Справа № 604/871/21
Провадження № 2/604/431/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Сташківа Н.Б.

за участю

секретаря судового засідання Гамана В.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Підволочиську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Скориківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області про визнання права на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Яворський А.В., звернулася до суду із позовною заявою до Скориківської сільської ради про визнання за позивачем права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Правда» с. Пальчинці Підволочиського району Тернопільської області розміром 2,57 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості), вказану у Сертифікаті на право на земельну часку (пай) серії ТР №0093538 від 12 лютого 1997 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивача ОСОБА_3 , після смерті якої спадщину прийняла дочка померлої ОСОБА_2 , яка є спадкоємцем за законом, та постійно на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, а також подала заяву до Сакської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері, на підставі якої заведено спадкову справу № 387/2007 від 30 серпня 2007року. Згідно інформаційної довідки з Спадкового реєстру заповіти/ спадкові договори від імені ОСОБА_3 не посвідчувалися. Так, ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_3 , проте свідоцтва про право на спадщину не отримала. Інших спадкоємців немає. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , останнім місцем проживання якої є тимчасово окупована територія, а відтак місцем відкриття спадщини згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна спадкоємця ОСОБА_1 , на підставі заяви якої 05 лютого 2021 року заведено спадкову справу № 5/2021.Проте, приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Боберською О.А. при зверненні ОСОБА_1 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) спадкоємцю відмовлено у вчиненні нотаріальної дії оскільки ОСОБА_2 не оформила спадкових прав після смерті матері ОСОБА_3 , а також через розбіжності у документах щодо запису прізвищ спадкодавців. Оскільки інших способів захисту порушених прав позивача ЦК України не передбачено, - просить позов задовільнити. Окрім того представник позивача заявив клопотання про витребування доказів, зокрема копії спадкової справи № 5/21 після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою Підволочиського районного суду від 25 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 05 жовтня 2021 року, клопотання представника позивача задоволено.

20 серпня 2021 року представником позивача подано заяву про доповнення розміру позовних вимог, згідно якої, окрім раніше заявлених позовних вимог, просить встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача подав клопотання, в якому просить справу розглянути у їх відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Скориківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області у судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнають, просять справу розглянути без їх участі.

У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому провадженні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.223,247 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти:

Згідно Сертифікату на право на земельну часку (пай) серії ТР №0093538 від 12 лютого 1997 року ОСОБА_3 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Правда» с. Пальчинці Підволочиського району Тернопільської області розміром 2,57 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане російською мовою відділом реєстрації актів громадянського стану Сакського міськрайонного управління юстиції АРК 03 травня 2007 року.

У відповідності до свідоцтва про народження НОМЕР_2 , виданого 20 грудня 1952 року, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Пальчинці Новосільського району Тернопільської області, її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Як убачається з будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_7 на час смерті матері ОСОБА_6 проживала разом з нею.

Із заяви державного нотаріуса Сакської районної державної нотаріальної контори № 1129/02-13 від 17 вересня 2001 року убачається, що ОСОБА_7 спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняла, за її заявою заведено спадкову справу № 387/2007 року. Спадкоємцю роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцю по закінченню шести місяців з дня смерті спадкодавця, що у її випадку - після 03 листопада 2007 року, та повідомлено про необхідність пред`явлення відповідних документів.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1.

Згідно постанови приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу № 53/02-31 від 06 квітня 2021 року ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , останнім місцем проживання якої є тимчасово окупована територія, у зв`язку з чим, Згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна спадкоємця ОСОБА_1 , тому 05 лютого 2021 року на підставі її заяви про прийняття спадщини заведено спадкову справу № 5/2021. Відповідно до матеріалів спадкової справи єдиним спадкоємцем щодо майна померлої ОСОБА_2 є її дочка ОСОБА_1 . При вивченні пред`явлених спадкодавцем документів було виявлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0093538, виданий на ім`я ОСОБА_3 , згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру №64221794 від 06 квітня 2021 року Сакською районною державною нотаріальною конторою АРК 30 серпня 2007 року до майна померлої ОСОБА_7 заведено спадкову справу № 387/2007 року, проте свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Крім того, згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб,сформованого нотаріусом при видачі свідоцтва про право на спадщину шляхом безпосереднього доступу до Реєстру актів цивільного стану Бюро записів актів цивільного стану м.Комунарськ Луганської області 30 січня 1963 року складено актовий запис про шлюб ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а/з № 15. 07 лютого 1969 року складено актовий запис про розірвання шлюбу ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , а/з № 55. За наведених обставин ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Правда» с. Пальчинці Підволочиського району Тернопільської області розміром 2,57 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості).

Таким чином судом встановлено,що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину прийняла, проте у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджує право спадкодавця на спадкове майно - позбавлена можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину. Окрім того судом встановлено, що у документах, пред`явлених спадкодавцем, допущені розбіжності у прізвищах спадкодавців, на підставі яких виникли сумніви щодо наявності родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Разом з тим з пояснень позивача та матеріалів спадкової справи № 5/2021 від 04 жовтня 2020 року, заведеної приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, судом встановлено, що усвідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 від 03.05.2007 року бабуся позивачки зазначена як ОСОБА_3 . На дане прізвище заведена спадкова справа № 387/2007 у Сакській районній державній нотаріальній конторі Автономної Республіки Крим. Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 20 грудня 1952 року мати позивачки зазначена як ОСОБА_7 , а її мати (бабуся позивачки) як ОСОБА_3 . Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, сформованого нотаріусом при видачі свідоцтва про право на спадщину шляхом безпосереднього доступу до Реєстру актів цивільного стану Бюро записів актів цивільного стану, 30 січня 1963 року складено актовий запис про шлюб ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , актовий запис №15. Згідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу, сформованого нотаріусом при видачі свідоцтва про право на спадщину шляхом безпосереднього доступу до Реєстру актів цивільного стану Бюро записів актів цивільного стану, 07 лютого 1969 року, складено актовий запис про розірвання шлюбу ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , актовий запис №55.

Також у паспорті громадянина України серія НОМЕР_4 від 10.10.1997 року мати позивачки зазначена як ОСОБА_12 .

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 від 20.02.2021 року мати позивачки зазначена як ОСОБА_2 .

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заяву про встановлення факту родинних відносин обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі "Бочаров проти України" від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року « … суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів…».

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 315 ЦК України суд розглядає заяви про встановлення факту родинних відносин.

В п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року з наступними змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» значиться, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника, зокрема права на спадщину.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, та зважаючи на те, що вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Таким чином, той факт, що ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується обсягом наданих заявником документів, проаналізованих судом.

Враховуючи наведене, а також те, що, встановлення факту, який просить встановити заявник, відповідає її інтересам, має юридичне значення та породжує юридичні наслідки, та є єдиним правовим способом поновлення права заявника на отримання спадщини, іншого порядку його встановлення законом не передбачено, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог із встановленням вказаного факту, який знайшов своє підтвердження.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно статей16 та 328 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до Указу Президента №720 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали у ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) при паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства кооперативу, товариства є рівними.

Згідно ч.1ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Відповідно дост.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до п.17 Розділу10 Прикінцевих положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" Земельного кодексу), член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям"має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів.

Відповідно п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 1225ЦКправо власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Із досліджених судом доказів вбачається, що спадкодавець ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , у визначений законом спосіб набула право на земельну частку (пай), що належало їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0093538. Після смерті ОСОБА_4 , спадщину в порядку спадкування за законом прийняла дочка померлої ОСОБА_2 , проте свідоцтво про право на спадщину на своє ім`я не отримувала.

У випадку, коли перехід права власності від спадкодавця до спадкоємців не може бути оформлено в нотаріальному порядку, спадкоємець може вимагати визнання права власності на землю в судовому порядку ( відповідно до п.23ПостановиПленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р.)

У відповідності до ст.. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється способами, передбаченими ч. 3 цієї статті, зокрема шляхом визнання прав.

Згідно ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Згідно ст.. 11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Частиною 1статті 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до п.23Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30травня 2008року за № 7свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання внотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог, у зв`язку з чим право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову в повному обязі.

Керуючись ст.ст. ст. 3-5,10, 19, 141,247,258,259,263-265,293,294, 315,316, 319, 351-355 ЦПК України, стст.328,368,370, 1216, 1217, 1261,1267 ЦК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року з наступними змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , до Скориківської об`єднаної територіальної громади, юридична адреса: с. Скорики Тернопільської області, про визнання права власності на спадкове майно,про визнання права на спадкове майно, встановлення факту родинних відносин задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, зокрема, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Правда» с. Пальчинці Підволочиського району Тернопільської області розміром 2,57 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості), вказану у Сертифікаті на право на земельну часку (пай) серії ТР №0093538 від 12 лютого 1997 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя - підпис

з оригіналом згідно:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Н.Б.Сташків