РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/10824/20

Провадження № 22-ц/4815/1396/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С. С.,

суддів: Ковальчук Н. М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 липня 2021 року (ухвалене у складі судді Панас О.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за борговим зобов`язанням та різниці вартості часток у майні колишнього подружжя,-

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що дізналася про порушення ОСОБА_2 її права власності після того, як він починаючи з 2018 року грошові доходи від використання рухомого майна (виробничого обладнання в обох цехах) приховував, привласнював і використовував на свій розсуд, в своїх особистих інтересах, а не в інтересах обох співвласників, і не на потреби неповнолітньої дитини; користуючись домоволодінням (житловий будинок з надвірними будівлями), що знаходиться у АДРЕСА_1 , у 2018 році зайняв і став проживати ще й у господарській будівлі (врем`янці) незавершеного будівництва житлового будинку в АДРЕСА_2 . При цьому, вона з січня 2019 року змушена проживати з неповнолітньою дитиною в орендованій квартирі по АДРЕСА_3 , що підтверджується договором оренди цієї квартири від 16 січня 2019 року.

Просила суд врахувати інтереси неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , 2006 року народження, яка проживає разом з нею в орендованій квартирі і на підставі ч.ч. 1 та 2 ст. 71 СК України відступити від рівності часток подружжя і присудити їй майна на суму дещо більшу ніж 1/2 частка, зокрема, виділити у її власність: незавершене будівництво (незакінчений житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_2 , вартістю 1400000 грн. (один мільйон чотириста тисяч), розташованого на приватизованій ОСОБА_1 земельній ділянці площею 0,10 гектарів; обладнання для виробництва харчової продукції загальною вартістю 2154000 грн. (два мільйони сто п`ятдесят чотири тисячі), яке розміщене в орендованій будівлі по АДРЕСА_4 , а саме: установка молочних сумішей - 3 штуки по 50000 грн. кожна, на суму 150000 грн.; апарат для випікання вафельних стаканів - 2 шт. по 30000 грн. кожний, на суму 60000 грн.; холодильна камера - 3 шт. по 40000 грн. кожна, на суму 120000 грн.; танк молочний - 1 шт. вартістю 45000 грн.; танк молочний - 2 шт. по 50000 грн. кожний, на суму 100000 грн.; гомогенізатор - 1 шт. вартістю 125000 грн.; фризер Фригус-300 - 1 шт. вартістю 80000 грн.; скороморозильний агрегат - 1 шт. вартістю 85000 грн.; насос - 2 шт. по 2500 грн. кожний, на суму 5000 грн.; візок гідравлічний - 2 шт. по 3000 грн. кожний, на суму 6000 грн.; компресорна установка - 3 шт. по 60000 грн. кожна, на суму 180000 грн.; охолоджувач суміші - 1 шт. вартістю 50000 грн.; машина упаковочна - 2 шт. по 162000 грн. кожна, на суму 324000 грн.; компресор фільтр-сепаратор - 1 шт. вартістю 5000 грн.; фризер Фригус-600 - 2 шт. по 270000 грн. кожний, на суму 540000 грн.; частотний перетворювач - 1 шт. вартістю 10000 грн.; бочка для зберігання води - 1 шт. вартістю 5000 грн.; транспортувальна стрічка - 2 шт. по 5000 грн. кожна на суму 10000 грн.; транспортувальна стрічка з люльками - 2 шт. по 50000 грн. кожна, на суму 100000 грн.; дозатор для морозива - 2 шт. по 15000 грн. кожний, на суму 30000 грн.; тістомісильна машина - 1 шт. вартістю 60 000 грн.; тісторозкатувальна машина - 1 шт. вартістю 4000 грн.; пельменний апарат - 1 шт. вартістю 30000 грн.; варочний котел - 1 шт. вартістю 2000 грн.; м"ясорубка- 1 шт. вартістю 15 000 грн.; стіл з нержавіючої сталі - 5 штук по 2000 грн. на суму 10000 грн.; стіл з алюмінієвою поверхнею - 2 шт. по 1000 грн. на суму 2000 грн.; борошнопросіювач - 1 шт. вартістю 1000 грн. Всього майна вартістю на загальну суму 3554000 (три мільйони п`ятсот п`ятдесят чотири тисячі) грн. Виділити у власність ОСОБА_2 : домоволодіння (житловий будинок з надвірними будівлями), придбане згідно з договором купівлі-продажу від 24 листопада 2006 року, що заходиться у АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,0692 гектара, на якій воно розташоване, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у РПВН: 6500897, загальною вартістю 2160000 (два мільйони сто шістдесят тисяч) грн.

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за борговим зобов`язанням та різниці вартості часток у майні колишнього подружжя.

Зустрічні позовні вимоги обгрунтовує тим, що він дійсно перебував у шлюбі із ОСОБА_1 , який було зареєстровано 18 лютого 1989 року виконкомом Щекичинської сільської ради Корецького району та який був розірваний на підставі рішення Рівненського районного суд Рівненської області від 26 травня 2016 року. Питання розподілу спільного майна подружжя судом не вирішувалося. Від спільного подружнього життя у них є двоє повнолітніх та одна неповнолітня донька - ОСОБА_3 , 2006 року народження. Зауважує, що при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Зокрема, стверджує, що грошові кошти за укладеним за час шлюбу кредитним договором від 24 листопада 2006 року №0 були використані в інтересах сім`ї для придбання житла та земельної ділянки площею 0,0692 гектара, що знаходиться у АДРЕСА_1 , на якій воно розташоване, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14 листопада 2016 року у справі №569/18481/14-ц, яке ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 16 березня 2017 року залишено без змін, з нього стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" суму боргу по поверненню кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 1 від 24.11.2006 року в розмірі 153 532 (сто п`ятдесят три тисячі п`ятсот тридцять два) швейцарських франка 45 сантимів, а також стягнуто судовий збір. Таким чином, погашення спільного кредитного зобов`язання за вищезазначеним договором відбулося 22 серпня 2019 року та 27 серпня 2019 року за рахунок особистих коштів ОСОБА_2 , тому вказані боргові зобов`язання повинні бути враховані при розподілі майна подружжя. Не заперечує проти запропонованого ОСОБА_1 порядку поділу спільного майна подружжя та погоджується із визначеною вартістю майна, однак просить суд стягнути з позивачки на його користь різницю вартості часток у майні колишнього подружжя у розмірі 1 394 000,00 грн. та стягнути з останньої на його користь 1/2 грошових коштів, які були сплачені в результаті погашення кредитних зобов`язань у сумі 505 728,83 грн..

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Виділено у власність ОСОБА_1 майно: 1. Незавершене будівництво (незакінчений житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_2 , вартістю 1400000 (один мільйон чотириста тисяч), розташованого на приватизованій ОСОБА_1 земельній ділянці площею 0,10 гектарів, розташованій в АДРЕСА_2 .

2. Обладнання для виробництва харчової продукції загальною вартістю 2154000 (два мільйони сто п`ятдесят чотири тисячі) грн.,яке розміщене в орендованій будівлі по АДРЕСА_4 , а саме: установка молочних сумішей - 3 штуки по 50000 грн. кожна, на суму 150000 грн.; апарат для випікання вафельних стаканів - 2 шт. по 30000 грн. кожний, на суму 60000 грн.; холодильна камера - 3 шт. по 40000 грн. кожна, на суму 120000 грн.; танк молочний - 1 шт. вартістю 45000 грн.; танк молочний - 2 шт. по 50000 грн. кожний, на суму 100000 грн.; гомогенізатор - 1 шт. вартістю 125000 грн.; фризер Фригус-300 - 1 шт. вартістю 80000 грн.; скороморозильний агрегат - 1 шт. вартістю 85000 грн.; насос - 2 шт. по 2500 грн. кожний, на суму 5000 грн.; візок гідравлічний - 2 шт. по 3000 грн. кожний, на суму 6000 грн.; компресорна установка - 3 шт. по 60000 грн. кожна, на суму 180000 грн.; охолоджувач суміші - 1 шт. вартістю 50000 грн.; машина упаковочна - 2 шт. по 162000 грн. кожна, на суму 324000 грн.; компресор фільтр-сепаратор - 1 шт. вартістю 5000 грн.; фризер Фригус-600 - 2 шт. по 270000 грн. кожний, на суму 540000 грн.; частотний перетворювач - 1 шт. вартістю 10000 грн.; бочка для зберігання води - 1 шт. вартістю 5000 грн.; транспортувальна стрічка - 2 шт. по 5000 грн. кожна на суму 10000 грн.; транспортувальна стрічка з люльками - 2 шт. по 50000 грн. кожна, на суму 100000 грн.; дозатор для морозива - 2 шт. по 15000 грн. кожний, на суму 30000 грн.; тістомісильна машина - 1 шт. вартістю 60 000 грн.; тісторозкатувальна машина - 1 шт. вартістю 4000 грн.; пельменний апарат - 1 шт. вартістю 30000 грн.; варочний котел - 1 шт. вартістю 2000 грн.; м`ясорубка- 1 шт. вартістю 15 000 грн.; стіл з нержавіючої сталі - 5 штук по 2000 грн. на суму 10000 грн.; стіл з алюмінієвою поверхнею - 2 шт. по 1000 грн. на суму 2000 грн.; борошнопросіювач - 1 шт. вартістю 1000 грн.;

А всього майна вартістю на загальну суму 3554000 (три мільйони п`ятсот п`ятдесят чотири тисячі) грн.

Виділено у власність ОСОБА_2 майно: домоволодіння (житловий будинок з надвірними будівлями), придбане згідно з договором купівлі-продажу від 24 листопада 2006 року, укладеним між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , що заходиться у АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,0692 гектара, на якій воно розташоване, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у РПВН: 6500897, загальною вартістю 2160000 (два мільйони сто шістдесят тисяч) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 125 600 (сто двадцять п`ять тисяч шістсот) грн. компенсації різниці вартості у майні та 505 728 (п`ятсот п`ять тисяч сімсот двадцять вісім) грн. 83 коп. компенсації за погашений кредит за договором від 24 листопада 2006 року № 1.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що право ОСОБА_1 на спільну сумісну власність, зокрема, на домоволодіння (житловий будинок з надвірними будівлями) та земельну ділянку (площею 0,0692 гектара) на якій воно розташоване, що знаходиться у АДРЕСА_1 , кореспондується боргове зобов`язання щодо повернення (стягнення) 1/2 грошових коштів, які були сплачені ОСОБА_2 на погашення Кредитного Договору №1 від 24.11.2006 року. Разом з цим, ОСОБА_1 не довела належними, допустимими та достатніми доказами наявність у них на момент розлучення спільних коштів у розмірі 65 тис. дол. США, які залишилися у ОСОБА_2 , якими ним було погашено кредит, який було взято у період шлюбу та спрямовано на потреби сім"ї. Навпаки, наявність судового спору за позовом банку вказує на той факт, що сторони заборгували за своїми зобов`язаннями перед банком. Борг було погашено у 2019 році після розлучення сторін. Враховуючи, що позивачка має третю групу інвалідності по онкозахворюванню і потребує додаткових затрат, зусиль для організації життя, облаштування побуту та виховання і утримання доньки, яка є неповнолітньою, виходячи з засад справедливості, розумності та виваженості, керуючись законом який дає право суду відійти від рівності часток при поділі спільного майна подружжя, місцевий суд вважав доцільним відійти від рівності часток при поділі майна подружжя та визнав за ОСОБА_1 право власності на 60 відсотків, а за ОСОБА_2 - 40 відсотків у спільному їх майні.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду в частині відступлення від рівності часток у майні подружжя є незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що будь-яких належних та допустимих доказів про те, що він у період шлюбу не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно або витратив його на шкоду інтересам сім`ї позивачка до суду не надала. Стверджує, що з моменту розірвання шлюбу по день звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом, він добровільно здійснював матеріальне забезпечення неповнолітньої дочки. А з моменту подання даного позову через банк та пошту сплачує 3000 грн. на утримання дочки. Доказів того, що зазначена сума аліментів є недостатньою позивачка до суду не надала.

З наведених міркувань просить змінити рішення суду першої інстанції шляхом стягнення на його користь із ОСОБА_1 компенсації різниці вартості в майні у розмірі 1 394 000 грн.. У решті рішення суду просить залишити без змін.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення місцевого суду без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 1989 року. Від цього шлюбу мають двох повнолітніх та одну неповнолітню дочку - ОСОБА_3 , 2006 року народження, яка проживає разом з ОСОБА_1 .

Рішенням Рівненського районного суду від 26 травня 2016 року шлюб між сторонами розірвано.

Предметом розгляду даної справи є поділ спільного майна, яке сторони набули під час перебування у шлюбі. При цьому, між сторонами відсутній спір щодо обсягів цього майна та його вартості.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на те, що ОСОБА_2 фактично оскаржуються рішення суду в частині відступлення від рівності часток у спільному майні подружжя і враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, апеляційний суд не перевіряє законність рішення у частині, яка не оскаржується. ОСОБА_1 рішення місцевого суду не оскаржує.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За змістом ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.п. 23, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з статтею 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав відступу від рівності часток при поділі спільного майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

Такий висновок місцевого суду, за обставин даної справи, на переконання колегії суддів відповідатиме основоположним принципам цивільного судочинства - справедливості, добросовісності та розумності.

Після розірвання шлюбу сторін, їх неповнолітня дочка ОСОБА_5 , 2006 року народження, проживає разом з ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні.

ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи по онкозахворюванню, що вбачається із довідки до акту огляду МСЕК № 810895, виданої 29.03.2021р..

Дане захворювання, яке потребує додаткових затрат, зусиль для організації життя, облаштування побуту та виховання і утримання доньки, яка є неповнолітньою.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 стверджує про неналежне матеріальне утримання відповідачем їх спільної дочки та що останній почав надавати кошти тільки після її звернення до суду із даним позовом.

Дані обставини знаходять своє підтвердження, оскільки відповідачем долучено до справи докази перерахування коштів на ім`я своєї дочки лише з квітня 2020 року. Разом з цим, ОСОБА_2 жодним чином не спростував заперечень ОСОБА_1 стосовно ненадання матеріальної допомоги на утримання дочки з моменту розірвання між ними шлюбу, тобто з травня 2016 року.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За таких обставин, виходячи з засад справедливості, розумності та виваженості, керуючись законом, який дає право суду відійти від рівності часток при поділі спільного майна подружжя, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відступ від рівності таких часток та визнання за ОСОБА_1 право власності на 60 відсотків, а за ОСОБА_2 40 відсотків у спільному майні подружжя.

Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи та по своїй суті зводяться до незгоди скаржника з висновками суду.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 липня 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 03 грудня 2021 року.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н. М.

Хилевич С.В.