Справа № 214/3675/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 січня 2021 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Євтушенка О.І.

при секретарі судового засідання - Собченко Н.А.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради, представлений органом опіки та піклування;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Виконавчий комітет Саксаганської районної місті Кривому Розі ради, представлений органом опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, -

представники:

від відповідача - ОСОБА_3 ,

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_4 ,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Іванова О.В.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою 29 травня 2020 року, в якій просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача з відповідачем народилась дочка ОСОБА_5 . Відповідач веде аморальний та асоціальний спосіб життя, під час вагітності, постійно вживала наркотичні засоби, перебувала невідомо в яких місцях, прохання щодо належного життя ігнорувала, внаслідок чого, після народження дитина перебувала в критичному стані, у зв`язку з чим, дитина була переведена до перинатального центру м. Кривого Рогу майже одразу після народження, ОСОБА_2 залишила дитину в лікарні та не навідувала її, не піклувалась та не надавала медикаменти, харчування та засоби гігієни для дитини, та взагалі покинула дитину. Позивачеві не було відомо де перебувала відповідач та дитина, окрім того при реєстрації дитини, батька дитини вона не вказала, і в лікарні не повідомила про нього нічого. Через деякий час вона зателефонувала до ОСОБА_1 та повідомила про народження доньки та про те, що вона залишила дитину в лікарні. Відповідач залишивши свою дитину у лікарні, не виконувала свої обов`язки та свідомо їх ігнорувала, в той час коли дитина потребувала материнської любові та уваги. В подальшому відповідача було притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки. ОСОБА_1 звернувся до лікарні, де йому повідомили, що він не зможе забрати дитину, оскільки він не записаний батьком дитини. Після того, як дитину передали до спеціалізованого закладу на підставі рішення виконкому Саксаганської районної у місті ради від 21 листопада 2018 року №529 «Про надання малолітній ОСОБА_6 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштування її до державного закладу на повне державне забезпечення», дитину було влаштовано в комунальний заклад «Криворізький спеціалізований будинок дитини», оскільки вона була покинута матір`ю в закладі охорони здоров`я. Позивач одразу почав вчиняти дії для повернення дитини з дитячого будинка, звернувся до органів РАЦС , щодо внесення змін в свідоцтво про народження дитини, але йому було відмовлено, оскільки для цього необхідна згода матері дитини. Після встановлення перебування відповідача в місцях позбавлення волі, остання надала заяву до органів РАЦС, посвідчену начальником закладу в якому вона перебувала, після чого були внесені зміни до актового запису про народження доньки, батьком якої він є. В подальшому позивач звернувся до органів опіки та піклування із заявою про передання дитини йому на виховання та піклування. На підставі висновку органу опіки та піклування про можливість передачі дитини одному з батьків від 27 грудня 2019 року, дитину було передано позивачеві. 03 січня 2020 року на підставі акту про передачу дитини, адміністрацією закладу КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» в особі директора Матвієнко О.Є., позивачу була передана його дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вихованням та утриманням доньки займається позивач, відповідач ухиляється від участі у вихованні дитини. Наразі відповідач не цікавиться життям доньки, не приймає участі у її вихованні, не надає жодної матеріальної допомоги. Разом з тим, відповідач є наркозалежною, веде аморальний спосіб життя. ОСОБА_2 має старшу доньку вихованням якої вона також не займається. Оскільки вказані обставини в їх сукупності, на переконання позивача, є свідченням свідомого та умисного самоусунення відповідача від виконання покладених на неї батьківських обов`язків, у зв`язку з чим, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів малолітньої дочки, він просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав.

Ухвалою суду від 15 червня 2020 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.22).

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого слідує, що вона заперечує проти заявлених позовних вимог, як і в зепереченнях на відзив, поданих до суду 22 грудня 2020 року.

08 грудня 2020 року позивачем надано відповідь на відзив, в якій він вказав, що підтримує позовні вимоги та просить суд їх задовільнити.

Ухвалою суду від 07 вересня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до розгляду, в режимі відеоконференції за участю відповідача (а.с.70). Ухвалю суду від 21 січня 2021 року клопотання представника відповідача про участь в розгляді справи в режимі відеоконфренції - задоволено.

Присутній в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив задовільнити в повному обсязі. В подальшому позивач правом на участь в судовому засіданні не скористався, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи присутньою в судовому засіданні, заперечувала проти позову, однак в подальшому правом на участь в судовому засіданні не скористалась, подавши заяву про визнання позовних вимог, не заперечувала з приводу їх задоволення. Її представник ОСОБА_7 , яка приймала участь в судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції, підтримала позицію свого довірителя.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 не заперечувала проти задоволення позову та прийняття рішення по справі з урахуванням наданого висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. В подальшому подала заяву, згідно з якою розгляд справи просить провести за її відсутності.

Оцінюючи характер процесу, важливість предмета розгляду, який стосується захисту інтересів малолітньої дитини, з метою дотримання строків розгляду справи суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності відповідача в заочному порядку з урахуванням згоди позивача, на підставі наявних доказів.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_5 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 30 листопада 2019 року (а.с.9), відповідно до змісту якого батьками дитини зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до рішення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради №526 від 28 грудня 2019 року про втрату малолітньою ОСОБА_6 ( ОСОБА_5 ) статусу дитини, позбавленої батьківського піклування виконкомом встановлено, що рішенням виконкому Саксаганської районної у місті ради від 21 листопада 2018 року №529 малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надано відповідний статус, у зв`язку з тим, що її одинока мати ОСОБА_2 , покинула дитину в закладі охорони здоров`я та дитину влаштовано до КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради; відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень ОСОБА_1 визнав батьківство у відношенні малолітньої ОСОБА_6 ; відповідно до свідоцтва про народження, дані малолітньої ОСОБА_6 , змінено на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 підтвердив особу дитини та відомості про батьків; відповідно до висновку органу опіки та піклування про можливість передачі батькам (одному з них) дитини від 27 грудня 2019 року доцільно передати дитину ОСОБА_6 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , для подальшого виховання батькові, ОСОБА_1 , 1967 року народження. Даним рішенням було вирішено, визнати ОСОБА_6 , такою, що втратила статус дитини, позбавленої батьківського піклування та передати її для подальшого виховання ОСОБА_1 , рішення №529 від 21 листопада 2018 визнати таким, що втратило чинність, контроль за виконанням покласти на службу у справах дітей (а.с.10).

Як слідує з акту про факт передачі дитини від 03 січня 2020 року адміністрацією закладу КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» ДОР» в особі директора ОСОБА_8 , передали дитину ОСОБА_5 , 2018 року народження її батькові ОСОБА_1 на підставі рішення виконкому Саксаганської районної у місті ради №526 від 28 грудня 2019 року.

Відповідно до акту від 19 травня 2020 року, слідує, що ОСОБА_1 та його малолітня донька ОСОБА_5 проживають за адресою АДРЕСА_1 , який підписано мешканцями будинку та посвідчено начальником дільниці №5 ТОВ «Житлосервіс -КР» (а.с.14).

Встановлено, що ОСОБА_2 була засуджена вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2019 року за скоєння злочинів передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки та три місяці (а.с. 46- 48). З 26 липня 2019 року утримувалась в державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№65)» (а.с.44), а 27 грудня 2020 року була звільнена у зв`язку із закінченням терміну відбування покарання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що протягом останнього часу ОСОБА_1 як батько малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , самостійно займається вихованням доньки, її матеріальним забезпеченням.

Зазначені обставини в їх сукупності суд розцінює як свідчення відсутності прояву уваги до дитини з боку відповідача ОСОБА_2 , враховуючи, що вона залишила дитину в лікарні одразу після її народження, в подальшому не виявляла зацікавленість її життям, здоров`ям, благополуччям та майбутнім доньки, адже відсутність спроб налагодити контакт з дитиною, визначити порядок участі у її вихованні, стабільному спілкуванні є наслідком самоусунення від виконання батьківських обов`язків та легковажного відношення до їх виконання, а відсутність прояву інтересу протягом тривалого часу до доньки. До доводів ОСОБА_2 стосовно того, що вона має намір виправитись на піклуватись про дітей, суд оцінює критично, зважаючи, що в подальшому вона змінила свою позицію та визнала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовільнити.

Відповідно до ч.1 ст.141, ст.150 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний стан.

У відповідності до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч.1 ст.164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов`язків по її вихованню, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав.

При цьому, в розумінні п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3, який узгоджується з нормами ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей, про що зазначено в п.15 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3.

Таким чином, з аналізу зазначених вище положень закону та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України слідує, що позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, при цьому докази, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання обов`язків щодо виховання дитини мають бути безспірними.

При вирішенні справи суд також приймає до уваги положення принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй від 20 листопада 1959 року, відповідно до якого малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своїми батьками.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні №39948/06 від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначив, що «… розірвання сімейних зв`язків між батьками та дитиною означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, у зв`язку з чим рішення національних органів має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання…».

Відповідно до ч.5 ст.19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування надає письмовий висновок.

Як слідує з висновку Виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради про доцільність позбавлення батьківських прав №10/39-2784 від 14 липня 2020 року зазначено, що ОСОБА_2 має на вихованні двох малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . По відношенню до ОСОБА_5 ОСОБА_2 до 30 листопада 2019 року була одинокою матірю, потім було внесено зміни до актового запису про народження дитини на підставі ст. 126 СК України. ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проте фактично там не проживає. Комісією з питань захисту прав дитини від 04 грудня 2018 року було прийнято рішення стосовно доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , оскільки вона веде аморальний спосіб життя, зловживає наркотичними речовинами, в наслідок чого має психічні та поведінкові розлади, 4 рази притягувалася до кримінальної відповідальності за ст. 185 КК України, на той час перебувала під судом та слідством у Покровському районі. Органом опіки та піклування виконкому Саксаганської районної у місті ради до Саксаганського районного суду м. Кривого Дніпропетровської області подано позовну заяву про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Малолітня ОСОБА_10 мешкає разом з батьком ОСОБА_11 , 1989 року народження та бабусею по лінії батька ОСОБА_12 , 1970 року народження, за адресою: АДРЕСА_3 . Мати участі у вихованні доньки не приймає, не відвідує, не цікавиться, матеріально не утримує. Народивши дівчинку, ОСОБА_2 покинула її у лікарні, не зареєструвала факту народження дитини. В лікувальному закладі доньку не навідувала, не забезпечувала її засобами гігієни, харчуванням тощо. 15 листопада 2018 року складено акт закладу охорони здоровя та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку , іншому закладі охорони здоров`я, на підставі якого 21 листопада 2018 року виконкомом Саксаганської районної у місті ради прийнято рішення № 529 «Про надання малолітній ОСОБА_6 ( ОСОБА_5 ) статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, та влаштування її до державного закладу на повне державне забезпечення». Наразі малолітня ОСОБА_5 мешкає разом з батьком ОСОБА_1 , 1967 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 . Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2019 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні злочинів передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та 3 місяці з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу. Враховуючи вище викладене, вважають доцільним позбавлення ОСОБА_2 позбавлення батьківських у відношенні малолітньої ОСОБА_5 (а.с.37-38).

В контексті приписів ч.6 ст.19 СК України, рішення органу опіки та піклування не є для суду обов`язковим, а підлягає оцінці поряд з іншими доказами.

Так, суд враховує зазначене у висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, та вважає, що в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання нею батьківських обов`язків. При цьому така поведінка відповідача є винною та свідомою. Провівши аналіз життя відповідача, з огляду на відсутність офіційного місця роботи, характеризуючі дані, її ставлення до доньки та залишення в лікарні після народження, пасивне відношення до неї протягом останнього часу, відсутність тенденції до виправлення, ведення аморального способу життя, суд приходить до висновку, що застосування до відповідача крайніх заходів у виді позбавлення батьківських прав в даному випадку є доречним і достатнім з урахуванням обсягу наявних доказів, враховуючи також визнання позовних вимог.

Поміж іншим, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на передбачене ст.169 СК України його право на поновлення батьківських прав в судовому порядку після зміни її поведінки як особи, позбавленої батьківських прав, обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав з переосмисленням її ставлення до доньки.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору у зв`язку із зверненням з позовною заявою щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а саме малолітньої дитини на підставі п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 136, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 280-284, 287, 354, 355, п. 15 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Виконавчий комітет Саксаганської районної місті Кривому Розі ради, представлений органом опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянку України, що народилася в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради, код ЄДРПОУ юридичної особи 05410871, юридична адреса: вул. Володимира Великого 32, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Повне рішення суду складено 08 лютого 2021 року.

Суддя О.І. Євтушенко