КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Кулікова С.В.

при секретарі Загородній С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 в якому враховуючи заяву про збільшення розміру позовних вимог просив стягнути з МТСБУ регламентну виплату в сумі 52 251 грн 03 к. та стягнути з ОСОБА_2 завдану шкоду у розмірі 57 128 грн 47 к. та судові витрати покласти на відповідачів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02 жовтня 2018 року о 09 год. 50 хв. на вулиці Здолбунівська, 5 «а» у місті Києві сталася дорожньо-транспорта пригода, при якій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п.12.1 ПДР України, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого спричинила зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження належного йому автомобіля.

Постановою Дарницького районного суду м. Києві від 30 жовтня 2018 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення (штрафу).

17 жовтня 2018 року оцінювачем ОСОБА_3 у ТОВ «Автодім Атлант М» проведено огляд автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , та зафіксовано його пошкодження.

Відповідно до рахунку від 17 жовтня 2018 року ТОВ «Автодім Атлант М» вартість ремонту автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , становив 147 750 грн 16 к.

23 жовтня 2018 року оцінювачем ОСОБА_3 складено Звіт № 53269 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, згідно якого ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , може становити 343 470 грн 40 к., вартість відновлювального ремонту цього автомобіля 138 982 грн 86 к., вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , станом на 23 жовтня 2018 року з урахуванням ПДВ та без врахування ВТВ 54 208 грн.

Оцінювачем ОСОБА_3 на підставі п.п. б п.7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ визначено, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 0,7, з урахуванням якого при визначенні оцінки матеріального збитку автомобіля, він не погоджується, вважаючи його необгрунованим.

Звертаючись до суду із заявою про збільшення розміру позовних вимог позивач вказував на те, що ним у самостійний спосіб замовлено проведення автотоварознавчого дослідження в Київському науково - дослідному експертно - криміналістичному центрі МВС України щодо пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «VolkswagenPassat», д.н.з. НОМЕР_2 , й за висновками експерта № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29 грудня 2020 року визначено, що вартість відновлювального ремонту після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 жовтня 2018 року по вулиці Здолбунівська, 5 «а» в місті Києві, автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 ,, станом на 02 жовтня 2018 року становить 147 540 грн 58 к., кофіцієнт фізичного зносу експертом не розраховувався, а матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 ,внаслідок пошкодження при ДТП 02 жовтня 2018 року становить 157 128 грн 47 к.

Вважає, оскільки експертом визначений матеріальний збиток належного йому автомобіля, який був пошкоджений внаслідок винних дій ОСОБА_2 , просить стягнути з неї 57 128 грн 47 к., як різницю між завданим йому збитком в розмірі 157 128 грн 47 к. і регламентною виплатою МТСБУ - 100 000 грн (157 128 грн 47 к. - 100 000 грн = 57 128 грн 47 к), відповідно з МТСБУ просить стягнути 52 251 грн 03 к, як різницю між регламентною виплатою (100 000 грн) й виплаченим МТСБУстраховим відшкодуванням 47 748 грн 97 к (100 000 грн - 47 748 грн 97 к = 52 251 грн 03 к.).

Також позивачем ставиться питання про відшкодування понесених судових витрат: судового збору: 995 грн 74 к. (а.с. 1 том 1) + 98 грн 05 к. (а.с. 95, 170 том 2) (відповідно до поданої заяви про збільнення позовних вимог від 04січня 2021 року) = 1 093 грн 79 к., 1 500 грн - витрат за проведення оцінки вартості збитку відповідно до Звіту № 29/02/19 від 08лютого 2019 року (а.с.102 том 1), 1 015 грн. 20 к. - понесенних витрат за експертне дослідження від 29грудня 2020 року (а.с.95 том 2), 700 грн - за послуги СТО для проведення огляду автомобіля експертом, витрат на правову допомогу 20 000 грн відповідно до заяви від 10 березня 2020 року (а.с.225 - 226 том 1), які просить стягнути з відповідачів згідно частки майнової відповідальності.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 серпня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Моторного(транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди- відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 25 500 грн. - понесених витрат на професійну правову допомогу.

Не погоджуючись з рішенням суду, 30 вересня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Посилається на те, що суд першої інстанції відмовляючи в частині позовних вимог до МТСБУ не прийняв до уваги наявні в матеріалах справи докази, а саме:

- Звіт №29/02/19 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ, який був проведений за замовленням позивача, в якому оцінювач не виявив жодних даних, що належний позивачу автомобіль попередньо відновлювався ремонтом, мав корозійні руйнування та фарбування кузову, а відповідно і підстав для застосування коефіцієнту фізичного зносу;

- Рецензія фонду державного майна України на Звіт № 53269 та Звіт № 29/09/29, за результатами рецензування яких встановлено, що звіт № 53269 від 23 жовтня 2018 року класифікується як такий, що не відповідає вимогам нормативно - правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний;

- Звіт № 29/02/19 від 08 лютого 2019 року класифікується, як такий, що у цілому відповідає вимогам нормативно - правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки;

- Зокрема у п. 14 рецензії на звіт №53269 зазначено, що при розрахунку вартості матеріального збитку застосовано без відповідного обґрунтування коефіцієнт фізичного зносу, який становить 0,7.

Також, Фонд державного майна України повідомив, що результат рецензування звіту № 53269 від 23 жовтня 2018 року відноситься до грубих порушень оцінювачем нормативно - правових актів з оцінки майна і майнових прав та у разі надання зазначеної копії звіту Фонд винесе на розгляд чергового засідання екзаменаційної комісії питання щодо професійної оціночної діяльності оцінювача ОСОБА_3 .

Крім того, в описовій частині звіту № 53269, на який посилається суд першої інстанції мотивуючи своє рішення, відсутня будь - яка інформація стосовного того, які саме складові автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 попередньо відновлювались ремонтом або мали корозійні руйнування, в якій частині здійснювалось фарбування кузова. Відсутня вказана інформація і на фотознімках долучених до звіту.

Посилається на те, що суд першої інстанції в судовому рішенні в залежності від відповідача надав різну оцінку одному й тому ж доказу, що свідчить про грубе порушення судом норм процесуального права.

Відзив від учасників справи не надходив.

В судовому засіданні позивач з підстав викладених у апеляційній скарзі просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч.2 ст.372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції вважав вимоги позивача не доведені й спростовані доказами, наданими відповідачем, обставини викладені в позовній заяві не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

02 жовтня 2018 року о 09 год. 50 хв. на вулиці Здолбунівська, 5 «а» у місті Києві сталася дорожньо-транспорта пригода, при якій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п.12.1 ПДР України, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого спричинила зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження належного йому автомобіля.

Постановою Дарницького районного суду м. Києві від 30 жовтня 2018 року, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення (штрафу) (а.с. 13-14, том 1).

Довідка про вказану ДТП, де зафіксовані пошкодження автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , працівниками поліції складена не була, що підтверджується сторонами, та як вбачається із витребуваних судом матеріалів справи № 753/20034/18 з Дарницького районного суду м. Києва про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КпАП України, а саме схеми місця ДТП, вбачається, що автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , отримав пошкодження заднього бампера.

Судом встановлено, що на час вказаної дорожньо-транспортої пригоди, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахованою не була, що визнається відповідачем.

Відповідно до пп. «а» п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Отже, в даному випадку обов`язок відшкодувати страхове відшкодування покладається на МТСБУ.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

11жовтня 2018 року МТСБУ у ТОВ «Професійна експертна компанія» замовлено проведення оцінки матеріального збитку власника автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , за результати чого складено звіт № 53269 від 23 жовтня 2018 року (а.с. 17-52, том 1).

На підставі Звіту № 53269 ТОВ «Професійна експерта компанія», а також рахунку від 17 жовтня 2018 року ТОВ «Автодім Атлант М» 04 грудня 2018 року МТСБУ позивачу було виплачено страхове відшкодування в сумі 47 748 грн 97 к. без врахування ВТВ та ПДВ.

Апеляційним судом не може бути прийнято вказаний звіт як належний та допустимий доказ, з тих підстав, що згідно рецензії фонду державного майна України на Звіт № 53269 за результатами рецензування якого встановлено, що звіт № 53269 від 23 жовтня 2018 року класифікується як такий, що не відповідає вимогам нормативно - правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний(а.с. 92-95, том 1).

Звертаючись із позовом до суду позивачем надано до суду звіт про оцінку №29/02/19 від 08 лютого 2019 року виконаний ФОП ОСОБА_4 для визначення вартості матеріального збитку, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 147 323 грн 10 к., без урахування коефіцієнта фізичного зносу

В подальшому на підтвердження своїх вимог позивачем надано суду висновок експерта № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29 грудня 2020 року, яким визначено, що вартість відновлювального ремонту після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 жовтня 2018 року по вулиці Здолбунівська, 5 «а» в місті Києві, автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 ,, станом на 02 жовтня 2018 року становить 147 540 грн 58 к., коефіцієнт фізичного зносу експертом не розраховувався, а матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження при ДТП 02 жовтня 2018 року становить 157 128 грн 47 к. (а.с. 97- 115, том 2).

Частина 1 ст. 106 ЦПК України дозволяє учаснику справи подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

За приписами ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30 травня 1997 року, при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

При розгляді справи апеляційним судом не встановлено обставин недотримання вимог закону експертом Новоселецьким В.В. при складанні висновку №№ ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29 грудня 2020 року, або обставин, які виключають його участь у проведенні дослідження.

На підставі викладеного, зважаючи на норми ст. ст. 77-80 ЦПК України, указаний висновок є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 .

Будь-яких належних аргументів на спростування висновку експерта позивача відповідачами не наведено та матеріали справи таких не містять.

З клопотанням про призначення судової автотоварознавчої експертизи відповідачі не зверталисьдо суду апеляційної інстанції.

Суд вважає необґрунтованим посилання суду першої інстанції про те, що у справі була призначена комплексна судова експертиза, висловлена відповідачем позиція щодо непогодження із проведеною позивачем оцінкою збитків, який вжив заходів для забезпечення доказів у справі шляхом призначення комплексної судової автотехнічної та автотоварознавчої експертизи, сплативши вартість проведення експертизи, прибув до експертної установи, проте позивач, зважаючи на процесуальну поведінку, ухилився від проведення призначеної судом експертизи, а також враховуючи значення проведення такої експертизи у цій справі, суд не може не враховувати процесуальну поведінку сторони у справі (позивача), й застосовує положення ст. 109 ЦПК України, відмовивши позивачу у визнанні факту визначеного ним розміру збитку.

У разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні (ст. 109 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 березня 2020 року призначено у даній справі комплексну судову автотехнічну та автотоварознавчу експертизу (а.с. 238 - 239 том 1),

Згідно повідомлення від 28 жовтня 2020 року про неможливість надання висновку по призначеній судом комплексній судовій автотехнічній та автотоварознавчій експертизі (а.с.61, 62, 63 - 64 том 2), підставою для повернення справи без виконання вимог ухвали суду від 18 березня 2020 року стало те, що 07.09.2020 року на адресу суду та сторін у справі експертами було направлено клопотання (а.с.30, 31 том 3) про надання додаткових матеріалів та надання автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , на дослідження 23 вересня 2020 року.

Згідно наявного в матеріалах справи супровідного листа Дарницького районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 року вказане клопотання експерта надіслано сторонам (а.с. 32, том 3).

Однак, матеріали справи не містять доказів отримання позивачем вказаного повідомлення експертів, як то від суду та безпосередньо від експертів, тому в даному випадку відсутні підстави вважати, що позивач умисно ухилився від проведення експертизи призначеної на підставі ухвали суду від 18 березня 2020 року.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Тому відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Згідно висновку експерта № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29 грудня 2020 року, яким визначено, що вартість відновлювального ремонту після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 жовтня 2018 року по вулиці Здолбунівська, 5 «а» в місті Києві, автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 ,, станом на 02 жовтня 2018 року становить 147 540 грн 58 к., кофіцієнт фізичного зносу експертом не розраховувався, а матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 ,внаслідок пошкодження при ДТП 02 жовтня 2018 року становить 157 128 грн 47 к. (а.с. 97- 115 том 2).

Отже, з МТСБУ на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 52 251 грн 03 к. (100 000 грн 00к.,(регламентна виплата) - 47 748 грн 97 к. (сума коштів виплачена МТСБУ)).

Враховуючи положення статтею 1194 ЦК Україниз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню завдана матеріальна шкода у розмірі 57 128 грн 47 к., що складає різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).(157 128 грн 47к. - 100 000 грн 00к.)

Ухвалюючи рішення у даній справі суд першої інстанцїі на вказане уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Також, в порядку ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню:

- Судовий збір: за подання позовної заяви у сумі 1093 грн 08 к., по 546 грн 54 к. з кожного та 1640 грн 07 к., за подачу апеляційної скарги по 820 грн 04 к. з кожного, оплачені позивачем (а.с. 1, том 1, а.с. 95, том 2, а.с. 192, том 3);

- За проведення експертизи 1015 грн 02 к., по 507 грн 51 к. з кожного, які понесені позивачем за висновок експерта № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29 грудня 2020 року (а.с. 114, том 2).

Колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги позивача 1 500 грн - витрат за проведення оцінки вартості збитку відповідно до Звіту № 29/02/19 від 08 лютого 2019 року (а.с.102, том 1), оскільки апеляційним судом не приймається даний звіт до уваги.

Також позивачем не доведено обґрунтованість стягнення 700 грн - за послуги СТО для проведення огляду автомобіля експертом.

Крім того, апеляційний суд вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу у сумі 23 000 грн, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, на підтвердження таких вимог.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 серпня 2021 року- скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 52 251 грн 03 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в сумі 57 128 грн 47коп.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви 1 093 грн 08 коп., по 546 грн 54 коп. з кожного та 1 640 грн 07 коп. судовий збір за подачу апеляційної скарги по 820 грн 04 коп. з кожного.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України та ОСОБА_2 витрати на користь ОСОБА_1 за проведення експертизи 1 015 грн 02 коп. по 507 грн 51 коп. з кожного.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді