ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1350/21 Справа № 203/4672/19 Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Макарова М.О.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2020 року у справі за об`єднаними позовами першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєва Олена Станіславівна про витребування майна, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2016 року перший прокурор Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєва О.С., про витребування майна. Просив витребувати від ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення №103 по АДРЕСА_1 , а також стягнути з відповідача на користь прокуратури понесені судові витрати (т.1, а.с. 2-13).

З аналогічних підстав прокурором в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради було пред`явлено позов до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєва О.С., про витребування від ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення №101 по АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 106-117).

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.06.2020 року цивільні справи за вказаним позовами були об`єднані в одне провадження (т.1, а.с. 201).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2020 року позови першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєва О.С. про витребування майна задоволено.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь територіальної громади м.Дніпро в особі Дніпровської міської ради нежитлові приміщення №101 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101) та №103 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), що розташовані в будинку АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області судовий збір в сумі 5763 грн (т.2, .а.с 13-16).

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.03.2018 року у справі №203/2177/17, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.02.2019 року та набрало законної сили, було задоволено позовну заяву першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про витребування майна.

Зокрема, вказаним рішенням було витребувано від ОСОБА_3 на користь територіальної громади м.Дніпро в особі Дніпровської міської ради нежитлові приміщення №№101,102,103, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які до перерозподілу становили собою приміщення №5.

Під час розгляду вказаної справи суди встановили, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.02.2015 року рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 26.08.2014 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги прокурора Кіровського району м.Дніпропетровська в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_6 про витребування майна від добросовісного набувача задоволено. Витребувано від ОСОБА_6 нежитлове приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 169,8 кв.м, на користь територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради.

В ході розгляду даної справи було встановлено, що будинок АДРЕСА_2 було введено в експлуатацію в 1947 році; остання інвентаризація вказаного будинку з виготовленням технічної документації відбулася в 1952 році. З поетажного плану будинку АДРЕСА_3 , вбачається, що у підвалі вказаного будинку наявні нежитлові приміщення під №№ І, II, III та IV; решта підвальних приміщень має статус допоміжних. Будинок АДРЕСА_2 , в тому числі і підвальні приміщення, до 2003 року перебував у власності Дніпропетровської обласної ради та знаходилося на балансі ОЖКП «Південне». 17.01.2003 року Дніпропетровська обласна рада прийняла рішення за №126-7/ХХІУ «Про використання майна, що належить до спільної власності територіальних громад області», яким вирішила передати у власність територіальної громади м.Дніпропетровська житловий фонд, що знаходиться на балансах обласних житлово-комунальних підприємств «Центральний», «Лівобережжя», «Південне», «Аеродром», і належить до спільної власності територіальних громад області. 19.11.2003 року Дніпропетровською міською радою було прийнято рішення №11/13 «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста ОЖКП «Південне», «Центральний», «Лівобережжя». Відповідно до п.1 даного рішення міська рада вирішила прийняти у комунальну власність територіальної громади міста обласні житлово-комунальні підприємства «Південне», «Центральний», «Лівобережжя» з майном, будівлями і спорудами, що перебуває на їх балансі, відповідно до актів приймання-передачі. На виконання вказаного рішення 10.09.2003 року складено акт приймання-передачі зі спільної власності територіальних громад області у комунальну власність територіальної громади міста Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства «Південне», який затверджено головами міської та обласної рад. З моменту узгодження вказаного акту будинок АДРЕСА_2 , в тому числі і його допоміжні приміщення, перейшов до комунальної власності територіальної громади міста, а суб`єктом його управління стала Дніпропетровська міська рада, як представницький орган територіальної громади міста у відповідності до ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». В подальшому, на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №377 від 22.01.2004 року, житловий будинок АДРЕСА_2 передано з балансу ОЖКП «Південне» на баланс КВ ЖРЕП Кіровського району, яке реорганізовано в КП «Житлове господарство Кіровського району». Апеляційним судом також було встановлено, що вперше право власності на нежитлове приміщення №V позначка 1-15 літ.В-3 по АДРЕСА_2 , загальною площею 169,8 кв.м (до якого віднесено всі приміщення, що на поетажному плані підвалу даного будинку визначені як допоміжні), було визнано за ОСОБА_7 рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.07.2010 року у справі №2-47/2011. 21.12.2010 року ОСОБА_7 у письмовій нотаріальній формі уклала договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №V позначка 1-15 літ.В-3 по АДРЕСА_2 . Відповідно до умов даного договору вказане майно продане ОСОБА_8 . Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.10.2011 року вищезазначене рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.07.2010 року у справі №2-47/2011 скасоване у зв`язку з нововиявленими обставинами. А ухвалою того ж суду від 07.11.2011 року позовну заяву ОСОБА_7 до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності залишено без розгляду. 27.06.2013 року між продавцем ОСОБА_8 та покупцем ОСОБА_6 (від імені останньої на підставі довіреності діяв ОСОБА_5 ) у письмовій нотаріальній формі було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №V позначка 1-15 літ.В-3 по АДРЕСА_2 . Право власності ОСОБА_6 на спірне нежитлове приміщення зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.06.2013 року, що стверджується інформаційною довідкою з зазначеного реєстру. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.11.2013 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.03.2014 року, визнано договір купівлі-продажу нежитлових приміщень №V позначка 1-15 літ.В-3 по АДРЕСА_2 , загальною площею 169,8 кв.м., укладений 21.12.2010 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , недійсним; вирішено скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_8 , здійснену КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради на підставі вказаного договору купівлі-продажу від 21.12.2010 року. Виходячи з викладеного, апеляційний суд надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, приймаючи до уваги, що рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.07.2010 року, на підставі якого спірне майно вибуло з володіння позивача, у подальшому було скасовано, то слід вважати, що майно вибуло з володіння власника поза його волею й він має право витребувати його від добросовісного набувача за правилами ст.388 ЦК України. Враховуючи, що договір купівлі-продажу спірного майна від 21.12.2010 року визнано судом недійсним і підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, відповідачка, яка є добросовісним набувачем, зобов`язана повернути майно позивачу.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.06.2016 року по цивільній справі №175/218/16-ц було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_6 , ОСОБА_9 до ОСОБА_10 про визнання права власності та, окрім іншого, вирішено визнати та зареєструвати за ОСОБА_5 право власності на нежитлове приміщення №5 загальною площею 169,8 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 (опис об`єкта: в житловому будинку літ.В-3 в підвалі нежитлове приміщення №5 поз.1-15).

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.07.2016 року заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.06.2016 року скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26.09.2016 року позовну заяву ОСОБА_6 , ОСОБА_9 до ОСОБА_10 про визнання права власності залишено без розгляду.

Також судами встановлено, що 06.10.2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від імені якого діяв ОСОБА_11 , було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, за умовами якого у власність ОСОБА_3 було передано нежитлове приміщення АДРЕСА_4 .

Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єктів нерухомого майна №№113509468, 113509685, 113509776, сформованої 09.02.2018 року, в будинку АДРЕСА_1 були утворені нежитлові приміщення за №101, загальною площею 58,4 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), нежитлове приміщення №102, загальною площею 53,5 кв.м (реєстраційний номер об`єкт нерухомого майна 101), нежитлове приміщення №103 загальною площею 57,9 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2101), власником яких є ОСОБА_3 . Вказані приміщення були утворені шляхом перерозподілу нежитлового приміщення №5 загальною площею 169,8 кв.м, що було встановлено в ході розгляду справи та підтверджується технічними паспортами на нежитлові приміщення №№101,102,103. Тобто на момент розгляду справи нежитлове приміщення №5 було перерозподілено та наразі утворює собою нежитлові приміщення №№101,102,103.

Таким чином, судовими рішеннями у зазначених вище цивільних справах було встановлено факт передачі у комунальну власність територіальної громади м.Дніпра в особі Дніпровської міської ради спірних нежитлових приміщень №101 та №103 по АДРЕСА_1 в 2003 році, що зафіксовано відповідними актами приймання-передачі та набуття таким чином права власності останньою на спірне майно відповідно до положень діючої на той час ст.128 ЦК УРСР.

Під час розгляду даної цивільної справи судом першої інстанції також було встановлено, що після ухвалення Кіровським районним судом м.Дніпропетровська рішення від 05.03.2018 року у цивільній справі №203/2177/17 та до набрання ним законної сили, спірні нежитлові приміщення було відчужено ОСОБА_3 на користь ОСОБА_12 на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених 28.04.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О. за реєстровими №164 та №170.

В свою чергу, ОСОБА_12 спірне нерухоме майно було передано в іпотеку ОСОБА_1 на підставі договору іпотеки від 30.01.2019 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєвою О.С. за реєстровим №21, в забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 30.01.2019 року.

В подальшому, в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_12 заборгованості, спірні приміщення було передано у власність стягувачу ОСОБА_1 та приватним нотаріусом Шуваєвою О.С. на підставі ст.61 Закону України "Про виконавче провадження" та ст.49 Закону України "Про іпотеку» 20.11.2019 року ОСОБА_1 було видано свідоцтва про право власності на спірні приміщення, на підставі яких здійснено державну реєстрацію права власності на ці приміщення за відповідачем.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 4,5 ст.12 ЦК України особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом. Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

Статтею 330 ЦК України визначено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Таким чином, захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до незаконно володіючої цим майном особи (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені ст.388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати майно в добросовісного набувача.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч.1 ст.388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі іншим шляхом.

Враховуючи, встановлення рішеннями судів у справі №203/2177/17, що набрали законної сили, факту незаконного вибуття з комунальної власності територіальної громади м.Дніпра в особі Дніпровської міської ради нежитлових приміщень №101 та №103 по АДРЕСА_1 , а також що після ухвалення рішення судом першої інстанції по вказаній справі та до набрання ним чинності, вказане майно поза волею власника знов було відчужено на користь відповідача ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення в повному обсязі заявлених прокурором вимог щодо витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь територіальної громади м.Дніпро в особі Дніпровської міської ради нежитлових приміщень №101 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101) та №103 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), що розташовані в будинку АДРЕСА_1 .

Колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта, що спірні нежитлові приміщення були придбані відповідачем відплатно (в рахунок погашення боргу), шляхом продажу (реалізації) арештованого майна на прилюдних торгах на підставі закону та в порядку, встановленому для виконання судових рішень, в зв`язку з чим, у відповідності до приписів ч.2 ст.388 ЦК України, вказане майно не може бути витребувано у відповідача.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з листа Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, що в рамках виконавчого провадження спірне майно тричі не було реалізовано з прилюдних торгів, оскільки останні не відбулись через відсутність допущених учасників торгів, та в зв`язку з цим відповідно до ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» не реалізоване майно було передано стягувачу ОСОБА_1 .

Крім того, спірне майно було передано у власність ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса, а не судового рішення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про безпідставність посиланнь відповідача на неможливість витребування у нього спірна майна в силу приписів ч.2 ст.388 ЦК України, оскільки останньою встановлено заборону витребування майна у добросовісного набувача саме в разі його продажу в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

На підставі наведеного та враховуючи, що апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду, які б були підставою для його скасування, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування чи зміни рішення суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: