Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 712/8598/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2021 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.

при секретарі - Лисенко І.В.,

за участю

представника позивача адвоката

Коваль О.Є.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача

адвоката Климчук О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРІБЬЮШН» про захист прав споживача, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «САВ-ДІСТРІБЬЮШН» про захист прав споживача, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що нею 13.10.2019р. у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», що по АДРЕСА_1 придбано водонагрівач ARISTON ABS VLS EVO PW 80D, серійний номер 1, з гарантійним строком в один рік.

22.10.2019р. під час монтажу даного водонагрівача, а саме - наповнення системи водою, виявилось, що водонагрівач протікає. Такий недолік не дозволяє використовувати водонагрівач за його цільовим призначенням, а тому є істотним недоліком, відповідно до п.12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів».

В період гарантійного строку, 16.12.2019р. сервісною службою встановлено, що протікання водонагрівача сталось внаслідок вини виробника товару та одночасно спеціалістом сервісного центру була замінена деталь водонагрівача.

Позивач вказує, що заперечувала проти ремонту водонагрівача і зверталась до керівництва магазину з проханням замінити товар неналежної якості на аналогічний справний товар, що відповідає нормам ст. 8 вказаного Закону.

Вважає, що відповідачем порушені її права як споживача, оскільки він не обміняв товар неналежної якості на інший, який є якісним.

За таких обставин, позивач вказує, що відповідачем їй завдано моральної шкоди, яка полягає у хвилюванні, роздратуванні, розпачу з приводу неможливості користуватися водонагрівачем в холодну пору року; вона є пенсіонером по інвалідності 2 групи; змушена була витрачати час, прикладати зусилля, неодноразово звертатися до відповідача з приводу обміну товару, що негативно відбивається на її здоров`ї (сталося підвищення артеріального тиску, турбують головні болі). Моральну шкоду оцінює в 4000грн.

Таким чином, просить суд, - зобов`язати відповідача замінити неналежної якості товар на товар належної якості або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника); стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду 4000грн.

Ухвалою Соснівського райсуду м. Черкаси від 04.09.2020р. справу за належністю направлено для розгляду до Придніпровського райсуду м. Черкаси.

Ухвалою Придніпровського райсуду м. Черкаси від 08.10.2020р. прийнято та відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.12.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Відповідачем подано відзив на позов, за яким просить відмовити у задоволенні позову, який є безпідставним та необґрунтованим. Зазначено, що 13.10.2019р. позивачем в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» в м.Черкаси придбано водонагрівач з гарантійним строком 1 рік. При цьому, надано всю належну супровідну документацію до товару, в т.ч. заповнений гарантійний талон, який містив визначені виробником обов`язкові вимоги та умови щодо надання гарантійного обслуговування товару.

22.10.2019р. під час монтажу водонагрівача було виявлено протікання води. Вважаючи, що товар містить істотні недоліки, вимагала заміни на новий аналогічний товар. Працівниками магазину складно акт огляду товару, за яким вбачається, що водонагрівач перебував у використанні та не збережено його споживчі властивості. Проти акту позивач не заперечувала і його підписала.

На її звернення у встановлені строки відповідачем надана відповідь про неможливість заміни товару.

25.10.2019р. вона знову звернулася до відповідача із заявою про безоплатне усунення недоліків у товарі та залишила придбаний водонагрівач в магазині.

Відповідачем того ж дня був прийнятий товар, що підтверджується квитанцією №1678 і переданий до сервісного центру виробника ARISTON щодо проведення технічного дослідження для встановлення наявності (відсутності) заявленого недоліку, причини його виникнення і усунення (неможливості усуненні) дефекту в рамках гарантійного зобов`язання та ремонту.

20.10.2019р. сервісним центром товар був повернутий до магазину із звітом про виконану роботу, в якому зазначено про відмову у гарантійному ремонті, оскільки позивачем було порушено гарантійні умови, а саме - самостійно демонтовано виріб. Відповідно, споживачу була надана відповідь про зазначене. При цьому, ТОВ не контролює сервісні центри, а також не контролює роботу працівників сервісного центру.

09.12.2019р. позивачем був отриманий водонагрівач, про що свідчить квитанція №1678.

16.12.2019р. сервісною службою проведено гарантійні ремонті роботи по заміні деталі водонагрівача.

10.08.2020р. вона знову звернулася до відповідача із вимогами про заміну товару, але їй було відмовлено, про що надана відповідь.

Крім того, 02.11.2020р. сервісний центр ФОП ОСОБА_2 повідомив, що на підставі електронної заявки контакт-центру ARISTON щодо звернення позивача від 12.12.2019р. був здійснений виїзд майстра 16.12.2019р. за адресою споживача та в межах гарантійних зобов`язань виробника було проведено безоплатний гарантійний ремонт водонагрівача. Майстром виявлено протікання байпасного з`єднання (трубки) у водонагрівачі та проведено відповідні ремонтні роботи із його заміни, про що складено відповідний акт. Претензій у споживача до проведених робіт не було. Інших звернень чи заявок щодо споживача ОСОБА_1 після звернення 12.12.2019р. щодо водонагрівача до сервісного центру не надходило.

Відповідач вважає, що ним не були порушені права споживача - позивача по справі: своєчасно надавались відповіді на її звернення, було передано товар до сервісного центру для діагностики товару. Вважає, що позивачем не надано доказів наявності істотних недоліків товару, враховуючи норми ст.ст. 8, ст.1 п.15, ст. 1 п.12 Закону України «Про захист прав споживачів». На думку відповідача, відсутні підстави для заміни одного товару на інший. За результатами проведення ГУ держпродспоживслужби в Черкаській області перевірки у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» щодо можливих порушень прав споживача ОСОБА_1 складено акт, за яким порушень не виявлено.

Отже, просить відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 10500грн.

Позивачем подано відповідь на відзив, за яким просить задовольнити заявлені позовні вимоги. Вважає, що відповідач перекручує факти, вона не давала згоди на ремонт водонагрівача, а просила його замінити на інший. Не погоджується сплачувати відповідачеві витрати на правничу допомогу адвоката, оскільки ціна позову 8190грн. 90коп., а по факту 0грн., а правнича допомога заявлена на 10500грн., що є вищою за вартість водонагрівача.

Відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, за яким зазначено, що доводи позивача є безпідставними, а позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

В судовому засіданні позивач та її представник просили задовольнити позовні вимоги, враховуючи обґрунтування, що наведене у позовній заяві та відповіді на відзив. На думку позивача, якщо відповідач заперечує проти заміни товару, то вона згодна на повернення їй грошових коштів. Водонагрівач 13.10.2019р. вона сама привезла додому. 22.10.2019р. вдома монтаж водонагрівача здійснював майстер, якого вона сама знайшла, він не працівник сервісного центру. Після налагоджування, виявилось протікання води і цей же майстер зняв його і упакували у коробку. Згодом вона відвезла водонагрівач в магазин. З 16.12.2019р. по 10.08.2020р. водонагрівач знаходився в неї вдома. 16.12.2019р. майстер відремонтував водонагрівач, але відмовився у акті вказати, що недолік виробничий. Позивач вказує, що майстер із сервісного центру вдома в неї не був, водонагрівач ремонтувався у сервісному центрі. Акт про результати ремонту їй було вручено (копію надала до позову), але там не її підпис. Зазначили, що позивач судові витрати не понесла; заперечували проти стягнення з неї витрат на правничу допомогу адвоката, про що просить відповідач, оскільки він такі витрати не поніс. Крім того, зазначили, що потреби у проведенні експертизи по справі немає.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні, враховуючи доводи відзиву на позов. Вважає, що позивач вводить суд в оману, викладає невірні обставини. У гарантійному талоні зазначено, що забороняється демонтаж несправного виробу, а позивач сама його демонтувала. Відсутні істотні недоліки товару і підстав для його заміни немає. Після ремонту водонагрівача в період гарантійного строку вона претензій не мала, про що складено акт. Відповідач поніс витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 10500грн., а тому їх слід стягнути з позивача на користь відповідача. Вважає, що позивач порушила гарантійні умови, визначені виробником товару.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що він, не будучи ФОП, самостійно займається установкою бойлерів, здійснював установку водонагрівача у житлі ОСОБА_1 . При подачі води, у водонагрівачі встановлено протікання води. Він здійснив демонтаж - зняв водонагрівач з стіни, від`єднав два шланги і поклав до коробки. Всередину водонагрівача він не проникав. Потім, як йому повідомила ОСОБА_1 , вона звернулась в магазин щодо несправності водонагрівача. Він не є працівником сервісного центру. Зазначив, що йому не було відомо про те, чи можна демонтувати своїми силами водонагрівач, оскільки це повинен робити працівник сервісного центру.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що є працівником у ФОП ОСОБА_2 . Мав місце випадок, коли він в помешканні ОСОБА_1 у її присутності ремонтував водонагрівач ARISTON, про що склав звіт (акт), який підписала споживач ОСОБА_1 . Жодних претензій вона не зазначала.

При цьому, перший раз у сервісному центрі він оглянув водонагрівач, і оскільки він був самостійно демонтований споживачем, тому не підлягав сервісному обслуговуванню, про що склав акт. При цьому, не можна самостійно демонтувати водонагрівач, оскільки майстру слід за місцем його встановлення здійснити його фотографування, провести огляд і ці документи долучити до звіту. Іншим разом, 16.12.2019р. надійшла заявка від споживача і тоді він прибув за адресою проживання ОСОБА_1 : на стіні був розташований водонагрівач, він його перевірив, виявив недолік і здійснив безоплатний ремонт водонагрівача. Причину несправності ним вказано у акті. З гарантійними умовами він ознайомлений. ОСОБА_1 проживає в двоповерховому будинку, водонагрівач знаходився в одній із кімнат на першому поверсі.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали та докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що 13.10.2019р. у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», що по АДРЕСА_1 позивачем ОСОБА_1 придбано водонагрівач ARISTON ABS VLS EVO PW 80D, серійний номер 1, з гарантійним строком в один рік, що підтверджується фіскальним чеком на гарантійним талоном (а.с.4-5, 46-47).

Слід зазначити, що оригінал такого гарантійного талону має позивач, про що зазначено в судовому засіданні та пред`явлено суду.

Відповідно до п.4 гарантійного талону виробника ARISTON, заборонено демонтувати або ремонтувати водонагрівачі самостійно. Відповідно до п.5, для встановлення придбаного обладнання рекомендовано скористатися послугами авторизованих сервісних центрів. У мережі авторизованих сервісних центрів споживач також може отримати необхідну технічну консультацію щодо встановлення та експлуатації водонагрівача. Для забезпечення права на безоплатне усунення недоліків протягом гарантійного терміну будь-яке технічне обслуговування, ремонті роботи, а також демонтаж несправного виробу мають виконуватися виключно спеціалістами сервісного центру та з використанням оригінальних запчастин (а.с.47).

22.10.2019р. ОСОБА_1 звернулася із заявою до магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» про заміну товару на товар належної якості (а.с.48).

22.10.2019р. позивачеві відповідачем надана відповідь на її заяву і відмовлено у здійсненні заміни товару (а.с.49).

22.10.2019р. в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за участю ОСОБА_1 здійснено огляд товару, який вона повернула до магазину, про що складено акт, вказана причина недоліку - протікання води (а.с.51).

25.10.2020р. ОСОБА_1 подана заява до магазину про безоплатне усуненні недоліків товару, що придбаний 13.10.2019р. Товар прийнятий працівниками магазину (а.с.52).

05.11.2019р. відповідачем надана відповідь ОСОБА_1 за результатами розгляду її заяви від 25.10.2019р. та повідомлено про можливість отримання водонагрівача в магазині після його діагностики сервісним центром (а.с.53).

Відповідно до квитанції №1678 від 25.10.2019р. ОСОБА_1 отримала в магазині водонагрівач після його повернення з сервісного центру (а.с.55). Зазначено стан товару - б/у, перелік недоліків - протікання корпусу, розписка про отримання товару ОСОБА_1 .

Як зазначено у звіті про виконання робіт ФОП ОСОБА_2 від 25.10.2019р. - відмова від гарантійного ремонту - причини згідно п.4, а саме самостійний демонтаж виробу (а.с.56).

10.08.2020р. ОСОБА_1 звернулася до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » щодо заміни водонагрівача на інший аналогічний товар (а.с.57), на що їй 10.08.2020р. дана відповідь про відмову (а.с.58).

Відповідно до листа ФОП ОСОБА_2 від 02.11.2020р., зазначено, що ФОП надає офіційні послуги з гарантійного ремонту та обслуговування побутової технічки виробника ARISTON на підставі укладеного між сторонами договору. 12.12.2019р. від контакт-центру ARISTON надійшла електронна заявка на сервісний ремонт водонагрівача ARISTON ABS VLS EVO PW 80D, із зазначенням реквізитів споживача - ОСОБА_1 . 16.12.2019р. здійснено виїзд майстра за адресою споживача та в межах гарантійних зобов`язань виробника проведено безоплатний гарантійний ремонт водонагрівача, виявлено протікання байпасного з`єднання (трубки) у водонагрівачі та проведено відповідні роботи із його заміни, про що складено акт. Претензій у споживача до проведених робіт не було, інших звернень від ОСОБА_1 щодо водонагрівача до сервісного центру не надходило (а.с.61).

Про надходження повідомлення до контакт-центру ARISTON свідчить відповідна заявка ОСОБА_1 (а.с.63).

Відповідно до звіту виконаних робіт від 16.12.2019р. (а.с.62) майстром ОСОБА_6 виконані ремонті роботи водонагрівача.

За результатами проведення ГУ держпродспоживслужби в Черкаській області перевірки у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» щодо можливих порушень прав споживача ОСОБА_1 складено акт, за яким порушень не виявлено (а.с.64-79).

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Відповідно до частини третьої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 цього Закону, гарантійний строк - це строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг.

Підставою для задоволення вимоги про заміну товару на такий же товар або аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар, є істотний недолік цього товару, який робить неможливим його використання в цілому.

Істотним недоліком Закон називає такий недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з таких ознак, а саме: він взагалі не може бути усунутий, його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів, він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором (пункт 12 частини першої статті 1 Закону).

Як передбачено п.15 ст. 1 вказаного Закону, недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Під час розгляду справи, не знайшли свого підтвердження доводи позивача та її представника про наявність істотного недоліку товару - водонагрівача ARISTON ABS VLS EVO PW 80D, про що вказують норми п.12 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» та встановлені обставини справи. Крім того, судом встановлено, що саме споживачем були порушені гарантійні умови, передбачені п.4 (самостійний демонтаж водонагрівача), враховуючи отримання нею оригіналу гарантійного талону, про що вказала позивач в судовому засіданні і можливість ознайомитися з ними перед здійсненням установки та демонтажу; вона не скористалася правом здійснити установку за допомогою майстра сервісного центру, як це передбачено п.5 гарантійного талону .

Також, 12.12.2019р. ОСОБА_1 здійснила заявку на контакт-центру ARISTON на сервісний ремонт водонагрівача, яка була виконана 16.12.2019р. з виходом майстра до споживача за місцем її проживання. Майстром сервісного центру здійснені ремонтні роботи несправного водонагрівача, про що складено звіт про виконані роботи, з яким погодилась ОСОБА_1 , отримавши відповідний акт, копію якого долучила до позову.

Крім того, судом встановлено, що після здійснення ремонту 16.12.2019р. по цей час вона не зверталася ні до магазину, ні до сервісного центру щодо повторних несправностей водонагрівача. Отже, відсутні належні та допустимі докази, які б давали підстави вважати, що водонагрівач має істотний недолік, який робить неможливим чи недопустимим його використання відповідно до його цільового призначення, враховуючи норми п.12 ч.1 ст. 1 згаданого Закону.

Сама по собі вимога ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача замінити товар на інший або аналогічний, не ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення. Крім того, підстав для застосування положень ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» немає, оскільки про такі обставини (обмін непродовольчого товару належної якості на аналогічний товар) не зазначав позивач у позовній заяві та в судовому засіданні і вони не були предметом з`ясування під час розгляду справи, а суд вирішує спір, відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Оскільки у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача вчинити певні дії відмовлено, то не підлягають до задоволення позовні вимоги і про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 4000грн. 00коп.

На думку суду, під час розгляду справи не встановлено факту порушення відповідачем прав позивача. Крім того, слід зазначити, що працівниками магазину були дотримані вимоги Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, що затверджені наказом Мінекономіки України 19.04.2007р. №104, в тому числі і в частині інформування та надання споживачеві експлуатаційних документів на придбаний товар, зокрема гарантійний талон на гарантійне обслуговування.

При подачі позову, ОСОБА_1 не сплачено судовий збір, оскільки вона є особою з інвалідністю 2 групи, враховуючи пред`явлене в судовому засіданні пенсійне посвідчення та норми ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» про те, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Що стосується вирішення заяви відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 10500грн., то суд приходить до наступного:

Відповідно до частин 1-6 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В разі відмови у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача (п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України).

Встановлено, що 02.11.2020р. між ТОВ «САВ-ДІСТРІБЬЮШН» та адвокатським об`єднанням «СОЛ» укладено договір про надання правничої (правової) допомоги №СД-89/02-11/20 (а.с.80-83). Відповідно до платіжного доручення №104979 від 03.11.2020р. (а.с.86) відповідачем сплачено на рахунок АО «СОЛ» вартість гонорару за надання правничої допомоги згідно умов укладеної додаткової угоди №1 від 02.11.2020р. (а.с.84-85) у розмірі 10500грн. Відзив на позов та заперечення на відповідь складені та подані адвокатом Климчук О.С., який діє на підставі вказаного договору про надання правничої допомоги від 02.11.2020р., ордеру серія АІ №1067211 від 02.11.2020р. та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.87-88). Також цей адвокат брав участь у розгляді справи судом.

Крім того, адвокатом подано детальний опис робіт (наданих послуг), який надійшов до суду 01.02.2021р. та прийнятий судом.

При цьому, позивач та її представник заперечували проти задоволення заяви про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу адвоката, оскільки заявлений розмір є неспівмірним із заявленими позовними вимогами; розмір 10500грн. є більшим, ніж вартість водонагрівача.

Отже, суд приходить до висновку, що до стягнення з позивача на користь відповідача підлягають витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 2000грн., оскільки витрати у розмірі 10500грн. є явно завищеними. Крім того, на думку суду, розмір 2000гр. є співмірним із складністю та категорією даної справи, обсягом та часом виконаних робіт, часом судового засідання, протягом якого розглянута справа, значенням справи для сторін, фінансовим станом позивача, яка є особою з інвалідністю 2 групи та пенсіонером і відповідача, а також враховуючи заперечення позивача, що викладені у відповіді на відзив та в судовому засіданні, зокрема і її представником. Також суд вважає, що такий розмір судових витрат є справедливим та розумним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 137, 141, 259, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Заяву відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРІБЬЮШН» про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРІБЬЮШН» (, м. Київ, вул. Дорогожицька, 1) витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 2000грн. 00коп.

В іншій частині заяви відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення складений 12.02.2021р.

Головуючий: С. М. Позарецька