Ухвала

09 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 215/95/15

провадження № 61-19829ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах непрацездатного сина ОСОБА_3 , та є правонаступником ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 , Виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання недійсним та скасування державного акта на право приватної власності на землю, усунення перешкод в користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах непрацездатного сина ОСОБА_3 , звернулися до суду з позовом, в якому, уточнивши свої позовні вимоги у липні 2016 року, просили визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на землю І-ДП №036517 від 22 серпня 2000 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 12825, згідно з яким ОСОБА_5 була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,1900 га в межах згідно з планом, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

усунути перешкоду, яку чинить ОСОБА_5 , у користуванні власністю ОСОБА_1 1/4 часткою житлового будинку з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах непрацездатного сина ОСОБА_3 , 1/4 часткою житлового будинку № 12 , яка складається з квартири АДРЕСА_4 , зобов`язавши ОСОБА_5 знести паркан, встановлений навпроти хвірток з квартир № 2 та № 3 в будинку АДРЕСА_2 та надати доступ для входу та заїзду до квартир № 2 та № 3 в будинку АДРЕСА_2 .

Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області рішенням від 02 листопада 2020 року позов задовольнив. Визнав недійсним та скасував державний акт на право приватної власності на землю серії І-ДП № 036517 від 22 серпня 2000 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 12825, згідно з яким ОСОБА_5 була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,1900 га в межах згідно з планом, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Усунув перешкоду, яку чинить ОСОБА_5 у користуванні власністю ОСОБА_1 1/4 часткою житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах непрацездатного сина ОСОБА_3 , 1/4 часткою житлового будинку АДРЕСА_4 , зобов`язав ОСОБА_5 знести паркан, встановлений навпроти хвірток з квартир № 2 та № 3 в будинку АДРЕСА_2 та надати доступ для входу та заїзду до квартир № 2 та № 3 в будинку АДРЕСА_2 . Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 19 жовтня 2021 року залучив у справі в якості правонаступника померлої ОСОБА_4 її спадкоємця ОСОБА_2 .

Дніпровський апеляційний суд постановою від 19 жовтня 2021 року апеляційну ОСОБА_5 задовольнив. Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2020 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

24 листопада 2021 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року (повний текст якої складено 25 жовтня 2021 року) у вищевказаній справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки як на підставу скасування судового рішення заявник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

За правилами пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Диспозиція вищевказаної норми процесуального закону передбачає, що крім іншого заявнику необхідно вказувати норму права щодо якої відсутній висновок її застосування з конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній.

Тобто, вищевказані підстави касаційного оскарження не обґрунтовані належним чином, а виключно посилання на підставу касаційного оскарження не є належним виконанням вимог статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.

В мотивувальній частині касаційної скарги ОСОБА_1 не зазначає чітко, в частині застосування якої саме норми права відсутній правовий висновок Верховного Суду. Мотивувальна частина касаційної скарги містить нормативно-правове обґрунтування, проте, суд не наділений повноваженнями на власний розсуд з контексту скарги обирати норми права, з застосуванням яких не погоджується заявник.

Для усунення вказаного недоліку, а також з метою недопущення подвійного тлумачення змісту касаційної скарги, заявнику необхідно надати до суду нову редакцію касаційну скаргу, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити підставу (и) касаційного оскарження судового рішення у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судового рішення та їх відповідне мотивування, надати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Крім цього, в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позовну заяву подано у січні 2015 року, з урахуванням уточнених позовних вимог липні 2016 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становила 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (мінімальна заробітна плата - 1 378 грн, підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»в редакції, чинній станом на час уточнення позовних вимог у даній справі), тому судовий збір за подання касаційної скарги за дві немайнові вимоги (визнання недійсним та скасування державного акта на право приватної власності на землю, усунення перешкод в користуванні власністю) в даному випадку становить 2 204,80 грн (551,20 грн х 2 х 200 %).

Згідно з наданої квитанції від 23 листопада 2021 року № 0.0..1 ОСОБА_1 сплатила судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 974,40 грн.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 1 230,40 грн (2 204,80 грн - 974,40 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 1 230,40 грн має бути перераховано за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102; найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження оплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення).

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев