Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/467/19
Провадження 4-с/711/11/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчика Р.В.,

при секретарі Бузун Л.В.,

скаржника ОСОБА_1 ,

представника ДВС Капшитаря В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, заінтересована особа ОСОБА_2 ,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд із скаргою до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, заінтересована особа ОСОБА_2 ,

Скаргу обґрунтовує тим, що 28.08.2020 року вона виявила, що її банківська картка на яку вона отримує пенсійні виплати заблокована. Звернувшись до працівників ПАТ КБ «Приватбанку» вона дізналася про те, що на її картку накладено арешт на підставі постанови державного виконавця, яку вона не отримувала.

31.08.2020 року вона звернулася до виконавчої служби зі скаргою на протиправні дії виконавця Капшитар В.О. та порушення Законодавства України.

31.08.2020 року їй було відмовлено в наданні для ознайомлення матеріалів виконавчого провадження.

07.09.2020 року вона ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження №62527092 від 09.07.2020 року і виявила, що державним виконавцем Капшитар В.О. було прийнято декілька постанов: 09.07.2020 року - постанова про відкриття виконавчого провадження, постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; 28.08.2020 року - постанова про арешт майна боржника та постанова про арешт коштів боржника; 01.09.2020 року - постанова про розшук майна боржника.

Вважає вказані постанови такими що винесені в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Так, частина перша ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов та інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Тобто, саме Закон України «Пре виконавче провадження» та інші нормативно-правові акти, у т.ч. Інструкція з організації примусового виконання рішень у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5, мають передбачати певні випадки, в яких виконавець приймає відповідне рішення шляхом винесення постанови чи іншого процесуального документа виконавчого провадження.

Норми статей 1 та 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачають: виконавець (і державний, і приватний) при примусовому виконанні рішень не має права вчиняти виконавчі дії та приймати рішення, які не передбачені законодавством; законодавство має передбачати відповідні випадки винесення виконавцем постанов та інших процесуальних документів виконавчого провадження.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, якими, зокрема, є постанови виконавців про стягнення судового збору.

Виконавець повинен винести постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Виконавець надає вартість витрат який не понесений на час виконавчих дій.

Постанова про арешт майна боржника від 28.08.2020 pоку передбачає накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору витрат виконавчого провадження, штрафів 5699 грн.

Згідно ч. 7 ст. 48 Закону у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Сума стягнення, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється,

Вважає, що арешт майна та коштів повинен бути скасований.

Виконавець створює умови для стягнення з боржника грошових сум без реального виконання рішення суду. Постанова винесена з порушенням вимог Закону.

Постанова про арешт коштів боржника від 28.08.2020 pоку передбачає накласти арешт кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та / або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 5599 грі

Арештовуючи пенсійну банківську картку виконавець позбавив її права на життя та лікування. Такі дії можуть призвести до її передчасної смерті. Виконавець своїми діями сприяє невиконанню рішення суду.

Постанова про розшук майна боржника також є протизаконною, оскільки вона не вчиняла дії, які б свідчили про її наміри сховати належне їй майно - автомобіль Рено Дастер.

Також вказує на те, що вказані постанови їй своєчасно не надіслані та містять помилки.

На підставі наведеного просить суд скасувати постанови прийняті державним виконавцем у виконавчому провадженні № №62527092 від 09.07.2020 року - постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; від 28.08.2020 року - постанову про арешт майна боржника та постанову про арешт коштів боржника; від 01.09.2020 року - постанову про розшук майна боржника; призупинити виконавче провадження до часу винесення рішення ВС у справі №711/467/19; у разі відмови в задоволенні касаційної скарги у справі №711/467/19 встановити розмір виконання додаткового рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.01.2020 року в розмірі 20% пенсії що відповідає у сумі 420 грн.

ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримала, просила задовольнити її повністю.

Державний виконавець в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

За приписами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина перша статті 448 ЦПК України).

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 451 ЦПК України).

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Пунктом 20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України. Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, а саме рішенням від 17.05.2005 року по справі «Чіжов проти України» визначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок і так, щоб ця система (виконання рішень) була ефективною як в теорії, так і на практиці. А виконання рішень має відбуватись таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та, що система ефективна і законодавчо і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, встановленої параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

В судовому засіданні встановлено, що постановою старшого державного виконавця Придніпровського відділу ДВС у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Капшитар В.О. від 09.07.2020 року відкрите виконавче провадження №62527092 з примусового виконання виконавчого листа №711/467/19, виданого 02.04.2020 року Придніпровським районним судом м.Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Також вказаною постановою стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 500 грн.

Постановою старшого державного виконавця Придніпровського відділу ДВС у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Капшитар В.О. від 09.07.2020 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, визначено для боржника ОСОБА_1 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в загальній сумі 199 грн.

Постановою старшого державного виконавця Придніпровського відділу ДВС у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Капшитар В.О. від 28.08.2020 року про арешт майна боржника, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 5699 грн.

Постановою старшого державного виконавця Придніпровського відділу ДВС у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Капшитар В.О. від 28.08.2020 року про арешт коштів боржника, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонені законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 5699 грн.

Постановою старшого державного виконавця Придніпровського відділу ДВС у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Капшитар В.О. від 01.09.2020 року про розшук майна боржника, оголошено в розшук майно - легковий автомобіль RENAULT DUSTER що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 5699 грн.

Так, у статті 129-1 Конституції України зазначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення (суду) на підставі виконавчих документів, зокрема виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відтак вважати, що державним виконавцем у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження, є безпідставним, оскільки вказана процесуальна дія вчинена державним виконавцем у межах вказаного закону - на підставі заяви стягувача про невиконання рішення суду та рішення суду - виконавчого документу, яке відповідає вимогам виконавчого документу.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що в постанові про відкриття виконавчого провадження датою відкриття виконавчого провадження №62527092 зазначено 09.07.2020 року, хоча як вбачається із витягу з АСВП датою відкриття виконавчого провадження зазначено 25.08.2020 року, про що також повідомив й державний виконавець в судовому засіданні. Вказану описку державний виконавець може виправити шляхом винесення відповідної постанови.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до п.1,2 розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону.

Використання коштів виконавчого провадження органами державної виконавчої служби здійснюється відповідно до Порядку використання коштів виконавчого провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року № 554.

Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що постанова державного виконавця про розмірі мінімальних витрат виконавчого провадження від 09.07.2020 року не може бут визнана такою, що винесена в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» ому не підлягає скасуванню.

Також не підлягає й вимога про скасування постанови державного виконавця від 28.08.2020 року про арешт майна боржника, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Також не підлягає до задоволення вимога ОСОБА_1 призупинити виконавче провадження до часу винесення рішення ВС у справі №711/467/19, оскільки як вбачається з витягу з АСВП (автоматизованої системи виконавчого провадження) виконавче провадження №62527092 станом на 01.02.2021 року зупинене. Також суд враховує, що ухвалою від 07.12.2020 року ВС у складі Другої судової палати КЦС зупинив виконання додаткового рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.01.2020 року, до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Вимога ОСОБА_1 у скарзі про те, що у разі відмови в задоволенні касаційної скарги у справі №711/467/19 встановити розмір виконання додаткового рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.01.2020 року в розмірі 20% пенсії що відповідає у сумі 420 грн. також не підлягає до задоволення, оскільки вирішення вказаного питання не відноситься до компетенції суду.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги у цій частині вимог.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови від 28.08.2020 року про арешт коштів боржника, то вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» № JННJ21SUT5BBOKV від 29.08. 2020 року ОСОБА_1 має в АТ КБ «Приватбанк» рахунок № НОМЕР_1 (№№ НОМЕР_2 ), відкритий для зарахування пенсійних виплат.

Як зазначає скаржник, на даний картковий рахунок вона отримує соціальну допомогу у вигляді пенсії і накладений арешт на даний картковий рахунок оскаржуваною постановою державного виконавця від 28.08.2020 року порушує її конституційні права на своєчасне отримання соціальних виплат.

Відповідно до п. 9.1. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена Постановою Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року, обмеження прав клієнта (тобто власника рахунку, банківської картки) щодо розпоряджання грошовими коштами, що розміщені на його рахунку/ах - не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, які чітко установлені законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно із ч.1-3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Зазначене також вбачається із змісту статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в якій зазначено, що з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Таким чином, суд вважає за необхідне скасувати постанову старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Капшитаря В.О. від 28.08.2020 року ВП №62527092 про арешт коштів боржника скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти, а саме: пенсію, що містяться на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 .

Також підлягає до задоволення й вимога ОСОБА_3 про скасування постанови про розшук майна боржника від 01.09.2020 року, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

В постанові державного виконавця про розшук майна боржника від 01.09.2020 року не зазначені підстави для необхідності розшуку транспортного засобу - легкового автомобіля RENAULT DUSTER що належить боржнику ОСОБА_1 , а тому вказана постанова не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та є такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, - за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259, 268, 133, 137, 138, 447-452 ЦПК України, Закону України Про виконавче провадження», суд -

вирішив:

Скаргу задовольнити частково.

Постанову старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Капшитаря В.О. від 28.08.2020 року ВП №62527092 про арешт коштів боржника скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти, а саме: пенсію, що містяться на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 .

Скасувати постанову старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Капшитаря В.О. від 28.08.2020 року ВП №62527092 про розшук майна боржника.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Головуючий: Р.В.Демчик.

Повне судове рішення складено 11.02.2021 року (з урахуванням вихідних днів - 06,07.02.2021 року та перебування судді на лікарняному у період з 08.02.2021 року по 11.02.2021 року).

Головуючий: Р. В. Демчик