ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Куценко Т.Р.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2020 року по справі за заявою ОСОБА_1 про заміну способу і порядку виконання рішення суду, заінтересована особа Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) по справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2019 року заявник звернувся до суду з заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

В обґрунтування заявлених вимог заявник вказує на те, що 20 вересня 2017 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по цивільній справі за №201/13471/17 було видано судовий наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 19 вересня 2017 року.

На момент звернення до суду з цією заявою їх син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досягнув чотирнадцятирічного віку, відкрив особистий картковий рахунок в банку на своє ім`я та бажає отримувати належні йому аліменти від батька на своє утримання, на вказаний рахунок в банківській установі, що потребує зміни способу і порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 просив суд змінити спосіб і порядок виконання (рішення) судового наказу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2017 року по справі №201/13471/17 (провадження №2-н/201/234/2017) про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 19 вересня 2017 року, шляхом перерахування аліментів які стягуються з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на особистий рахунок ОСОБА_3 , що відкритий в АТ КБ «Глобус» картковий рахунок в гривні № НОМЕР_1 (АТ «КБ «Глобус» МФО 380526, , поточний рахунок НОМЕР_2 , призначення платежу: «поповнення карткового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_3 ) (т.1, а.с.52-54).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2020 року року ОСОБА_1 у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду, заінтересована особа Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) по справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовлено (т.2, а.с. 30-32).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить вказану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою заяву скаржника задовольнити в повному обсязі (т.2, а.с. 34-43).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 вересня 2017 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 19 вересня 2017 року.

Судовий наказ видано Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська для його примусового виконання 26 вересня 2017 року.

05 жовтня 2017 року постановою Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу за №201/13471/17 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 19 вересня 2017 року, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 26 вересня 2017 року.

Згідно довідки за №92 від 10 червня 2019 року, неповнолітній ОСОБА_3 відкрив картковий рахунок за № НОМЕР_1 в гривні, в АТ «Комерційний банк» «Глобус» на своє ім`я.

В своїй заяві складеній на ім`я суду від 06 серпня 2019 року та посвідченій приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Новіковою Н.А., неповнолітній ОСОБА_3 вказує на те, що він бажає особисто отримувати аліменти на своє утримання та визначати їх безпосереднє цільове використання на власний розсуд, а саме на здобуття освіти за кордоном, а тому просив заявлені вимоги батька ОСОБА_1 задовольнити.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з недоведеності заявником наявності виняткових обставин та таких, що ускладнюють виконання рішення суду, доцільність і необхідність встановлення порядку виконання судового рішення. Крім того, судом першої інстанції вказано, що відповідно до ст. 435 ЦПК України ініціювати питання про зміну способу виконання рішення суду може стягувач чи державний виконавець.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця, у випадках, встановлених законом, встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

У п. 10 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Зміна способу та порядку виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Тобто судом вживаються нові заходи для реалізації рішення суду в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, що встановлені раніше. Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України.

Встановивши відсутність належних та допустимих доказів підтверджуючих наявність виняткових обставин та таких, що ускладнюють виконання вказаного вище рішення суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, оскаржувана ухвала як така, що відповідає нормам чинного законодавства підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 268, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: