Справа № 284/760/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Білоусенко І. В.

з секретарем Косіцина Н. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Овручі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Овруцької міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду та просить встановити факт належності ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 на право власності земельних ділянок (паїв), площею 0,5891 га та площею 1,6377 га, що знаходяться на території Раківщинської сільської ради Овруцького району Житомирської області, встановити факт прийняття спадщини позивачем після померлої ОСОБА_2 та визнати за позивачкою право власності на земельні ділянки площею 0,5891 га (кад.номер :11:000:0035) та площею 1,6327 (кад.номер :15:000:0178). Мотивує це тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_2 . За свого життя, мати позивачки, як член колективного сільськогосподарського підприємства ім. Паризької комуни с. Раківщина Овруцького району Житомирської області, отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0244754 від 15.12.1997 року розміром 2,79 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Взамін сертифікату серії ЖТ № 0244754 було виготовлено державні акти на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 , матері позивачки. Відомості про земельні ділянки, які належали померлій ОСОБА_2 внесено до державного земельного кадастру із визначеними та присвоєними номерами 0:11:000:0035 (площею 0,5891 га) та :15:000:0178 (площею 1,6327 га), що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Овруцькому районі від 09.08.2021 № 29-6-0.29-173/108-21. Мати позивачки, ОСОБА_2 , не встигла за життя отримати Державні акти на право власності на вказані земельну ділянку, так як видача Державних актів розпочиналася лише через декілька років після її смерті. Позивачка з мамою проживали у спільному будинку. Вона піклувалася про неї до дня смерті, похоронила її і фактично прийняла спадщину, що відкрилася після її смерті. При зверненні до нотаріуса, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, так як не встановлений факт прийняття спадщини позивачкою після смерті її матері.

Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач у позовній заяві просить розглянути справу без її участі.

Представник відповідача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому висловився, що проти задоволення позову не заперечує, що розцінюється судом, як визнання позову.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову провадиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Судом перевірено наявність у представника відповідача за довіреністю повноваження на визнання позову. Визнання позову відповідачем у цій справі не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Враховуючи, що неявка учасників справи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, у задоволення клопотання сторін, керуючись нормами ст. 223 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи за відсутності її учасників.

Тому, перевіривши законність визнання позову відповідачем, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 30.08.98, вона доводиться позивачці ОСОБА_1 матір`ю, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 01.11.1950 та копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 30.04.1972.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на земельні ділянки площею 0,5891 га та площею 1,6327 га, що знаходяться на території Раківщинської сільської ради Овруцького району Житомирської області, які належали їй на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки: серія ЖТ №052717 та серія ЖТ №052716 виданих 10.01.2003 року, зареєстрованих в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №1217 і №1216, кадастрові номери земельних ділянок :15:000:0178 та :11:000:0035. Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла ОСОБА_1 , так як постійно проживала разом з нею на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Ласківського старостинського округу Коростенського району Житомирської області № 231 від 01.09.2021 та довідкою Народицької селищної ради Житомирської області №47 від 06.02.2018.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 01.01.2004 року; щодо цивільних правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст.529 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року позивач є спадкоємцем за законом.

Згідно ст.548 ЦК УРСР 1963 року, спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття (яким є день смерті спадкодавця) лише в тому разі, якщо вона прийнята спадкоємцем.

Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини у встановлений законодавством термін.

Виходячи із змісту норм ст.ст.529, 548, 549 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, позивач, будучи дочкою померлої ОСОБА_2 і її спадкоємцем за законом першої черги, прийняла спадщину, фактично вступивши в управління або володіння спадковим майном.

Суд вважає факт прийняття спадщини позивачем після смерті її матері документально доведеним, а вимоги позовної заяви в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Як повідомила Овруцька державна нотаріальна контора листом від 04.11.2021 № 2320/01-16, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 спадкова справа не заводилась, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, про відмову від спадщини, до їх контори не зверталися.

Як вбачається з копії постанови державного нотаріуса Народицької державної нотаріальної контори Фрусевич В.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.08.2021 за № 401/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну ділянку, оскільки не встановлено факту прийняття нею спадщини після померлої особи.

Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Позивач не може оформити спадщину на земельні ділянки, маючи на це право. Тому за позивачем слід визнати право на спірні земельні ділянки та задоволити вимоги позову і в цій частині.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1816 грн.

Тому керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, пп.15.5 п.15 п.1 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на земельні ділянки площею 0,5891 га та площею 1,6327 га, що знаходяться на території Раківщинської сільської ради Овруцького району Житомирської області, які належали ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки: серія ЖТ №052717 та серія ЖТ №052716 виданих 10.01.2003 року, зареєстрованих в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №1217 і №1216, кадастрові номери земельних ділянок :15:000:0178 та :11:000:0035.

В решті позовних вимог відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. В. Білоусенко