№ 317/146/20
№/п 2/317/28/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Ачкасова О.М.

при секретарі - Чудопал К.С.,

за участю представника позивача - Коняшина А.М.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя у спрощеному позовному провадженні справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 10.09.2012 року відповідач уклав договір б/н з позивачем, відповідно до якого відповідачу було отримано кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг» Заява відповідача підтверджує той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які йому були надані в письмовій формі. Відповідач був ознайомлений із умовами обслуговування кредитних карток та підписав паспорт споживача від 30.11.2018 р. (інформація зберігає чинність та є актуальною до 15.12.2018 р.). Строк дії кредитної картки до 05/21. Однак, станом на 28.11.2019 р. у відповідача виникла заборгованість у сумі 23488,65 грн., яка до цього часу не сплачена, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду.

У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та його представник - адвокат Ференець О.Є. у судовому засіданні позов визнали частково, а саме в розмірі тіла кредиту 6031,99 грн., згідно наданого контррозрахунку заборгованості.

Крім того, представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у заяві позичальника від 10.09.2012 р. процентна ставка не зазначена, крім того, у заяві підписаною сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Зазначив, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі не містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів). Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом не може бути, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка можить вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Крім того, зазначив що розрахунок заборгованості складений представником позивача, містить багато математичних помилок, та не містить посилань на первинні докази, які б підтверджували правильність наданого розрахунку суми заборгованості за тілом кредиту, не кажучи про розрахунок пені та штрафів. Не містить строків формування заборгованості та нарахування штрафних санкцій.

Позивачем було надано відповідь на відзив, в якому позивач спростовує доводи відповідача, викладені у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши всі докази у сукупності, вважає що позов є обґрунтованим, але підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи між Акціонерним товариством «ПриватБанк» та ОСОБА_1 10.09.2012 року було укладено договір б/н, внаслідок чого він підписав анкету -заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Відповідно до укладеного договору відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки. Кредитний ліміт 22.11.2017 р. збільшився до 10000,00 грн., а 01.09.2018 р. зменшився до 0,00 грн.

Відповідачу, згідно довідки Акціонерного товариства «ПриватБанк» 10.09.2012 р. було відкрито кредитну картку НОМЕР_1 , строк дії якої до 06/16, після спливу строку дії зазначеної картки 30.09.2014 р. відповідачу надано кредитну картку НОМЕР_2 , строк дії якої до 09/18, після спливу строку дії зазначеної картки 17.06.2015 р. відповідачу надано кредитну карткуНОМЕР_2, строк дії якої до 17.06.2015 р., після спливу строку дії зазначеної картки 22.11.2017 р. відповідачу надано кредитну карткуНОМЕР_5, строк дії якої до 05/21 р..

Згідно з наданим банком розрахунком, розмір заборгованості відповідача перед банком складає 23488,65 грн., з якої: 14492,09 грн. - заборгованість за тілом кредита, 1967,65 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 5434,21 грн.- нарахована пеня, 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 1094,70 грн. - штраф (процентна складова), станом 28.11.2019 р.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у анкеті-заяві від 10.09.2012 року.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві-анкеті позичальника від 10.09.2012 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача крім тіла кредиту також заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит у розмірі 1967,65 грн., пеню - 5434,21 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1094,70 грн., обґрунтовує свої вимоги тим, що «Умови та правила банківських послуг» та «Тарифи Банку» викладені на офіційному інтернет-сайті банку, однак жодні докази, що відповідач був ознайомлений саме з цими умовами та правилами банківських послуг та тарифами банку, в матеріалах справи відсутні.

Суд оцінює критично та не бере до уваги наданий позивачем в копії та не завірений «паспорт споживача» від 30.11.2018 р., за яким відповідач був ознайомлений із умовами обслуговування кредитних карток та підписав його 30.11.2018 р. (інформація зберігає чинність та є актуальною до 15.12.2018 р., тобто лише п`ятнадцять днів зазначений «паспорт споживача» був дійсний.

Оцінюючи паспорт споживчого кредиту, який наданий позивачем на підтвердження узгодженості з відповідачем тих умов кредитного договору, яких не містить анкета-заява від 10 вересня 2012 року, суд приходить до наступного.

Як слідує із паспорта, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, фактично передуючи укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача, що свідчить про те, що він не може відображати узгоджені умови договору та бути додатком до нього.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Роздруківка із сайту позивача судом не вважається належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Також, умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача змінювалися самим позивачем в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, тому неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів».

При укладенні договору з відповідачем, позивач не дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Таким чином, суд вважає, що правочин між відповідачем та позивачем не є договором приєднання, немає жодних доказів, що відповідач був ознайомлений саме з цими умовами і правилами та тарифами банку, однак суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 14492,09 грн. (заборгованість за тілом кредиту).

Крім того, відповідачем був наданий контрозрахункок заборгованості, в якому зазначено, що заборгованість відповідача станом на 03.05.2018 р. складає 6031,99 грн., а не 13840,00 грн., як вказує у своєму розрахунку позивач. Однак викладені у контрозрахунку доводи не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, наданих пояснень сторін у судовому засіданні, спростовуються банківськими документами.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 10.09.2012 року, у сумі 14492,09 грн., тобто тіло кредиту, а в іншій частині позову необхідно відмовити.

Також, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 1296,89 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 352, 354-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, б.50), МФО 305299, , рах.№ НОМЕР_4 , заборгованість за кредитним договором б/н від 10.09.2012 року, у сумі 14492,09 (чотирнадцять тисяч чотириста дев`яносто дві гривні 09 копійок) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, б.50), МФО 305299, , рах.№ НОМЕР_4 , судовий збір у розмірі 1296,89 (одна тисяча двісті дев`яносто шість гривень 89 копійок) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного тексту рішення суду - 06.12.2021 року.

Суддя: О.М. Ачкасов