Справа №442/160/21
Провадження №2-о/442/21/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Медведика Л.О.,

з участю секретаря Далявської Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб Дрогобицької міської ради Львівської області, Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори, про встановлення юридичних фактів, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулася до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт її перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя і до моменту його смерті, а також встановити факт належності останньому свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , виданого Бюро приватизації житла при Стебницькій міській раді від 13.03.1998 року.

На підтвердження своїх вимог покликається на те, що вона - ОСОБА_1 (дівоче прізвище - ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , одружилась на ОСОБА_2 . Під час шлюбу у нас народився син ОСОБА_5 . 13 березня 1998 року Бюром по приватизації житла при Стебницькій міській раді видано свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 про те, що дана квартира належить на праві сумісної власності їй та членам її сім`ї, а саме: чоловіку ОСОБА_2 та сину ОСОБА_5 . Мій чоловік ОСОБА_2 відповідно до його свідоцтва про народження народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в Австрії. Даний факт також підтверджується виданим за його життя закордонним паспортом.

Однак, у 1999 році, під час поїздки її чоловіка на батьківщину у м. Лінц, Австрія, було знайдено його свідоцтво про хрещення, на підставі якого паспортним столом Стебницького МВМ останьому видано паспорті серії НОМЕР_4 від 05.09.2000 на ім`я « ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Згодом чоловік виробив повторне свідоцтво про одруження, де вказано, що прізвище дружини « ОСОБА_1 », однак вона прізвища не змінювала. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік помер. У листопаді 2020 року вона звернулася до нотаріуса Першої дрогобицької державної нотаріальної контори із заявою про вступ у спадщину, де було заведено спадкову справу.

Проте при вивченні нотаріусом поданих мною документів виявилось, що згідно свідоцтва про народження, свідоцтва про смерть та інших документів у померлого було прізвище « ОСОБА_2 », а у свідоцтві про право власності на квартиру « ОСОБА_2 », у той час як у неї залишилось прізвище « ОСОБА_1 ». Через наявну відмінність в імені спадкодавця в даних документах у нотаріуса виник сумнів у належності спадкового майна останньому та .

Через вказані розбіжності рекомендовано звернутися до суду для встановлення юридичних фактів. Встановлення даних фактів необхідне їй для оформлення своїх спадкових прав.

Заявник ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримує в повному обсязі та просить її задоволити.

Представник заінтересованої особи Дрогобицької міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про можливість слухання справи у відсутності представника, щодо задоволення заявлених вимог покладається на думку суду.

Представник заінтересованої особи Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори і в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про слухання справи у відсутності представника.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в Австрії, відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого 04.09.1957 року. Даний факт також підтверджується закордонним паспортом серії НОМЕР_2 від 22.12.1998, виданим на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 07.09.1979, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в м.Стебник; його батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Як стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру виданим 13 березня 1998 року Бюром по приватизації житла при Стебницькій міській раді, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві сумісної власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Однак, як вбачається з довідки №45-СТ від 26.03.2004, виданої Стебницьким МВМ, паспортним столом Стебницького МВМ громадянину ОСОБА_2 , 1943 року народження, уродженцю Австрії, був виданий паспорт серії НОМЕР_4 від 05.09.2000 на прізвище « ОСОБА_2 » на підставі свідоцтва про хрещення том ХХ стор.280 від 02.10.1945 р, м. Лінц, Австрія.

Окрім того, як вбачається зі свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 від 10.08.2000, виданого повторно, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , українець, уродженець м.Лінц, Австрія, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українка, уродженка с.Винники, Дрогобицького району, Львівської області, одружилися ІНФОРМАЦІЯ_8 ; прізвище дружини після одруження « ОСОБА_1 », актовий запис №66.

Як вбачається зі свідоцтва про народження заявниці серії НОМЕР_6 , ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Винники, Львівської області.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 стверджується, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 67 років, актовий запис №46.

Згідно Витягу № 62644452 від 26.11.2020 Першою Дрогобицьккою нотаріальною конторою 26.11.2020 року заведено спадкову справу реєстровий № 66830630; спадкодавець ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сусіди заявниці ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з якими вона проживає з 1973 року, своїми письмовими поясненнями стверджують, що ОСОБА_1 дійсно є дружиною ОСОБА_2 .

Відтак, надані заявником докази в сукупності підтверджують факт її перебування в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з ч.1, ч.5, ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 - ч.3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду (ч.3 ст.294 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним.

Зокрема, відповідно до п.4, п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Згідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Крім того, відповідно до п. 7. постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину

За розглядом справи на виконання положень ст.ст.76-81 ЦПК України заявником надано до суду належні та допустимі докази в обґрунтування поданої заяви, суд вбачає, що встановлення заявленого факту є необхідним заявнику для виникнення у нього права на спадщину та оформлення спадкових прав.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що заява ОСОБА_1 підставна та підлягає задоволенню.

При таких обставинах, суд вважає, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви, судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 258, 263 - 265, 273, 293, 315 - 319 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Заяву задоволити.

Встановити факт перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя і до моменту смерті.

Встановити факт належності ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 13 березня 1998 року Бюро по приватизації житла при Стебницькій міській раді, в якому він зазначений « ОСОБА_2 », як один із трьох співвласників.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.273 ЦПК України.

Суддя Медведик Л.О.