КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1728/2021 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У серпні 2018 року ПАТ «Креді Агріколь Банк» звернулося до суду із вказаним вище позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що між позивачем та відповідачем по справі - ОСОБА_1 02 червня 2017 року був укладений кредитний договір №1/3118573, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 306000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9% річних та комісійної винагороди в розмірі 1,70% в місяць від суми кредиту, з погашенням кредиту та процентів у термін, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів, строком до 01 червня 2022 року.

Відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання відповідно до умов договору, у зв`язку із чим станом на 31 липня 2018 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 264854,59 грн., яка складається з: 250809,78 грн. - строкова заборгованість за кредитом; 6898,73 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 1944,08 грн. - нараховані відсотки; 5202 грн. - нарахована комісія.

Просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість у розмірі 264854,59 грн. за кредитним договором №1/3118573 від 02 червня 2017 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за Комплексним договором №1/3118573 від 02 червня 2017 року у розмірі 264854,59 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилалася на те, що вона вважає окремі положення Договору несправедливими, такими, що порушують її законні права та інтереси як споживача банківських послуг.

Банком до та під час укладання договору допущені суттєві порушення прав споживача відносно ОСОБА_1 .

Зазначає, що їй перед укладанням Договору не було надано у встановленому законом порядку з боку Банку паспорта споживчого кредиту, що унеможливило для ОСОБА_1 об`єктивно оцінити умови запропонованого договору.

Умови договору не містять інформації про порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту та порядку дострокового повернення кредиту.

Перед укладенням Договору ОСОБА_1 не надано вичерпної інформації про те, з якою метою такий договір має бути укладений, який зв`язок він має із отриманим кредитом, не доведені до її відома всіх істотних умов такого договору страхування.

При цьому, Позичальник не мав альтернативи при виборі страхувальника за цим договором, йому не запропоновано жодних інших страхувальників для укладання договору страхування, не надано можливості самостійно обрати страховика для укладання договору страхування.

Жодних підтверджень укладання договору страхування Позичальникові не видано.

Таким чином, Банк приховав від неї об`єктивну інформацію щодо умов та порядку виконання договору страхування, обмежив позичальника у праві обрати страхувальника на власний розсуд, ввів в оману щодо мети укладання договору страхування, не надав вичерпної інформації щодо істотних умов договору, порушив положення чинного законодавства у зв`язку із наданням кредиту на сплату послуг в інтересах самого банку.

Рішення суду першої інстанції ухвалене без виклику сторін по справі.

Просила скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову Банку, та задовольнити вимоги її зустрічного позову, який суд першої інстанції не прийняв до спільного розгляду з первісним.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 червня 2017 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 був укладений Комплексний договір №1/3118573, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 306000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9% річних та комісійної винагороди в розмірі 1,70% в місяць від суми кредиту, з погашенням кредиту та процентів у термін, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів, строком до 01 червня 2022 року.

Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 31 липня 2018 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 264854,59 грн., яка складається з: 250809,78 грн. - строкова заборгованість за кредитом; 6898,73 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 1944,08 грн. - нараховані відсотки; 5202 грн. - нарахована комісія.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що підписавши Кредитний договір з графіком погашення кредиту, відповідач фактично погодилась на запропоновані позивачем умови кредитного договору, отримала кредитні кошти і користувалася ними.

У зв`язку із неналежним виконанням боржником умов Кредитного договору, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, по відсоткам за користування кредитом, а також по передбаченим Кредитним договором санкціям.

Правомірність заявлених до стягнення сум доведено позивачем належними та допустимими доказами по справі, які відповідачем не спростовані.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст. 526, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено вимогами ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Викладені в апеляційній скарзі доводи, зокрема щодо несправедливих окремих положень Договору є непереконливими, такими що не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки підписавши Кредитний договір з графіком погашення кредиту, відповідач фактично погодилась на запропоновані позивачем умови кредитного договору, отримала кредитні кошти і користувалася ними.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Відтак, висновки суду першої інстанції що між сторонами виникли зобов`язання за кредитним договором, які підлягають до виконання відповідно до умов цього договору є законними та обґрунтованими.

Окрім цього, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить задовольнити її зустрічний позов до ПАТ «Креді Агріколь Банк» про захист прав споживачів та визнання окремих положень договору недійсним.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ч. 1, 6 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що зустрічна позовна заява не була предметом розгляду у суді першої інстанції.

Більше того, у відповідності до ч. 1 ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі від 23 серпня 2018 року, Шевченківський районний суд запропонував відповідачу подати відзив на позовну заяву.

Вказану ухвалу ОСОБА_1 отримала 17 вересня 2018 року (а.с. 45), проте не скористалася своїм правом на подачу відзиву та зустрічного позову у встановлений законом строк.

За таких обставин, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року підлягає залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 12 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба