ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1249/20 Номер провадження 22-ц/814/96/21Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Карпушина Г.Л.

імена (найменування) сторін:

позивач (відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_1

відповідач (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Шевцової Людмили Володимирівни

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області, ухвалене 05 жовтня 2020 року у складі судді Андрієць Д.Д.

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання грошових коштів особистим майном,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом та просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на вклад в АТ «Укргазбанк» на суму 330 897 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 03 червня 1978 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб.

Зазначала, що за час перебування у шлюбі вони набули у власніість квартиру АДРЕСА_1 . Також за час спільного проживання вони відкрили депозитний рахунок, на який внесли спільні кошти. Станом на 23 грудня 2019 року сума депозиту склала 330 897 грн.

Вказувала, що після розлучення вона не може дійти з відповідачем згоди щодо поділу спільного майна.

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом та просив визнати його особистою власністю вклад в АТ «Укргазбанк» в сумі 330 897 грн; визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказував, що фактично шлюбні відносини з ОСОБА_1 було припинено у 2005 році, а грошові кошти на депозитний рахунок були зараховані в 2014 році. Вважає, що вклад в АТ «Укргазбанк» в сумі 330 897 грн. є його особистою власністю.

Квартиру АДРЕСА_1 визнає спільним майно подружжя, тому вважає за необхідне поділити її між ним та ОСОБА_1 у рівних частках.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 53,7 кв.м, житловою площею 28.4 кв.м. спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнано кошти в сумі 330897 грн., які перебували на банківському рахунку НОМЕР_1 згідно договору від 07 жовтня 2014 року спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину коштів, які перебували на банківському рахунку НОМЕР_1 згідно договору від 07 жовтня 2014 року в сумі 165448,50 грн.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину коштів, які перебували на банківському рахунку НОМЕР_1 згідно договору від 07 жовтня 2014 року в сумі 165448,50 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_2 адвокат Шевцова Л.В. та просила скасувати його в частині визнання банківського вкладу спільною сумісною власністю подружжя та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання банківського вкладу його особистою власністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення місцевого суду в частині визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та її поділу сторонами не оскаржується, тому у цій частині воно не переглядається апеляційним судом.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 03 липня 1978 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с. 7).

07 жовтня 2014 року ОСОБА_2 розмістив депозитний вклад у Відділенні № 327/16 АТ «Укргазбанк».

23 грудня 2019 року ОСОБА_2 було оформлено заяву на видачу готівки №TR.1522120.78815.7394 в сумі 330 897 грн. з рахунку НОМЕР_1 .

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 квітня 2020 року по справі 524/119/20, яке набрало законної 07 серпня 2020 року шлюб між сторонами було розірвано.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 3 ч.ч. 1, 6 ст. 57, ст. 60 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 70, ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про те, що спірний банківський вклад слід вважати спільним майно подружжя.

Оскільки, грошові кошти, які були внесені на депозитний рахунок за час зареєстрованого шлюбу та обліковувалися на розрахунковому рахунку на ім`я ОСОБА_2 , такі кошти є спільним майном подружжя, а тому підлягають поділу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_2 ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції не повідомив про походження коштів, що були розміщені на депозитному рахунку в АТ «Укргазбанк».

Всупереч вимогам ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України ОСОБА_2 не надав жодних доказів того, що розміщені на депозитному рахунки кошти є його особистим майном.

Довідка від 19 червня 2020 року, видана АТ «Укргазбанк» (а.с. 67), підтверджує, що ОСОБА_2 розмістив депозитний вклад під час перебування у шлюбі з ОСОБА_1 .

Апелянт вказує, що депозитний вклад було розміщено за час окремого проживання сторін у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, проте апелянтом не надано будь-яких доказів того, що фактичні шлюбні відносини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 станом на 07 жовтня 2014 року було припинено.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 квітня 2020 року не було встановлено факт припинення фактичних шлюбних відносин сторін у 2005 році. Суд у своєму рішенні навів доводи позивача, який посилався на припинення шлюбних відносин подружжя. Проте, у подальшому, встановлення дати припинення фактичних шлюбних відносин ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не було предметом розгляду справи про розірвання шлюбу між ними.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Шевцової Людмили Володимирівни залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.А. Гальонкін

Г.Л. Карпушин