Справа № 521/7403/20
Провадження № 2-ві/521/26/21
Ухвала

09 грудня 2021 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Мирончук Н.В розглянувши у судовому засіданні дві заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Граніна В.Л. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дітей,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Малиновського районного суду м. Одеси Граніна В.Л. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дітей.

06.12.2021 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшли дві заяви підписані ОСОБА_1 , від 01.12.2021 року, про відвід головуючого судді Граніна В.Л. по вказаній цивільній справі.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 08.12.2021 року, матеріали справи було передано до канцелярії Малиновського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді.

За результатами автоматизованого розподілу справи дві заяви про відвід передані судді Малиновського районного суду міста Одеси Мирончук Н.В..

Дослідивши подану заяву, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.

У відповідності до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Підстави для відводу судді передбачені ст. 36 ЦПК України.

Так, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, суддя не може брати участь у розгляді справи за наявності підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України.

Також, підставами відводу (самовідводу) законодавцем визначено недопустимість повторної участі судді в розгляді справи (ст. 37 ЦПК), та неможливість входження до складу суду осіб, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (ч. 3 ст. 36 ЦПК).

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду.

У справі «Пєрсак проти Бельгії» Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами, провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

У справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Як вбачається з матеріалів справи, перебувала в провадженні судді Малиновського районного суду м. Одеси Мирончук Н.В. вже перебували матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб: Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської, Служба у справах дітей Одеської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей, та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи Відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської, про визначення місця проживання дітей.

Проте, в ході розгляду від представника ОСОБА_2 надійшла заява про відвід судді Малиновського районного суду міста Одеси Мирончук Н.В., яку ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 18.01.2021 року, було визнано необґрунтованою. Справу для вирішення питання щодо заяви представника відповідача про відвід судді Малиновського районного суду міста Одеси Мирончук Н.В. передано до канцелярії Малиновського районного суду м. Одеси для призначення судді.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 21.01.2021 року, встановлено, що зазначені представником відповідача факти, викладені у його заяві про відвід, не свідчать про наявність упередженості судді, але з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя та на розгляд справи поза будь-яким сумнівом для сторін щодо об`єктивності та неупередженості складу суду, суд дійшов висновку про доцільність відвести склад суду під головуванням судді Малиновського районного суду м. Одеси Мирончук Н.В.

Отже, суддею Малиновського районного суду м. Одеси Мирончук Н.В. вже здійснювався розгляд вказаної справи.

Згідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема, є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

В силу ст. 39 ЦПК України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37, 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України, самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до п. 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу.

Крім того, згідно Бангалорських принципів поведінки судді, суди повинні вселяти довіру у громадськість у демократичному суспільстві.

Оскільки, при розгляді двох заяв ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Граніна В.Л., дії судді Мирончук Н.В. можуть бути сприйняті сторонами у справі, як упередженість та необ`єктивність, що може викликати недовіру до складу суду, а тому, відсутня можливість розгляду заяв цим складом суду.

Також, як слідує з практики Європейського суду з прав людини, викладеної в рішеннях у справах "Фей проти Австрії" від 24.02.1993 року, "Білуха проти України" (заява N 33949/02) від 09.11.2006 року, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен бути відведений або брати самовідвід.

З огляду на вказане, з метою виключення сумніву щодо об`єктивного розгляду двох заяв ОСОБА_1 , зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, суддя приходить до висновку, що суддя Малиновського районного суду м. Одеси Мирончук Н.В. не може розглядати дві заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Граніна В.Л. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дітей, суддя вважає за необхідне заявити самовідвід в розгляді вказаних заяв.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 36, ст. ст. 37, 39, 40, 258 - 261 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити самовідвід судді Мирончук Н.В. в розгляді двох заяв ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Граніна В.Л. у цивільній справі № 521/7403/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дітей.

Матеріали двох заяв ОСОБА_1 про відвід передати для подальшого автоматизованого розподілу в загальному порядку, відповідно до ст. 14 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.В. Мирончук