Справа № 212/8605/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого-судді: Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання: Бесараб О.В., розглянувши у відсутності сторін та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Криворізький центральний рудоремонтний завод» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я,-

встановив:

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Криворізький центральний рудоремонтний завод» (надалі - ПрАТ «Криворізький центральний рудоремонтний завод») про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я, посилаючись на те, що він з 07 січня 1988 року до 29 січня 1990 року працював в шкідливих умовах майстром на будівництві ремонтно-будівельного цеху Ленінського рудоремонтного заводу правонаступником якого є ПрАТ «Криворізький центральний рудоремонтний завод», внаслідок чого захворів на професійне захворювання. Висновком МСЕК від 12.09.2007 року йому первинно встановлено 20 % втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням по ХОЗЛ з 10 вересня 2007 року, групу інвалідності не визначено. У зв`язку з погіршенням здоров`я, висновком МСЕК від 16.02.2009 року позивачу повторно встановлено 40 % втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням по ХОЗЛ з 16 лютого 2009 року, встановлено третю групу інвалідності.

У зв`язку з отриманням хронічного професійного захворювання порушено нормальні життєві зв`язки позивача, який позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, він постійно відчуває біль у грудях та відчуває недостатність рухливості. Позивач змушений проходити лікування, що призводить до зниження якості життя позивача та зменшення благ, які позивач мав до моменту професійного захворювання та втрати професійної працездатності. Тривалий процес лікування позбавляв позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. Все це негативно позначилося на душевному та фізичному станах позивача, який в тому числі не має можливості приділяти належну увагу своїй родині. У зв`язку із отриманими професійними захворюваннями йому заподіяна моральна шкода, розмір якої позивач оцінює в 85014 грн., яку просив стягнути з відповідача, вважаючи його правонаступником Ленінського рудоремонтного заводу.

Ухвалою від 30 листопада 2020 року судом відкрито провадження у справі з призначенням судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі доказами.

Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, що позивач, ОСОБА_1 , у зазначений ним в позові період не перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Криворізький центральний рудоремонтний завод», який не є правонаступником Ленінського рудоремонтного заводу. Крім того, Акт розслідування причин виникнення професійного захворювання ОСОБА_1 під № 31 на ПрАТ «Криворізький центральний рудоремонтний завод» не складався. Таким чином, відповідач не повинен нести відповідальність за завдану позивачу моральну шкоду.

З огляду на викладені у відзиві обставини, з метою забезпечення права позивача на подання до суду доказів на підтвердження заявлених вимог, зокрема на підтвердження тих обставин, що ПрАТ «Криворізький центральний рудоремонтний завод» є правонаступником «Ленінського рудоремонтного заводу», де працював позивач, ухвалою суду від 13.01.2021 року призначено розгляд справи в спрощеному провадженні з викликом сторін.

Проте позивач до суду не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача до суду також не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Суд, відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності доч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 07 січня 1988 року до 29 січня 1990 року працював майстром на будівництві ремонтно-будівельного цеху Ленінського рудоремонтного заводу виробничого об`єднання «Кривбассрудоремонт». Звільнений 29.01.1990 року у зв`язку із закінченням строку трудового договору (копія трудової книжки а.с.9-15).

Актом розслідування професійного захворювання №31 від 02.08.2007 року складеного ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», встановлено обставини виникнення професійного захворювання ОСОБА_1 , а саме: Дирекція споруджувального Інгулецького ГЗК, рудник: з 09.1964р. по 10.1965р. - вибуховик, вибуховик масових вибухів, з 10.1965р. по 01.1966р. - в.о.гірничого майстра бурової дільниці, з 01.1966р.по 08.1966р. - гірничий майстер відвально-дорожньої дільниці; Ленінський рудоремонтний завод, ремонтно-будівельний цех з 01.1988р. по 01.1990р. - майстер на будівництві житлового будинку; ГЗК КДГМК "Криворіжсталь", РУ кар`єр №3 з 07.1998р. по 02.2005р. - гірничий майстер в кар`єрі; ГЗК ВАТ «Криворіжсталь», РУ кар`єр №3 з 02.2005р. по 01.2006р. - майстер гірничий виробничої відвальної дільниці кар`єра №3. Протягом 11 р. 6 міс. підпадав під шкідливу дію пилу, що перебільшував ГДК через недосконалість робочих місць. Причинами виникнення професійного захворювання ОСОБА_1 , є пил, що перебільшував ГДК. Згідно п. 19 вказаного акту винні особи які порушили законодавство про охорону праці зазначені: дирекція споруджувального Інгулецького ГЗК, рудника з 09.1964р. по 08.1966р.; Ленінського рудоремонтного завода, ремонтно-будівельного цеха з 01.1988р. по 01.1990р.; ГЗК КДГМК "Криворіжсталь", РУ кар`єра №3 з 07.1998р. по 02.2005р.; ГЗК ВАТ "Криворіжсьаль", РУ кар`єра №3 з 02.2005р. по 01.2006р. - порушили вимоги ст.153 КЗпП України, ст.13 Закону України "Про охорону праці" ( а.с.16-19).

Висновком МСЕК від 12.09.2007 року позивачу первинно встановлено 20 % втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням по ХОЗЛ з 10 вересня 2007 року, групу інвалідності не визначено. Висновком МСЕК від 16.02.2009 року позивачу повторно встановлено 40 % втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням по ХОЗЛ з 16 лютого 2009 року, встановлено третю групу інвалідності (а.с.20,21).

Згідно чисельних виписних епікрізів наданих за період з 2006 року по 2020 рік ОСОБА_1 неодноразово проходив стаціонарне лікування з діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), група В, ЛН - першого-другого ступеня. Захворювання професійне (2007 рік) (а.с.22-36).

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Так, відповідно до ч. 2ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Стаття 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Таким чином, відповідальність за завдану моральну шкоду працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, відповідно до наведених вимог закону може бути покладена виключно на роботодавця, який зобов`язаний забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Як вбачається з відомостей з ЄДРПОУ дата державної реєстрації підприємства ПрАТ «Криворізький центральний рудоремонтний завод» - 13.02.1995 року (а.с.41).

Звертаючись до суду з позовом до ПрАТ «Криворізький центральний рудоремонтний завод» та стверджуючи у тексті позову, що відповідач є правонаступником «Ленінського рудоремонтного заводу», де позивач працював з 01.1988р. по 01.1990р., позивачем не додано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В розумінні ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням наведених вимог закону, дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду не встановлено правових підтавав для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок професійного захворювання саме на відповідача ПрАТ «Криворізький центральний рудоремонтний завод», оскільки позивачем не доведено, що відповідач є правонаступником всіх прав та обов`язків «Ленінського рудоремонтного заводу» на якому у шкідливих умовах працював позивач.

Керуючись ст.ст. 153,237-1 КЗпП України, Законом України « Про охорону праці», ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 133, 141, 258-259,263-265, 279, 354 ЦПК України суд, -

ухвалив:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Криворізький центральний рудоремонтний завод» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я - відмовити в повному обсязі.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Криворізький центральний рудоремонтний завод», адреса: 50057, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Заводська, 1А, .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано без проголошення 15.02.2021 року.

Суддя: М.Д. Власенко