Постанова

Іменем України

10 лютого 2021 року

м. Київ

справа №372/4099/18

провадження №61-10791св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Грушицького А. І. Литвиненко І. В.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - громадська організація «Товариство індивідуальних забудовників «Сосновий бір»,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - Козинська селищна рада Обухівського району Київської області,

відповідач (третя особа за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Трейдом»,

третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Київській області,

з участю прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області на стороні територіальної громади смт Козин Обухівського району Київської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу громадської організації «Товариство індивідуальних забудовників «Сосновий бір» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 жовтня 2019 року у складі судді Зінченко О. М., додаткове рішення Обухівського районного суду Київської областівід 10 грудня 2019 року у складі судді Зінченко О. М. та постанову Київського апеляційного суду від 10 червня 2020 року у складі колегії суддів Желепи О. В., Кулікової С. В., Олійника В. І.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2018 року громадська організація «Товариство індивідуальних забудовників «Сосновий бір» (далі - ГО «ТІЗ «Сосновий бар») звернулася до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області (далі - Козинська селищна рада), Клаудіо Вентуріно, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Трейдом» (далі - ТОВ «Трейдом»), Головне управління Держгеокадастру у Київській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Київській області), з позовом, вимоги якого збільшила під час розгляду справи та просила:

- визнати незаконним рішення Козинської селищної ради №7 від 21 березня 2018 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,2840га кадастровий номер земельної ділянки :05:003:0050, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , - та проведення конкурсу з відбору виконавця земельних торгів щодо продажу права оренди на земельну ділянку»;

- визнати недійсними результати земельних торгів, проведені 09 серпня 2018 року щодо продажу Клаудіо Вентуріно права оренди на земельну ділянку, площею 0,2840 га, кадастровий номер земельної ділянки :05:003:0050 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати протокол №1 проведення земельних торгів за лотом №24672 від 09 серпня 2018 року та додаток №1/1 до протоколу №1 проведення земельних торгів за лотом №24672;

- визнати недійсним договір від 14 серпня 2018 року, укладений між Козинською селищною радою і Клаудіо Вентуріно оренди земельної ділянки, площею 0,2840га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :05:003:0050;

- витребувати від Клаудіо Вентуріно земельну ділянку площею 0,2840 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :05:003:0050, і передати цю земельну ділянку ГО «ТІЗ «Сосновий Бір».

Позов мотивовано тим, що рішенням Козинської селищної ради №6/4 від 27 липня 2000 року ГО «ТІЗ «Сосновий Бір» надано у постійне користування земельну ділянку площею 22,50 га та видано державний акт на право постійного користування від 22 вересня 2000 року. Рішеннями виконавчого комітету Козинської селищної ради №6/2 від 19 грудня 2000 року, №12 від 29 березня 2000 року, №4 від 21 червня 2001 року надано під розміщення території ГО «ТІЗ «Сосновий Бір» земельні ділянки площею 2,65 га, 10,6 га, 1,32 га, 0,30 га, 17,8 га, у зв`язку з чим вносились відповідні зміни до державного акту на право постійного користування від 22 вересня 2000 року і загальна площа землекористування за цим актом складала 55,17 га.

Рішенням виконавчого комітету Козинської селищної ради №3/1 від 29 серпня 2001 року ГО «ТІЗ «Сосновий Бір» передано у постійне користування земельну ділянку площею 38,6775 га та видано державний акт на право постійного користування землею від 17 вересня 2001 року.

В подальшому, за згодою ГО «ТІЗ «Сосновий Бір» з постійного користування вилучались земельні ділянки для їх приватизації громадянами згідно складеної товариством схеми генерального плану. Зокрема, рішенням Козинської селищної ради від 24 січня 2002 року №4/2 з користування товариства було вилучено 77,4325 га у зв`язку з приватизацією цих земельних ділянок членами ГО «ТІЗ «Сосновий Бір». На землях, що залишились в користуванні позивача побудовані комунікації та об`єкти інфраструктури, які перебували у власності АТ «Київська пересувна механізована колона-2», а в подальшому були передані у власність третьої особи - ТОВ «Трейдом» з реєстрацією права власності в Державному реєстрі речових прав.

Позивач неодноразово звертався до Козинської селищної ради за наданням дозволу на проведення інвентаризації та встановлення фактичної площі, яка залишилась у постійному користуванні ГО «ТІЗ «Сосновий Бір», проте такої згоди від Козинської селищної ради так і не було отримано.

Позивач вважає, що Козинська селищна рада незаконно розпорядилась земельною ділянкою площею 0,284 га, яка перебуває у постійному користуванні позивача на підставі вищевказаних державних актів на право постійного користування землею шляхом проведення земельних торгів та продажу права оренди на земельну ділянку з подальшим укладенням 14 серпня 2018 року договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер :05:003:0050). Згоди на вилучення з користування земельної ділянки позивач не надавав, що є підставою для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 0,284 га, укладеного між Козинською селищною радою та ОСОБА_1 , а також для витребування цієї земельної ділянки з володіння останнього шляхом її передачі ГО «ТІЗ «Сосновий Бір».

У квітні 2017 року Козинська селищна рада подала зустрічний позов до ГО «ТІЗ «Сосновий бір», треті особи: ТОВ «Трейдом», Головне управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 , вимоги якого збільшила під час розгляду справи та просила:

- визнати недійсним та скасувати державний акт на право постійного користування землею серії 1-КВ №002029 від 22 вересня 2000 року, виданий Козинською селищною радою ГО «ТІЗ «Сосновий Бір» на земельну ділянку площею 22,5 га;

- визнати недійсним та скасувати державний акт на право постійного користування землею серії 1-КВ №001176 від 17 вересня 2001 року, виданий Козинською селищною радою ГО «ТІЗ «Сосновий Бір» на земельну ділянку площею 38,6775 га;

- визнати недійсним та скасувати державний акт на право постійного користування землею серії 11-КВ №003574 від 22 вересня 2000 року, виданий Козинською селищною радою ГО «ТІЗ «Сосновий Бір» на земельну ділянку площею 22,5 га.

Зустрічний позов мотивовано тим, що земельна ділянка площею 22,5 га передавалась іншій юридичній особі - ЗАТ «Київська ПМК №2», в той час як державний акт на право постійного користування було видано позивачу. Земельні ділянки, які перебували у постійному користуванні ГО «ТІЗ «Сосновий Бір» були вилучені у 2000-2003 роках і на даний час у Громадської організації «Товариство індивідуальних забудовників «Сосновий Бір» відсутні у постійному користуванні будь-які земельні ділянки на території смт Козин Обухівського району Київської області, що підтверджується копіями рішень про вилучення земельних ділянок.

Оскільки площі, конфігурація та розміри земельних ділянок, зазначених в оспорюваних державних актах на право постійного користування землею не відповідають фактичному стану, відомостям Державного земельного кадастру, вони порушують право як власника земель комунальної власності - Козинської селищної ради, так і власників земельних ділянок, що були набуті ними відповідно до закону, оскільки у ГО «ТІЗ «Сосновий бір» відсутнє законне право на користування землями, які вже не існують в тих межах, що зазначено в них.

Після забудови земельних ділянок, що перебували у постійному користуванні ГО «ТІЗ «Сосновий бір» іншими особами, право постійного користування ГО «ТІЗ «Сосновий бір» в повному обсязі припинилось і вказана юридична особа не є землекористувачем на території Козинської селищної ради, а видані їй державні акти на право постійного користування землею підлягають визнанню недійсними.

З відповіді Начальника Обухівського відділу Головного управління Держгеокадастру в Обухівському районі від 01 липня 2019 року вбачається, що в архіві відділу наявний другий примірник державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ №003574 від 22 вересня 2000 року, виданий ГО «ТІЗ «Сосновий Бір» на земельну ділянку площею 22,5 га для організації індивідуального житлового будівництва.

Видача на підставі одного рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради одночасно чотирьох державних актів на право постійного користування землею є порушенням положень Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею, а видача бланку з датою видачі «22 вересня 2000 року», який був переданий до Обухівського районного відділу земельних ресурсів для заповнення лише у 2001 році, свідчить про незаконність його видачі.

Державний земельний кадастр також не містить інформації про землекористування ГО «ТІЗ «Сосновий бір» на підставі державного акту від 22 вересня 2000 року.

Земельні ділянки, які визначені ГО «ТІЗ «Сосновий бір» як землі, що перебувають у його постійному користуванні, з 2000 року перебувають у приватній власності громадян.

Спірна земельна ділянка була відведена для передачі в оренду на умовах земельного аукціону законно, за рахунок земель, не наданих у власність або користування, будь-яких порушень процедури передачі в користування ОСОБА_1 спірної земельної ділянки позивачем за первісним позовом не наведено.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 жовтня 2019 року, з урахуванням додаткового рішення цього ж суду від 10 грудня 2019 року, у задоволенні первісного позову ГО «ТІЗ «Сосновий бір» відмовлено.

Зустрічний позов Козинської селищної ради задоволено.

Визнано недійсним та скасовано державний акт на право постійного користування землею серії 1-КВ №002029 від 22 вересня 2000 року, виданий Козинською селищною радою ГО. «ТІЗ «Сосновий Бір» на земельну ділянку площею 22,5 га.

Визнано недійсним та скасовано державний акт на право постійного користування землею серії 1-КВ №001176 від 17 вересня 2001 року, виданий Козинською селищною радою ГО «ТІЗ «Сосновий Бір» на земельну ділянку площею 38,6775 га.

Визнано недійсним та скасовано державний акт на право постійного користування землею серії 11-КВ №003574 від 22 вересня 2000 року, виданий Козинською селищною радою ГО «ТІЗ «Сосновий Бір» на земельну ділянку площею 22,5 га.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем за первісним позовом не надано будь-якої проектної документації щодо відведення в натурі земельної ділянки в постійне користування площею 22,5га, не доведено наявність в його постійному користуванні земельних ділянок на території смт Козин Обухівського району Київської області, їх площ, конфігурації, місця знаходження (розташування), що унеможливлює проведення будь-якого експертного дослідження про встановлення факту «накладення» (перетину) з земельною ділянкою, що передана в оренду Клаудіо Вентуріно.

Позивач не довів порушення його прав та невідповідність оспорюваного рішення Козинської селищної ради №7 від 21 березня 2018 року вимогам законодавства, оскільки в матеріалах справи відсутні докази накладення (перетину) земельної ділянки (ділянок), що перебувають чи можуть перебувати у ГО «ТІЗ «Сосновий Бір» в постійному користуванні та перебуває у тимчасовому платному користуванні на умовах оренди у ОСОБА_1 .

Також позивачем не доведено допущення Козинською селищною радою порушень процедури відведення земельної ділянки та/або проведення конкурсу з відбору виконавця земельних торгів, порушень, які б свідчили про незаконність та протиправність проведення земельних торгів, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Позивачем не доведено наявність речового права на земельну ділянку, яка була передана в оренду Клаудіо Вентуріно в результаті проведення земельних торгів, в зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог про визнання недійсними результатів земельних торгів, проведених 09 серпня 2018 року та договору оренди земельної ділянки від 14 серпня 2018 року також відсутні.

Вимога позивача за первісним позовом про витребування від ОСОБА_1 земельної ділянки та передачу земельної ділянки ГО «ТІЗ «Сосновий Бір» є похідною вимогою від визнання недійсними результатів земельних торгів, проведених 09 серпня 2018 року та договору оренди земельної ділянки від 14 серпня 2018 року.

Крім того, право на пред`явлення вимоги з чужого незаконного володіння в силу статті 387 ЦК України має виключно власник земельної ділянки, яким є Козинська селищна рада. Право власності Козинської селищної ради на землю позивачем за первісним позовом не заперечується.

Задовольняючи вимоги зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем за зустрічним позовом протягом тривалого часу не вживались заходи щодо інвентаризації землекористування, формування земельних ділянок, що залишились у постійному користування після вилучення земель у 2000-2003рр. в державному земельному кадастрі, проведення реєстрації речового права на землю, що унеможливлює право Козинської селищної ради та територіальної громади смт Козин вільно розпоряджатись комунальними землями.

Оскільки площі, конфігурації та інші дані земельних ділянок, зазначених в Державному акті на право постійного користування землею серії І-КВ №002029 від 22 вересня 2000 року, серії ІІ-КВ №003574 від 22 вересня 2000 року та в державному акті на право постійного користування землею серії І-КВ №001176 від 17 вересня 2001р, два з яких хоча і були видані з порушеннями на той час норм земельного законодавства, однак не оспорювались з мотивів незаконності їх видачі, на даний час не відповідають фактичному стану землекористувань, відомостям Державного земельного кадастру, вони порушують право позивача за зустрічним позовом - Козинської селищної ради, як власника земельних ділянок, і право територіальної громади смт Козин, оскільки у ГО «ТІЗ «Сосновий Бір», відсутнє законне право на користування вищезазначеними землями, які вже не існують в тих межах, які зазначені в оспорюваних державних актах.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги Козинської селищної ради є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено порушення відповідачем за зустрічним позовом права позивача на вільне користування та розпорядження власними земельними ділянками в результаті неправомірного використання відповідачем земельних ділянок за оскаржуваними державними актами, в тому числі і надання дозволів (погоджень) на забудову земельних ділянок Козинської селищної ради об`єктами нерухомості та комунікаціями ТОВ «Трейдом».

Державні акти на право постійного користування землею підлягають визнанню недійсними та скасуванню, оскільки їх існування в такому вигляді є незаконним та таким, що суперечить нормам земельного законодавства, що порушує права позивачів та інших осіб, які відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Київській області вже отримали і зареєстрували речове право власності на земельні ділянки та в подальшому (у випадку існування оскаржуваних державних актів) також будуть позбавлені можливості вільно розпоряджатись своїм майном.

Суд першої інстанції не знайшов підстав для застосування наслідків пропуску строків позовної давності за заявою відповідача за зустрічним позовом, оскільки вважав, що Козинською селищною радою строк позовної давності не пропущено.

Постановою Київського апеляційного суду від 10 червня 2020 року апеляційні скарги ГО «ТІЗ «Сосновий бір» задоволено частково. Рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічних позовних вимог про визнання недійсними і скасування державного акту на право постійного користування землею серії 1-КВ №002029 від 22 вересня 2000 року на земельну ділянку площею 22,5 га та державного акту на право постійного користування землею серії 1-КВ №001176 від 17 вересня 2001 року на земельну ділянку площею 38,6775 га скасовано з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Додаткове рішення суду першої інстанцій залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову ГО «ТІЗ «Сосновий бір», апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду та виходив з їх обґрунтованості.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог зустрічного позову та відмовляючи у задоволенні цих вимог, апеляційний суд виходив з того, що та обставина, що за період з 2001-2003 років частина землі вилучена у ГО «ТІЗ «Сосновий бір» не доводить, що на час видачі державних актів, їх видано незаконно та порушено права позивача, за захистом яких він звернувся з даним позовом. Невнесення в державні акти змін внаслідок вилучення землі після їх видачі не є передбаченою законом підставою для визнання їх недійсними та скасування.

Висновок суду першої інстанції щодо обґрунтованості зустрічного позову не відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Апеляційний суд також вважав помилковим висновок суду першої інстанції про дотримання позивачем строку позовної давності, та виходив з того, що про порушення своїх прав Козинська селищна рада довідалась у 2018 році, коли позивач за основним позовом звернувся з вимогами про визнання незаконним проведення аукціону щодо продажу права оренди на спірну земельну ділянку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ГО «ТІЗ «Сосновий бір» не погодилась з висновками судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні первісного позову, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі рішення в оскаржуваній частині та у цій частині передати справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

В частині вирішення зустрічного позову Козинської селищної ради рішення апеляційного суду сторонами в касаційному порядку не оскаржується, тому не переглядається судом касаційної інстанції у цій частині на предмет законності і обґрунтованості.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не враховано, що для виникнення у позивача права постійного користування земельними ділянками було достатньо отримати державні акти про право постійного користування земельними ділянками та встановити їх межі в натурі (на місцевості). При цьому, останні дії вчинялися не землекористувачем, а землевпорядними організаціями.

Усі документи, пов`язані з відведенням позивачу земельних ділянок в постійне користування у 2000 році та 2001 році повинні знаходитися саме у відповідача - Козинської селищної ради. Під час розгляду справи представники відповідача та третьої особи пояснювали, що земельна документація за вказані роки не збереглася внаслідок пожеж, залиття тощо. Отже, відсутність такої документації не є виною позивача.

Проте, суди попередніх інстанцій безпідставно, всупереч положенням статей 78, 81 ЦПК України переклали обов`язок надання допустимих доказів на позивача, який таких доказів мати не повинен та, які за законом повинні знаходитися у відповідача.

У разі відсутності таких документів з`ясування обставин щодо меж земельної ділянки могло бути здійснено виключно за умов проведення експертизи. Питання про проведення такої експертизи було предметом обговорення як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції. Однак, допустивши надмірний формалізм, уникаючи виконання завдання цивільного судочинства щодо вирішення цивільного спору, суди не призначили судову експертизу, як того вимагала частина перша статті 103 ЦПК України.

Відповідачем до матеріалів справи в суд апеляційної інстанції був наданий висновок експерта, з якого вбачалося, що надати висновок на поставлені питання є неможливим, оскільки відсутні необхідні для проведення експертизи документи.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач заперечував проти таких доводів відповідача та надавав пояснення щодо можливості проведення експертизи щодо питання про накладення спірної земельної ділянки на земельну ділянку позивача. Проте, суд апеляційної інстанції таку експертизу не призначив.

У подібній ситуації Верховний Суд дійшов висновку, що такі дії суду апеляційної інстанції обмежують права позивача, свідчать про невиконання судом апеляційної інстанції обов`язку щодо перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції (постанова від 12 червня 2019 року у справі № 627/1761/1-ц, провадження № 61 -17349св 18), що стало підставою для направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Неврахування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, є підставою для скасування постанови апеляційної інстанції.

Такі порушення норм цивільного законодавства призвели до неправильного вирішення спору.

Відмовляючи у позові про витребування земельної ділянки, суди першої та апеляційної інстанції поставили під сумнів належність позивачу на праві постійного користування земельних ділянок, наданих 2000-2001 роках.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи до суду не подано.

Фактичні обставини, встановлені судами

27 липня 2000 року рішенням Козинської селищної ради №6/4 затверджено розроблений Обухівським бюро ДЗК проект відведення земельної ділянки площею 22,5 га ЗАТ «Київська ПМК №2» та надано за рахунок земель запасу Козинської селищної ради земельну ділянку площею 22,5 га ЗАТ «Київська ПМК №2» під розміщення товариства індивідуальних забудовників «Сосновий Бір» в смт Козин по вул. Леніна, доручено Обухівському бюро ДЗК виготовити ЗАТ «Київська ПМК №2» державний акт на право постійного користування землею.

Державна реєстрація ТІЗ «Сосновий бір» була проведена 12 вересня 2000 року.

Свідоцтво про реєстрацію громадського об`єднання «Громадська організація «Товариство індивідуальних забудовників «Сосновий бір» видано Обухівським міськрайонним управлінням юстиції Київської області від 12 вересня 2000 року.

До державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ №002020 від 22 вересня 2000 року вносились зміни рішеннями виконавчого комітету Козинської селищної ради №6/2 від 19 грудня 2000 року, №12

від 29 березня 2001 року, №4 від 21 червня 2001 року і були додатково виділені (надані) земельні ділянки ГО «ТІЗ «Сосновий бір» площею 2,65 га,

10,6 га, 1,32 га, 0,30 га, 17,8 га під розширення території товариства.

Рішенням виконавчого комітету Козинської селищної ради №3/1 від 29 серпня 2001 року ГО «ТІЗ «Сосновий бір» передано у постійне користування земельну ділянку площею 38,6775 га для розширення території товариства індивідуальних забудовників, та видано державний акт на право постійного користування землею серії І-КВ №001176 17 вересня 2001 року, який був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею.

Змін до вказаного державного акту не вносилось.

Рішенням Козинської селищної ради №4/2 від 24 січня 2002 року «Про вилучення земельних ділянок» на підставі відповідного клопотання правління ТІЗ «Сосновий Бір» було вилучено з постійного користування ТІЗ «Сосновий Бір» земельні ділянки площею 77,4325 га в зв`язку з приватизацією цих земельних ділянок членами ТІЗ «Сосновий Бір». Було також доручено Обухівському бюро ДЗК внести відповідні зміни до Державного акту на право постійного користування землею ТІЗ «Сосновий Бір».

Рішенням Козинської селищної ради №34-10 від 18 листопада 2003 року вилучено з постійного користування ГО «ТІЗ «Сосновий Бір» земельної ділянки площею 0,1134 га, рішенням Козинської селищної ради №34-11 від 18 листопада 2003 року вилучено з постійного користування ГО «ТІЗ «Сосновий Бір» земельної ділянки площею 0,0963 га, рішенням Козинської селищної ради №34-12 від 18 листопада 2003 року вилучено з постійного користування ГО «ТІЗ «Сосновий Бір» земельної ділянки площею 0,1134 га.

До жодного з державних актів на право постійного користування землею зміни, пов`язані з вилучення земельних ділянок з постійного користування, не вносились.

Рішенням Козинської селищної ради №8 «Про надання дозволу на проведення інвентаризації земель з метою впорядкування існуючого землекористування», надано дозвіл ГО «ТІЗ «Сосновий Бір» на проведення інвентаризації земельних ділянок, що знаходяться у постійному користуванні ГО «ТІЗ «Сосновий Бір» на підставі державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ №002029 від 22 вересня 2000 року та державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ №001176 від 17 вересня 2001 року.

Позивачем за первісним позовом не надано будь-якої проектної документації щодо відведення земельної ділянки в постійне користування площею 22,5 га.

З відповіді Обухівського відділу Головного управління Держгеокадастру від 13 лютого 2019 року вбачається, що така документація відсутня в архіві відділу.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення судів попередніх інстанцій оскаржуються виключно в частині відмови у задоволенні первісного позову, пред`явленого ГО «ТІЗ «Сосновий бір», у зв`язку з чим, Верховний Суд переглядає оскаржувані судові рішення у касаційному порядку на предмет законності і обґрунтованості саме у цій частині та в межах доводів, наведених заявником у касаційній скарзі.

Судові рішення в частині зустрічного позову сторонами не оскаржуються.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За змістом частини першої статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до частини першої, другої статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади.

Відповідно до частини першої статті 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Підставами для визнання недійсним акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства.

Під час розгляду справи, позивач не довів порушення його прав та невідповідність оспорюваного рішення Козинської селищної ради №7 від 21 березня 2018 року вимогам законодавства, оскільки недоведеним є факт накладення (перетину) земельної ділянки (ділянок), що перебувають чи можуть перебувати у ГО «ТІЗ «Сосновий Бір» в постійному користуванні та перебуває у тимчасовому платному користуванні на умовах оренди у Клаудіо Вентуріно.

Відповідно до статті 79-1 ЗК України, якою цей Кодекс доповнено Законом України «Про Державний земельний кадастр» від 07 липня 2011 року №3613-VІ, та який набрав чинності з 01 січня 2013 року, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

За частиною дев`ятою вказаної статті земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Під час розгляду справи установлено, що відомості щодо перебування у користуванні ГО «ТІЗ «Сосновий бір» земельних ділянок на території Козинської селищної ради в Державному земельному кадастрі відсутні, що не заперечувалось позивачем.

При цьому, останнім не надано суду доказів проведення та затвердження у встановленому законом порядку інвентаризації земель, що знаходились у користуванні ГО «ТІЗ «Сосновий бір», дозвіл на проведення якої надано рішенням Козинської селищної ради від 06 березня 2008 року №8 «Про надання дозволу на проведення інвентаризації земель з метою впорядкування існуючого землекористування» (т.1 а. с. 197).

Суди попередніх інстанцій дали належну оцінку наданій позивачем копії технічної документації по земельно-кадастровій інвентаризації та визначенню зовнішніх меж землекористування ГО «ТІЗ «Сосновий бір» загальною площею 71,8024 га, яка була складена у 2008 році ТОВ «Дельта 2003», яка не містить інформації про її затвердження місцевою радою, не погоджена з суміжними землевласниками та землекористувачами, в тому числі і Козинською селищною радою, не враховує вилучені з постійного користування у 2001-2003 роках ділянки, не містить висновків органу земельних ресурсів, органу містобудування та архітектури, не пройшла державну землевпорядну експертизу, що було обов`язковим згідно з положеннями статті 6 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» в редакції від 17 червня 2004 року, а отже не відповідала вимогам документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель, яка визначалась статтями 35, 62 Закону України «Про землеустрій» в редакції від 22 травня 2003 року.

Крім того, судами встановлено, що така документація в архіві Управління Держгеокадастру також відсутня, що підтверджується відповіддю Обухівського відділу ГУ Держгеокадастру в Київській області від 13 лютого 2019 року (а. с. 207 т. 2).

З урахуванням наведеного, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у його постійному користуванні земельних ділянок на території смт Козин Обухівського району Київської області, їх площ, конфігурації, місця знаходження (розташування), що унеможливлює проведення будь-якого експертного дослідження про встановлення факту накладення (перетину) з земельною ділянкою, що передана в оренду Клаудіо Вентуріно.

Пунктом 5 Порядку проведення земельних аукціонів, затвердженого Постановою КМУ від 27 лютого 2008 року № 90 (далі - Порядок) передбачено, що підготовка лотів до продажу на аукціоні включає, зокрема, формування і затвердження замовником переліку земельних ділянок для їх продажу або продажу права на їх оренду на аукціоні та передачу його організаторові.

Відповідно до пункту 9 Порядку, оголошення про проведення аукціону повинне включати, зокрема, відомості про обмеження і обтяження прав на земельну ділянку.

Під час розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2840 га Козинською селищною радою отримано необхідні висновки та погодження, виконано умови для передачі земельної ділянки на земельний аукціон.

У Державному земельному кадастрі були відсутні будь-які відомості про обмеження і обтяження прав на спірну земельну ділянку, які б перешкоджали її виставленню на земельні торги.

Установивши, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт порушення Козинською селищною радою процедури відведення земельної ділянки та/або проведення конкурсу з відбору виконавця земельних торгів, а також наявності порушень, які б свідчили про незаконність та протиправність проведення земельних торгів, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог первісного позову у цій частині.

Позивачем не доведено наявність речового права на земельну ділянку, яка передана в оренду Клаудіо Вентуріно в результаті проведення земельних торгів, у зв`язку з чим, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсними результатів земельних торгів, проведених 09 серпня 2018 року та договору оренди земельної ділянки від 14 серпня 2018 року.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, правильно виходив з того, що правом на пред`явлення вимоги з чужого незаконного володіння в силу статті 387 ЦК України володіє виключно власник земельної ділянки, яким, у справі, що переглядається, є Козинська селищна рада та право власності якої на землю позивачем за первісним позовом не заперечується.

Право витребувати майно із чужого незаконного володіння має лише власник цього майна.

Установивши наведені обставини на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні первісного позову ГО «ТІЗ «Сосновий бір».

Посилання у касаційній скарзі на те, що позивач надавав пояснення щодо можливості проведення експертизи для вирішення питання про накладення спірної земельної ділянки на земельну ділянку позивача, проте, суд апеляційної інстанції таку експертизу не призначив, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки апеляційний суд дав належну оцінку аналогічним доводам та правильно виходив з того, що позивач в суді першої інстанції не заявляв такого клопотання та не навів переконливих аргументів щодо неможливості надання такого доказу до суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги щодо неврахування судом висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 627/1761/1-ц (провадження № 61-17349св18), зокрема щодо не призначення апеляційним судом експертизи, є необґрунтованими, оскільки у цій справі містяться інші обставини, у порівнянні зі справою, яка переглядається. Так, у зазначеній постанові Верховного Суду остаточного рішення не ухвалювалось і правова позиція щодо правильності застосування норми права не висловлювалась. Підставою для направлення справи на новий апеляційний розгляд стало те, що апеляційний суд безпідставно відмовив у проведенні відповідної експертизи, посилаючись на припущення щодо неможливості отримання експериментальних зразків підписів, та дійшов передчасних висновків про обґрунтованість позовних вимог. Проте, у справі, яка переглядається, відмовляючи у призначенні експертизи апеляційний суд виходив з того, що позивачем не заявлялось таке клопотання під час розгляду справи судом першої інстанції, а в суді апеляційної інстанції не доведено обґрунтованих мотивів, які унеможливлювали подати такий доказ в суді першої інстанції.

За своїм змістом усі доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з наданою судами попередніх інстанцій оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на необхідність переоцінки цих доказів і обставин, в тому контексті, який на думку позивача за первісним позовом свідчить про наявність підстав для направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд для встановлення обставин та збирання нових доказів.

Вказані доводи не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки у справі, яка переглядається, апеляційним судом надано належну оцінку всім наданим сторонами доказам, до переоцінки яких, в силу приписів статті 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції вдаватись не може.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вмотивованості висновків судів попередніх інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів в оскаржуваній частині.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій в оскарженій частині - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу громадської організації «Товариство індивідуальних забудовників «Сосновий бір» залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 жовтня 2019 року, додаткове рішенняОбухівського районного суду Київської області від 10 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 червня 2020 року в частині вирішення позову громадської організації «Товариство індивідуальних забудовників «Сосновий бір» залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко