Справа № 404/3351/21
Номер провадження 2/404/934/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Тригубенко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіт-Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіт-Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, просила: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 21 грудня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, зареєстрований в реєстрі за № 13962 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіт-Капітал» заборгованості у розмірі 11 806 грн. 93 коп.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіт-Капітал» на користь ОСОБА_1 4 070 грн. 88 коп. безпідставно набутих коштів, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 100 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 2 270 грн.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що позивач перебуває у трудових відносинах з АТ «ОТП Банк» в м. Кропивницький, та займає посаду провідного фахівця з кредитування сектору з продажу споживчих кредитів. Під час отримання розрахункового листа по заробітній платі за квітень 2021 року їй стало відомо, що відбулось відрахування в розмірі 20% із заробітної плати в розмірі 3 309 грн. 35 коп. на виконання виконавчого напису нотаріуса № 13962 від 21 грудня 2020 року. Позивачу стало відомо, що відрахування відбуваються на підставі відкритого виконавчого провадження № 64907671. 05 травня 2021 року представник позивача звернулась до приватного виконавця Шмалько О.О. та отримала копії документів, на підставі яких було відкрито виконавче провадження. Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 травня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 травня 2021 року забезпечено позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіт-Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Зупинено стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. № 13962 від 21 грудня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіт-Капітал» заборгованості у розмірі 11 806 грн. 93 коп., до набрання законної сили рішення суду.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 вересня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні.

24 вересня 2021 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого вказано, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з дотриманням вимог чинного законодавства. Позивач не виконував взятих на себе кредитних зобов`язань у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка не погашена. На адресу відповідача було направлено письмову претензію, тому направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. Щодо безспірності вимоги, то на її підтвердження приватному нотаріусу було надано виписки з особових рахунків позивача у кредитній справі. Вважає, що сума витрат на професійну правничу допомогу значно завищена та не відповідає складності справи. У зв`язку з наведеним просив у позові відмовити.

В судове засідання позивач не з`явилась, повідомлялась належним чином.

В судове засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

24 січня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали договір № 1385736, відповідно до якого позивачеві наданий кредит у розмірі 5 000 грн. 00 коп., строком на 10 днів до 03 лютого 2019 року, зі сплатою комісії за надання кредиту та відсотків за користування кредитом.

31 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 31-МЛ від 31 травня 2019 року.

Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 1385736 від 24 січня 2019 року загальна сума боргу становить 10 876 грн. 93 коп.

13 листопада 2020 року до позивача була надіслана письмова претензія щодо погашення кредитної заборгованості.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. із заявою про вчинення виконавчого напису.

21 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинений виконавчий напис про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1385736.

Між сторонами виникли правовідносини з визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З матеріалів справи вбачається, що 24 січня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали договір № 1385736, відповідно до якого позивачеві наданий кредит у розмірі 5 000 грн. 00 коп., строком на 10 днів до 03 лютого 2019 року, зі сплатою комісії за надання кредиту та відсотків за користування кредитом.

Відповідно до п. 6 вказаного договору, цей кредитний договір укладається у електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений на веб-сайті Товариства miloan.ua.

Відправляючи через сайт або через телефон у порядку, визначеному в Правилах, заяву про надання кредиту Позичальник тим самим підтверджує свою згоду на укладання цього Договору. Договір у електронній формі розміщується в особистому кабінеті Позичальника або надсилається Товариством на електронну пошту Позичальника. Додаткове підтвердження згоди Позичальника на укладання кредитного договору може відбуватися із застосуванням одноразового ідентифікатору, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон Позичальника, а Позичальник використовує його для підписання кредитного договору в Особистому кабінеті на сайті miloan.ua. Використання Позичальником коштів (переказ, зняття готівки, тощо), отриманих ним від Товариства, в будь-якому випадку, незалежно від способу висловлення згоди на укладення цього Кредитного договору, свідчить про безумовне прийняття Позичальником пропозиції Товариства укласти Кредитний договір та укладення цього Кредитного договору.

Тобто, вказаний кредитний договір вчинений в електронній формі і не містить підписів сторін.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМ України № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. із заявою про вчинення виконавчого напису, додавши до заяви кредитний договір № 1385736.

21 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинений виконавчий напис про стягнення заборгованості за кредитним договором №1385736.

Суд звертає увагу, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову КМ України № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Відповідно до частин восьмої, одинадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка діяла до 15 ;грудня 2017 року (далі КАС України), суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині. Резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

У частині п`ятій статті 254 КАС України зазначено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України).

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17, звертає увагу на те, що виконання судового рішення про присудження полягає у вчиненні певних дій або в утриманні від певних дій, передбачених судовим рішенням. Наприклад, за судовим рішення про стягнення коштів відповідач повинен сплатити позивачу відповідну суму; за рішенням про припинення дії, яка порушує право, відповідач повинен утриматись від відповідних дій тощо. Водночас інші судові рішення, зокрема рішення про визнання права, про зміну правовідношення, виконанню не підлягають, оскільки такі судові рішення безпосередньо створюють відповідний правовий ефект: призводять до усунення правової невизначеності, змінюють правовідношення.

Безпосередній правовий ефект створює і судове рішення про визнання незаконним та нечинним нормативно-правового акта: такий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Указане судове рішення не потребує його виконання.

Таким чином, вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив:«Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відповідачем не було надано доказів про надання нотаріусу для вчинення нотаріальної дії на підтвердження безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов`язання. Також, докази направлення вимоги про сплату заборгованості не надавались.

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи, суд вважає, що доводи позивача є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються зібраними по справі доказами і відповідають вимогам закону.

Також, судом встановлено, що у межах виконавчого провадження № 64907671 приватним виконавцем прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 .

На виконання постанови приватного виконавця було здійснено відрахування з заробітної плати позивача по виконавчому провадженню у сумі 4 070 грн. 88 коп.

Правовою підставою для набуття відповідачем грошових коштів став виконавчий напис нотаріуса.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору.

Таким чином, після визнання виконавчого напису таким, що не піддягає виконанню, відпала підстава на якій відповідач стягував з позивача грошові кошти, а тому грошові кошти підлягають поверненню позивачу у відповідності до ст. 1212 ЦК України.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2016 року у справі № 6-100цс15, від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

29 листопада 2021 року представником позивача подано до суду заяву про розмір судових витрат та про відшкодування зазначених судових витрат, відповідної якої вона просила суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені у справі витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 грн. Разом з заявою представником позивача надано до суду копію договору про надання правової допомоги, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Осіповою Ю.Ю., копію додатку від 06 травня 2021 року до договору б/н від 05 травня 2021 року, детальний опис робіт (надання послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, копію акту наданих послуг від 26 листопада 2021 року, копію рахунку на оплату № 9/21 від 26 листопада 2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 9/21 від 26 листопада 2021 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами 1-3статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Приписами ст. 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що заявником документально підтверджено понесені витрати на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2,10,12,13,77-81,141,263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіт-Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №13962 від 21 грудня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №1385736 від 24 січня 2019 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та договору про відступлення прав вимоги №31-МЛ від 31 травня 2019 року на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіт-Капітал» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти у розмірі 4070 грн. 88 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіт-Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 2 500 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіт-Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіт-Капітал», місцезнаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд.1, кор.28, .

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, місцезнаходження: м. Київ, вул. Рейтарська/ пров. Георгіївський, буд.6-3, літ. А, каб.2-7.

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько Олександр Олександрович, місцезнаходження: м. Кропивницький, вул. Гоголя, буд.67, офіс 24.

Повний текст судового рішення складено 08.12.2021 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда