Справа № 138/680/21
Провадження №:2/138/370/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:

головуючого судді Київської Т.Б.,

за участю секретаря Політанської Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Могилів-Подільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби центрально-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що в провадженні Могилів-Подільського ВДВС перебуває виконавче провадження АСВП 62640544 по виконанню виконавчого листа за № 761/12252/19, виданий Шевченківським районним судом м. Києва 10 липня 2020 року. Під час відкриття виконавчого провадження було встановлено, що за боржником зареєстроване нерухоме майно, зокрема, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 2 га, кадастровий номер :01:000:0611, що знаходиться на території Кукавської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. 15.09.2020 головним державним виконавцем відділу ДВС Городенським В.В. винесено постанову про арешт майна боржника. 22.09.2020, не зважаючи на наявність обтяжень щодо відчуження нерухомого майна, між відповідачами було укладено договір дарування вказаної вище земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Анцут Л.М. На адвокатських запит позивачу було повідомлено, що при винесенні постанови про арешт майна боржника, державним виконавцем було допущено порушення, а саме не надіслано постанову про арешт майна органам, що проводять реєстрацію майна, що призвело до незаконного відчуження земельної ділянки. Позивач вважає, що оспорюваний договір дарування від 22.09.2020 був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 без наміру створення юридичних наслідків, а дії відповідачів були спрямовані на фіктивний безоплатний перехід права власності на нерухоме майно з метою приховання вказаного майна від виконання.

Враховуючи викладене вище, позивач звернулась до суду з даним позовом в якому просить суд визнати недійсним договір дарування земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2 га, кадастровий номер :01:000:0611, що знаходиться на території Кукавської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, укладений 22.09.2020 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а також припинити право власності на дану земельну ділянку за ОСОБА_3 .

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09.03.2021 позов залишено без руху.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24.05.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

16.06.2021 до суду надійшов відзив на позов, мотивований тим, що договір дарування земельної ділянки, який був укладений 22.09.2020 між ОСОБА_4 та його матір`ю ОСОБА_3 не є фіктивним. Такий правочин не був укладений для виду та не був вчинений на шкоду дитині сторін спору ОСОБА_5 . Аліменти на його утримання відповідач сплачує і не має наміру ухилятись від такого обов`язку. Про арешт земельної ділянки на час її відчуження відповідач не знав. Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просив суд відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23.06.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Також залучено до розгляду у справі в якості третьої особи ОСОБА_2 .

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 07.07.2021 відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів, відкладено судове засідання на іншу дату.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26.10.2021 оголошено перерву в судовому засіданні, визнано потрібним, щоб позивач надала особисті пояснення з приводу обставин, про які вказано в мотивувальній частині даної ухвали суду.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09.11.2021 оголошено перерву в судовому засіданні, зокрема, визнано потрібним, щоб позивач надала особисті пояснення з приводу обставин, про які вказано в мотивувальній частині даної ухвали суду.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились. Про час та місце судового розгляду були повідомлені завчасно та належним чином. Причини неявки представника позивача в судове засідання 09.12.2021 суду не відомо. Враховуючи те, що ні копії ухвали суду від 26.10.2021, ні від 09.11.2021 позивачу вручено не було, суд вважає за неможливе застосувати наслідки, передбачені ст. 223, 257 ЦПК України.

Суд, зважаючи на те, що позивач неодноразово викликалась в судові засідання, але до суду не з`являється, так як і її представник, те, що вона надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.106), вважає за можливе, з метою розгляду справи в розумні строки, провести судовий розгляд у її відсутність та відсутність її представника, за наявними матеріалами справи.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась. Подала до суду клопотання про проведення судового розгляду без її участі. Проти задоволення позову заперечила.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась. Про час та місце проведення судового засідання повідомлена завчасно та належним чином.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Подав до суду клопотання про проведення судового розгляду без його участі. Позов підтримав.

Представник третьої особи Могилів-Подільського міськрайонного ВДВС в судове засідання не з`явився. Про час та місце судового розгляду повідомлений завчасно та належним чином.

Дослідивши матеріали справи, відзив на позов, оцінивши доказів в їх сукупності, суд прийшов до таких висновків.

Суд встановив, що згідно виконавчого листа № 761/12252/19 виданого Шевченківським районним судом м. Києва 10.07.2020, з ОСОБА_4 стягуються на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, ОСОБА_2 аліменти у розмірі 7 305,20 грн., щомісячно, на період навчання дитини у Вищому навчальному закладі імені Лазарського, але не довше ніж до досягнення дитиною 23 років (а.с.9).

Постановою головного державного виконавця Могилів-Подільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Городенського В.В. від 15.09.2020 було накладено арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку, кадастровий номер :01:000:0611, що розташована на території Кукавської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області (а.с.22).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 246326289 від 01.03.2021 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 22.09.2020 уклали договір дарування, згідно якого ОСОБА_4 подарував ОСОБА_3 земельну ділянку, кадастровий номер :01:000:0611. Вказаний договір зареєстрованого 22.09.2020 приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Анцут Л.М., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 54190746 (а.с.14).

Позивач наполягає на тому, що вказаний договір дарування укладено без мети створення правових наслідків та з метою ухилення ОСОБА_4 від виконання рішення суду.

Згідно ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Так, Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 у цивільній справі № 201/2832/19 висловив таку позицію.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частина перша статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 717 ЦК України встановлено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Частиною першою статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до положень статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі статтею 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.

У фіктивних правовідносинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву.

Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-197цс14, з якою погодився Верховний Суд у постановах: від 14 лютого 2018 року у справі № 379/1256/15-ц (провадження № 61-1300св18), від 08 лютого 2018 року у справі № 756/9955/16-ц (провадження № 61-835св17).

Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19), постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі № 757/12646/16, від 28 лютого 2018 року у справі №909/330/16, від 01 листопада 2018 року в справі № 910/18436/16.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.03.2013 та Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1188785 від 13.03.2013, ОСОБА_4 належала земельна ділянка площею 2,0 га, кадастровий номер :01:000:0611, що розташована на території Кукавської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області (а.с.63).

Частиною 1 статті 717 ЦК України передбачено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Частиною 2 статті 719 ЦК України обумовлено, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №8 від 22.06.2021 та про розірвання шлюбу №3 від 22.06.2021, матір`ю ОСОБА_6 є ОСОБА_7 . 17.03.1982 ОСОБА_7 розірвала шлюб з ОСОБА_8 (а.с.47-50).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , складеного російською мовою, 14.07.1988 ОСОБА_7 уклала шлюб, після чого їй присвоєно прізвище « ОСОБА_9 » (а.с.90).

22.09.2021 між ОСОБА_4 , як дарувальником, та ОСОБА_3 , як обдаровуваною, було укладено договір дарування земельної ділянки, за яким дарувальник (син) передав безоплатно у власність, подарував, а обдаровувана прийняла в дарунок земельну ділянку площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки :01:000:0611, що розташована на території Кукавської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області (а.с.59,60).

Таким чином, ОСОБА_4 відчужив належні йому земельні ділянки, а ОСОБА_3 прийняла таке нерухоме майно.

При вирішенні даного спору суд бере до уваги те, що законодавством не встановлено жодних обмежень щодо вибору суб`єкта для укладення договору дарування. Тобто, договори дарування можуть бути укладені як і з членом сім`ї, родичем, так і з іншими особами. Наявність між сторонами договору дарування будь-яких родинних відносин не може однозначно свідчити про фіктивність правочину.

Як слідує з листа Могилів-Подільського міськрайонного ВДВС ЦЗ МУ МЮ (м. Хмельницький) № 7593/18.30-20/1 від 19.02.2021, в ході проведення виконавчих дій за даним виконавчим провадженням головним державним виконавцем відділу ДВС Городенським В.В. 15.09.2020 винесено постанову про арешт майна боржника, однак, в матеріалах виконавчого провадження міститься одне рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі якого внесено обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 20.10.2020 лише на квартиру, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 13, ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження». Також порушено вимоги ч. 4 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки копії постанов, якими накладено арешт на майно та кошти боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. Вказані порушення вимог чинного законодавства виявлено під час проведеної Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перевірки матеріалів виконавчого провадження (а.с.12).

На підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_4 на час укладення оспорюваного договору дарування від 22.09.2020 знав про наявність виконавчого провадження сторона позивача надала лише заяву ОСОБА_4 про звернення стягнення в погашення боргу по аліментах на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , датовану 18.12.2020; попередження державного виконавця, вручене Нікіфорукку 13.01.2021; попередження державного виконавця Нікіфоруку М.М. 13.01.2021; супровідний лист про направлення 19.02.2021 Нікіфоруку постанови від 19.02.2021 (а.с.42-46).

Разом з тим, з вказаних вище доказів не вбачається, що відповідач на момент укладення оспорюваного договору знав про наявність виконавчого провадження та про заборгованості по аліментах.

Крім того, в матеріалах справи по договору дарування земельної ділянки, наданої приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Анцут Л.М. наявні витяги з Єдиного реєстру боржників від 22.09.2020 згідно яких інформація про ОСОБА_4 в Єдиному реєстрі боржників відсутня (а.с.58,68-70). Також, у вказаній справі наявний Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 225036244 від 22.09.2020, згідно якого на вказану дату обтяжень на подаровану земельну ділянку накладено не було (а.с.76-78).

Таким чином, твердження позивач про те, що оспорюваний договір дарування укладено при наявності обтяжень щодо відчуженого нерухомого майна не знайшли свого підтвердження. Доказів наявності таких обтяжень у відповідних державних реєстрах на час укладення договору дарування позивач не надала. Більш того, як слідує з вказаної вище інформації ДВС такі обтяження до реєстру не вносились до 20.10.2020.

Представником позивача надавались суду фіскальні чеки про направлення ОСОБА_4 поштових відправлень, однак що це за відправлення суду повідомлено не було (а.с.110), так як і не надано доказів про вручення таких відправлень відповідачу.

Стороною відповідача надано суду постанову від 19.11.2021 про закінчення виконавчого провадження, згідно якої вимоги виконавчого документа № 761/12252/19 виконано в повному обсязі. Аліменти стягнуто за період з 25.03.2019 по 30.09.2021 включно. Заборгованість по аліментній платі відсутня. Також суду надано постанову про скасування заходів примусового виконання від 23.07.2021, згідно якої станом на 23.07.2021 заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_4 погашена в повному обсязі (а.с.136). Крім того, постановою від 23.07.2021 відносно ОСОБА_4 було скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду з України (а.с.138).

Враховуючи викладене вище, оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає що вони не свідчать, що дії ОСОБА_4 були не добросовісними в момент укладення оспорюваного договору дарування, оскільки під час судового розгляду не доведено, що він знав про виконавче провадження. Більше того, той факт, що він погасив заборгованість по аліментах заперечують те, що він мав наміри щодо ухилення від виконання зобов`язання по сплаті аліментів по такому провадженню і саме з цією метою уклав оспорюваний договір.

Таким чином, доводи позивача щодо недійсності договору дарування земельної ділянки від 20.09.2020 не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки позивач не довела жодним належним доказом, що відповідачі при укладенні оспорюваного договору вчиняли такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним, а також мали інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Згідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати у виді судового збору слід залишити за позивачем.

Враховуючи викладене, положення ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 15, 16, 202, 203, 215, 234, 717, 719 ЦК України та керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Могилів-Подільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби центрально-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання недійсним договору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ;

Третя особа: Могилів-Подільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), місцезнаходження: вул. Сагайдачного, 30, м. Могилів-Подільський Вінницької області;

Третя особа: Приватний нотаріус Могилів-Подільського районного нотаріального округу Анцут Людмила Миколаївна, місце знаходження: вул. Стависька, 12/1, м. Могилів-Подільський Вінницької області;

Третя особа: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: Т.Б.Київська