 №286 (а.с.10-11).

Як встановлено судом ОСОБА_2 самовільно перемістив частину дерев`яного паркану, який розділяв суміжні земельні ділянки і по якому проходила межа суміжних ділянок, (в межах поворотних точок 11, 12, 13, визначених земельно-кадастровою документацією) на територію земельної ділянки, належної ОСОБА_1 , самовільно захопивши таким чином частину належної на праві приватної власності ОСОБА_1 земельної ділянки, кадастровий номер :01:011:0017, площею 12 м2. Цей факт підтверджується актом Заболотцівської сільської ради від 19.11.2018 року, який долучено до матеріалів справи (а.с.40).

На письмові звернення ОСОБА_1 про усунення порушень та повернення їй самовільно захопленої частини її земельної ділянки та відновлення межі суміжних ділянок до попереднього стану ОСОБА_2 згідно встановлених вимог відповідач не відреагував, порушень не усунув (а.с.18).

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За змістом положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

На підтвердження своїх заперечень проти позову стороною відповідача належних та допустимих доказів в розпорядження суду не надано, матеріали цивільної справи таких доказів не містять, а свої висновки суд не може ґрунтувати на припущеннях та лише на поясненнях відповідача і його представника. Водночас, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяв стороні відповідача в реалізації ним права щодо отримання доказів. Так, судом за клопотання представника відповідача неодноразово призначалася судова земельно-технічна експертиза, однак така проведена не була, оскільки відповідачем не виконано обов`язок щодо оплати вартості експертизи.

Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно із положеннями статті 12 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними; приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки; повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Таким чином, судом встановлено факт самовільного зайняття частини земельної ділянки ОСОБА_2 , належної на праві власності ОСОБА_1 , який підтверджується належними доказами, проте у добровільному порядку відповідач відмовляється звільнити зайняту земельну ділянку, а тому позов ОСОБА_1 підягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 16,321,391 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 12, 90, 91, 106, 107, 152, 212 Земельного Кодексу України, керуючись ст. ст.4, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 247 ч.2, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту частину в розмірі 12м2 земельної ділянки площею 0,1037 га, кадастровий номер :01:011:0017, що розташована за адресою АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 шляхом перенесення в натурі за власний рахунок частини дерев`яного паркану що розділяє суміжні земельні ділянки (в межах поворотних точок 11, 12, 13 визначених земельно-кадастровою документацією земельної ділянки кадастровий номер :01:011:0017) на межу суміжних земельних ділянок, визначену земельно-кадастровою документацією земельної ділянки кадастровий номер :01:011:0017.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704.80 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Позивач ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Бродівським РВ УМВСУ у Львівській області 27.08.2001 року, зареєстрований АДРЕСА_2 .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог Заболотцівська сільська рада Бродівського району Львівської області, , місце знаходження с.Заболотці Бродівського району Львівської області.

Повний текст рішення суду складено 11 лютого 2021 року.

Суддя А.О.Бунда