22-ц/804/110/21

Головуючий в 1 інстанції Кулик С.В.
Доповідач Принцевська В.П.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого суді Принцевської В.П.

суддів Биліни Т.І., Баркова В.М.,

секретар Сидельнікова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 вересня 2020 року у цивільній справі №263/15725/19 за позовом ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Приазовський державний технічний університет» про стягнення надбавки до заробітної плати за вислугу років з урахуванням індексу інфляції та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до Державного вищого навчального закладу «Приазовський державний технічний університет» про стягнення надбавки до заробітної плати за вислугу років з урахуванням індексу інфляції та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначила, що з 01.09.2009 року по теперішній час позивач працює в Приазовському державному технічному університеті на посаді викладача Маріупольського коледжу ПДТУ за терміновими договорами. Приазовський державний технічний університет має найвищий - IV рівень акредитації.Постановою Кабінету міністрів України від 14 червня 2000 року №963, затверджено «Перелік посад педагогічних та науково педагогічних працівників», відповідно цього Переліку, до посад науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів III IV рівня акредитації, віднесена посада викладача. Відповідно до вимог ст. 57 Закону України № 1060-ХІІ «Про освіту» від 23 травня 1991 року, що діяв до 05.09.2017 року, передбачена виплата надбавок за вислугу років щомісячно у відсотках до посадового окладу (ставки заробітної шати) залежно від стажу педагогічної роботи у таких розмірах: понад 3 роки 10 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків. Законом України «Про освіту» від 05 вересня 2017 року визначено, що Педагогічним і науково-педагогічним працівникам встановлюються щомісячні надбавки за вислугу років у розмірах: понад три роки -10 відсотків; понад 10 років - 20 відсотків;понад 20 років - 30 відсотків посадового окладу. Порядком виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 31.01.2001 року №78: передбачається, що педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти виплачуються надбавки за вислугу років щомісяця у відсотках до посадового окладу (ставки заробітної плати) залежно від стажу педагогічної роботи у таких розмірах: понад 3 роки - 10 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків і понад 20 років - 30 відсотків».

Позивач має безперервний стаж служби в органах внутрішніх справ України складає 20 років 4 місяці 1 день, а саме з 30.08.1985року по 31.12.2005 року. Факт проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового та середнього начальницького складу в період з 30.08.1985 року по 31.12.2005 року також підтверджений довідкою № 17-лк від 14.06.2019року ГУ МВС України в Донецькій області Маріупольського міського управління. Відповідно до пункту 20 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114: « Час перебування осіб рядового і начальницького складу на службі в органах внутрішніх справ зараховується до загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу за спеціальністю згідно з законодавством». Листом №627/13/84-09 від 21.10.2009 «Про зарахування до педагогічного стажу часу роботи в органах МВС», Міністерство Праці та Соціальної Політики України Департамент з питань державного регулювання заробітної плати та умов праці, роз`яснив, що педагогічним та науково - педагогічним працівникам період служби в органах внутрішніх справ зараховується до спеціального стажу для виплати надбавки за вислугу років.

Таким чином на підставі зазначених вище норм права, що діяли станом на 01.09.2009 року, та продовжують діяти на час подання позовної заяви, з моменту прийняття ОСОБА_1 на посаду викладача, за наявності понад 20 років спеціального стажу, відповідач повинен був нараховувати та виплачувати позивачу надбавку за вислугу років щомісяця в розмірі 30 відсотків від осадового окладу(ставки заробітної плати). За період роботи на посаді викладача, відповідач, не виплачував їй надбавку за вислугу років з вересня 2009 року по серпень 2012 року включно. З вересня 2012 року по березень 2019 виплачував їй надбавку за вислугу років, але не в повному обсязі, тобто від 10 до 15 відсотків і тільки за період з квітня по червень 2019 року(включно) сплатив зазначену надбавку в повному розмірі, а в серпні 2019 року надбавку за вислугу років сплатив в розмірі 10 відсотків.

Факт невиплати та часткової виплати позивачу надбавок за вислугу років підтверджується належним чином завіреними відповідачем копіями розрахункових відомостей № 92689 від 26.09.2019 року, №92881 від 26.09.2019 року, №93046 від 26.09.2019 року, №93249 від 26.09.2019 року, №93860 від 26.09.2019 року, №94266 від 26.09.2019 року. На підставі розрахункових відомостей, наданих відповідачем, зроблено розрахунок надбавки за вислугу років з вересня 2009 року по серпень 2019 року включно. Відповідно до цього розрахунку загальна сума заборгованості за вислугу років за період з вересня 2009 року по серпень 2019 року включно складає - 53844,24грн., які вона просить стягнути з відповідача на її користь. Також позивач зазначила, що нею вживались заходи досудового врегулювання спору, а саме, заявою від 20.05.2019 року вона зверталась до ректора ДВНЗ «Приазовський Державний технічний університет» - ОСОБА_2 с вимогою про нарахувати та виплатити їй надбавки за вислугу років в розмірі 30% з вересня 2009 року до 01.04.2019 року. Заявою від 04.09.2019 року, повторно просила надати їй відповідь на її заяву від 20.05.2019 року. На ці заяви вона отримала відповідь від 26.09.2019року №75/59-36, якою фактично відповідачем не визнається її право на отримання надбавки за вислугу років.

Враховуючи, що вона своєчасно не отримала ці кошти саме з вини відповідача, купівельна спроможність даних коштів зменшилась у зв`язку з інфляційними процесами, тому вважає що на вказану суму необхідно нарахувати індексацію.Відповідно до ст.2 Закону України №1282-12 від 03.07.1991р. «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи населення, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру в тому числі оплата праці(грошове забезпечення). Відповідно до ст. 16 цього Закону, спори, які виникають з питань індексації грошових доходів населення, вирішуються в судовому порядку.Відповідно до «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, держані в гривні на території України, які не мають разового характеру. Саме цим Порядком визначено спосіб обчислення індексу споживчих цін для проведення-індексації, та обчислення суми індексації грошових доходів вселення.

Відповідно до положень Закону України № 1282-12 від 03.07.1991р. «Про індексацію грошових доходів населення», та «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, був зроблений розрахунок заборгованості по надбавці за вислугу років з урахуванням індексу інфляції за період з вересня 2009р. по жовтень 2019року. Згідно зробленого позивачем розрахунку сума індексації заборгованості по надбавці за вислугу років за вказаний період становить 36991,88грн.З урахуванням суми заборгованості за вислугу років за період з вересня 2009р. по серпень 2019р. включно, яка складає - 53844,24грн. та суми індексації 36991,88грн. загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача з урахуванням індексу інфляції складає 90836,12грн.(53844,24 +36991,88). Розрахунок загальної суми зроблено відповідно до наданих до позову помісячних розрахунків індексації заборгованості.Також вважає, що у зв`язку з тим, що відповідач свідомо порушував право позивача на отримання надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу(ставки заробітної плати), чим наніс їй моральні страждання, вона має право на відшкодування моральної шкоди, яка передбачена як цивільним так і трудовим законодавством України - ст.23 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України..Вважає, що відповідач маніпулюючи діючим законодавством, під любим приводом не бажав провести нарахування та виплату належних її сум надбавки за вислугу років, про що свідчить відповідь від 26.09.2019р №75/59-367 Всі ці обставини призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків та вимагають від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Навмисним невиконанням законодавства позивачу нанесені та продовжує наноситись моральна шкода яку вона оцінює в розмірі середньомісячної заробітної плати, яка відповідно до довідки розрахунку середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 №120 від 26.09.2019 року становить 11286,73грн. Відповідно до висновків Верховного Суду України, і викладених в постанові №6-23цс12 від 25.04.2012 року, відшкодування моральної шкоди на підставі ст.237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

Виходячи з цього просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату в вигляді надбавки за вислугу років за період з 01.09.2009 року по 30.08.2019 року, в розмірі 53844,24грн, суму індексації заробітної плати за невиплачену надбавку за вислугу років за період з 01.09.2009 року по 30.08.2019 року, в розмірі 36991,88грн, а також моральну шкоду в розмірі 11286,73грн та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 вересня 2020 року в задоволенні позову відмовлено. З вказаним рішенням не погодилася позивач і оскаржила його в апеляційному порядку. Вона посилалася на те, що суд не повно з`ясував обставини справи і ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального і матеріального Закону. Просила скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивачка і її представник повністю підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки, її представника і представника відповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 57 Закону України «Про освіту» держава забезпечує педагогічним і науково-педагогічним працівникам надбавок за вислугу років щомісячно у відсотках до посадового окладу (ставки заробітної плати) залежно від стажу педагогічної роботи у таких розмірах: понад 3 роки - 10 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків.

Відповідно до пункту 20 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114: Час перебування осіб рядового і начальницького складу на службі в органах внутрішніх справ зараховується до загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу за спеціальністю згідно з законодавством.

Судом правильно встановлено, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 15 серпня 1981 року, ОСОБА_1 з 30.08.1985 року по 31.12.2005 року, безперервно проходила службу в органах внутрішніх справ України.

В період з 01.09.2009 року по 30.08.2019 року позивач ОСОБА_1 працювала на посадах викладача Маріупольського коледжу ПДТУ за терміновими договорами, які закінчувались у серпні відповідного року та укладались знову з 01 вересня відповідного року. Відповідно до досліджених в судовому засіданні витягів з наказів Приазовського державного технічного університету, оплата позивачу проводилась по тарифікаційним спискам за рахунок спецфонду.

Відповідно до довідки Маріупольського міського управління Головного управління МВС України в Донецькій області № 14-ЛК від 14.06.2019 року встановлено, що ОСОБА_1 , проходила службу в органах внутрішніх справ на посадах рядового та середнього начальницького складу за період з 30.08.1985 року по 31.12.2005 року.

Відповідно до витягу з наказу Приазовського державного технічного університету № 78-43 від 01.09.2011 року, позивача ОСОБА_1 було прийнято на посаду викладача Маріупольського коледжу ДВНЗ «ПДТУ» за строковим трудовим договором з 01.09.2011 року по 25.08.2012 року з оплатою по тарифікаційним спискам, та надбавкою 20 % згідно постанови № 373 від педагогічним навантаження, щомісяця.

Згідно витягу з наказу Приазовського державного технічного університету № 84-43 від 28.08.2012 року, позивача ОСОБА_1 , прийнято на посаду викладача Маріупольського коледжу ДВНЗ «ПДТУ» за строковим трудовим договором з 01.09.2012 року по 25.08.2014 року з оплатою по тарифікаційним спискам, та надбавками за вислугу років 10% та 20 % згідно постанови № 373 від педагогічним навантаження, щомісяця.

З витягу з наказу Приазовського державного технічного університету № 86-43 від 01.09.2014 року, вбачається, що позивача ОСОБА_1 , прийнято на посаду викладача Маріупольського коледжу ДВНЗ «ПДТУ» за строковим трудовим договором з 01.09.2014 року по 25.08.2016 року з оплатою по тарифікаційним спискам, та надбавкою 20% від педагогічного навантаження за Постаново КМУ №88, надбавкою 10% за вислугу років.

Відповідно до витягу з наказу Приазовського державного технічного університету № 104-43 від 29.08.2016 року, ОСОБА_1 , прийнято на посаду викладача Маріупольського коледжу ДВНЗ «ПДТУ» за строковим трудовим договором з 01.09.2016 року по 30.08.2019 року з оплатою по тарифікаційним спискам, та надбавкою 10% за вислугу років від педагогічного навантаження.

Згідно витягу з наказу Приазовського державного технічного університету № 135-43 від 29.08.2019 року, ОСОБА_1 , прийнято на посаду викладача Маріупольського коледжу ДВНЗ «ПДТУ» за строковим трудовим договором з 02.09.2019 року по 30.08.2022 року з оплатою по тарифікаційним спискам, та надбавкою 10% за вислугу років від педагогічного навантаження.

З витягу з наказу Приазовського державного технічного університету № 154-43 від 25.09.2019 року,вбачається, що ОСОБА_1 , було встановлено надбавку за вислугу років залежно від стажу педагогічної роботи 20% (педагогічний стаж 10%) з 01.10.2019 року.

Відповідно до витягу з наказу Приазовського державного технічного університету № 71-43 від 19.04.2019 року, ОСОБА_1 , було встановлено надбавку за вислугу років залежно від стажу педагогічної роботи 30% (педагогічний стаж 29 років) з 01.04.2019 року

Згідно витягу з наказу Приазовського державного технічного університету № 107-43 від 27.06.2019 року, на підставі листа Міністерства освіти і науки України від 06.06.2019 року № 1/11-5270 «Щодо стажу педагогічної роботи» було відмінено пункти 1.1 наказу ректора від 19.04.2019 року № 71-43 «Про виплату надбавок за вислугу педагогічним працівникам коледжів».

Згідно з вимогами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до листа Міністерства Соціальної Політики України №1225/0/206-19 від 23.08.2019 відправленого на адресу ДВНЗ «Приазовського державного технічного університету» Директорат норм та стандартів гідної праці Міністерства соціальної політики роз`яснив що відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Статтями 1,16 та 18 «Про міліцію» дію якої було поширено на начальницький і рядовий склад органів внутрішніх справ, згідно з постановою Верховної Ради України від 22.04.1993 року № 3135-ХІІ, визначено , що міліція в Україні державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. Особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції. Порядок і умови проходження служби в міліції регламентується Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УСРС від 29.07.1991 № 114. Тобто, служба в органах внутрішніх справ не відноситься до військової служби.

Згідно роз`яснення наданого на запит ДВНЗ "Приазовський Державний технічний університет" з Департаменту персоналу , організації освітньої та наукової діяльності МВС України від 10.07.2019 року до стажу педагогічної роботи для виплати надбавок за вислугу років науково-педагогічним працівникам зараховується лише період роботи в органах внутрішніх справ , під час яких вони перебували на посадах педагогічних та науково-педагогічних працівників.

Відповідно до п.5 Порядку виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затвердженим постановою кабінету міністрів України від 31.01.2001 №78 «Про реалізацію окремих положень частини першої статті 57 Закону України «Про освіту» частини першої статті 18 і частини першої статі 22 Закону України «Про позашкільну освіту, для зарахування до стажу роботи передбачено лише час перебування громадян України на військовій службі.

Відповідно до п.8. Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат.

Законодавством визначено, що зарахування того чи іншого стажу до педагогічного стажу для виплати надбавки за вислугу років є передбачений Порядком № 78 та Переліком № 963. Цими актами передбачаються саме правила визначення вислуги років педагогічного працівника в цілях виплати надбавки, хоча не передбачаються інші правила зарахування стажу по спеціальності, не передбачаються правила розрахунку стажу педагогічної діяльності, що можуть і по-іншому регулюватись для осіб, що проходили службу в органах внутрішніх справ.

Перелік № 963 є вичерпним, інших додаткових переліків посад, що можуть застосовуватись для визначення педагогічного стажу для виплати надбавки за вислугу років, не затверджувалось.

Відповідно до п. 1 Постанови КМУ № 963 від 14.06.2000 року «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» до посади педагогічних та науково-педагогічних працівників відносяться: директор, завідуючий, начальник вищого навчального закладу I та II рівня акредитації, професійно-технічного навчального закладу, загальноосвітнього навчального закладу, навчального закладу для громадян, які потребують соціальної допомоги та реабілітації, дошкільного навчального закладу, позашкільного навчального закладу (на якого поширюються умови оплати праці працівників установ і закладів освіти), навчально-методичної, методичної, науково-методичної установи, навчального закладу післядипломної освіти, приймальника-розподільника для неповнолітніх, притулку для неповнолітніх, психолого-медико-педагогічної консультації; їх заступники з навчальної, виховної, навчально-виховної, методичної, виробничої, навчально-методичної, навчально-виробничої роботи.

Судом правильно встановлено, що посади начальницького складу Міністерства внутрішніх справ в даному переліку відсутні.

Суд правильно врахував, що відповідачем було скасовано наказ про нарахування 30 відсотків надбавки залежно від стажу педагогічної роботи, в якому помилково вказано педагогічний стаж позивача 29 років.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд дійшов правильного висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення надбавки до заробітної плати за вислугу років, оскільки вказані вимоги не грунтуються на Законі.

Також суд дійшов правильного висновку, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, та стягнення суми індексації є похідними від первісних вимог, тому оскільки відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення надбавки за вислугу років, то позовні вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 375, ст. 381, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді