Справа №132/340/21
Провадження №2/132/299/21
Ухвала

Іменем України

"10" лютого 2021 р. Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Аліменко Ю.О.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Лісоволисіївської сільської ради в особі комісії з реорганізації Лісоволисіївської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування та встановлення фактів,

ВСТАНОВИВ:

08.02.2021 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернулася ОСОБА_1 із позовною заявою до Лісоволисіївської сільської ради в особі комісії з реорганізації Лісоволисіївської сільської ради, в якій просить: встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_2 , як вказано в списку членів КСП «Перемога» с. Лісова Лисіївка Калинівського району Вінницької області та ОСОБА_2 , як вказано в свідоцтві про смерть серія НОМЕР_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лісова Лисіївка Калинівського району Вінницької області є однією і тією ж особою, її рідною бабою; встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із бабою, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спащини за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай), розміром 2,15 умовних кадастрових гектарів відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ВН № 0387531, виданого на підставі рішення Калинівської районної державної адміністрації від 19 вересня 1996 року № 369, зареєстрованого 21.08.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 486, що перебуває в колективній власності КСП «Перемога» с. Лісова Лисіївка Калинівського району Вінницької області в порядку спадкування за законом як спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лісова Лисіївка Калинівського району Вінницької області.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

У відповідності до ст. 185 ЦПК України, до відкриття провадження у справі суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, викладеним у статтях 175 і 177 цього Кодексу, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження у справі.

При вирішенні питання про відкриття провадження суддя виходить із наступного.

Виходячи зі змісту п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК України (нині ст. 175 ЦПК України), у зв`язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні міститися не лише позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про практику у справах про спадкування», Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Проте, всупереч вимогам вищевказаних норм законодавства, в позовній заяві не викладено:

- обставин із зазначенням доказів, підтверджуючих факт прийняття позивачем спадщини після смерті баби протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини у відповідності до вимог ст. 549 ЦК Української РСР, чинного на час відкриття спадщини (вступу в управління або володіння спадковим майном або звернення до нотаріальної контори);

- відомостей із зазначенням доказів щодо кола осіб, спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні при спадкуванні за заповітом або за законом після смерті ОСОБА_2 , та їх волевиявлення щодо спадкового майна, а також відомостей із зазначенням доказів щодо кола осіб, спадкоємців, які мали право на обов`язкову частку у спадковому майні при спадкуванні за заповітом або за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лісова Лисіївка Калинівського району Вінницької області;

- посилання позивача до якої черги спадкоємців вона відноситься;

- наявності/відсутності заповітів/спадкових договорів, доказами яких можуть бути витяги із відповідних спадкових реєстрів.

Одночасно слід зазначити, що відповідно до вимог ЦК України (в ред.2004 року), на яку посилається позивач, суд може визнати право власності за спадкоємцем на спадкове майно лише за умови фактичного прийняття ним спадщини (шляхом спільного проживання). Позивач зазначає, що його спадкодавець померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (за дії ЦК України в ред. 1963 року), отже вказана норма закону не поширюється на правовідносини, з приводу яких порушено спір, оскільки спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилась при дії Цивільного Кодексу Української РСР (в ред.1963 року), правовими нормами якого повинні бути обгрунтовані позовні вимоги, яким також визначено коло осіб, які можуть бути відповідачами у справі.

Таким чином, позивачу необхідно зазначити підстави на право спадкування після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , з посиланням на норми ЦК УРСР 1963 року.

Крім того, звертаючись до суду із позовною вимогою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, позивач не врахувала, що відповідно до вимог п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, суд має перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину тощо.

Згідно принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач, зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В порушення цього, позивачем до позовної заяви не додано витяг із спадкового реєстру, постанову про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, а не роз`яснення нотаріуса на запит позивача, яке датоване 18.09.2019 року.

У позовній заяві позивач посилається на втрату правовстановлюючого документу на підтвердження права власності на земельну частку (пай), однак доказів втрати правовстановлюючого документу у позовній заяві не зазначено (чи зверталася позивач до засобів масової інформації з оголошенням про втрату правовстановлюючих документів).

Згідно із п.п. 2, 9, 10 ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності вартістю майна, а у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості, а якщо позов складається з кількох самостійних вимог, як в даному випадку, ціна позову визначається сумою всіх вимог.

Так, позивач в порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не довів належними та допустимими доказами (звіт про оцінку майна, тощо) дійсної вартості спірного майна, із якої необхідно визначити ціну позову та сплатити судовий збір, тобто додала довідку про вартість земельної частки (паю) та її розмір в умовних кадастрових гектарах датовану 09.12.2019 роком.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Як вбачається із наданої позовної заяви, вимоги закону при її поданні у повному обсязі не виконано.

Отже, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку на усунення викладених в ухвалі недоліків.

Враховуючи викладене, залишення даної позовної заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

Керуючись ст.ст. 177, 176, 185 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лісоволисіївської сільської ради в особі комісії з реорганізації Лісоволисіївської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування та встановлення фактів - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява вважається неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарження не підлягає.

СУДДЯ: