Справа № 149/1597/20
Провадження № 22-ц/801/103/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олійник І. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 рокуСправа № 149/1597/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Оніщука В.В.,

суддів: Рибчинського В.П., Копаничук С.Г.,

з участю секретаря судового засідання: Очеретної М.Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10 листопада 2020 року, ухвалене у складі судді Олійника І.В., в залі суду,

в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, шляхом полагодження та повернення власнику металевого бака.

Позовні вимоги мотивовано тим, що до 2003 року позивач був власником 37/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 . З приводу права користування вказаним житловим будинком між сторонами у даній справі існує конфлікт, який вирішується в іншій цивільній справі.

10 червня 2020 року позивач виявив, що на території вищевказаного домоволодіння відсутній металевий бак, який він туди привіз, а тому з даного приводу звернувся до правоохоронних органів. З відповіді начальника Хмільницького ВП від 24.06.2020 він дізнався, що його син - ОСОБА_2 розібрав металевий бак на частини, які склав у гараж, оскільки бак заважав проїзду автомобіля.

Посилаючись на те, що вказані дії відповідача є протиправними, внаслідок яких йому завдано майнову шкоду, позивач просив суд зобов`язати відповідача відшкодувати майнову шкоду, заподіяну незаконним заволодінням та пошкодженням належного позивачу металевого баку, шляхом його полагодження та повернення власнику.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10 листопада 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, шляхом полагодження та повернення власнику металевого бака відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належними та допустимими доказами належність йому металевого бака та перевезення цього бака на подвір`я будинковолодіння по АДРЕСА_1 не довів, як і не довів наявність шкоди та протиправної поведінки відповідача, а також причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою відповідача. Також не доведеними залишились місцезнаходження частин металевого бака і можливість відновлення його цілісності у спосіб, про який просив позивач.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким позов задовольнити повністю.

Подана апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не прийняв до уваги пояснення позивача про те, що металевий бак був виготовлений ним власноруч, у зв`язку з чим документи, що підтверджували б його право власності на бак, відсутні і доводити іншим особам правомірність набуття права власності на таке майно він не зобов`язаний. Крім того, перевезення баку на територію будинковолодіння по АДРЕСА_1 підтверджується відповідачем у відзиві на позов.

Відповідач безпідставно розібрав бак та помістив його на зберігання до свого гаражу і йому достеменно було відомо, кому належить бак. Також, позивач посилається на те, що у нього немає доступу до чужого володіння, у зв`язку з чим можливість надати докази на підтвердження місцезнаходження баку відсутні.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано відзив, у якому вказано про безпідставність скарги та законність і обгрунтованість рішення суду.

В судове засідання, призначене на 14.01.2021 року ОСОБА_1 та його представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак розгляд справи було відкладено за клопотанням адвоката Матяша Д.Ю. у зв`язку з його участю у розгляді іншої справи та перебуванням ОСОБА_1 на лікуванні, при цьому доказів останнього надано не було.

В судове засідання, призначене на 28.01.2021 року ОСОБА_1 та його представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, при цьому адвокатом Матяш Д.Ю. надано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з незадовільним станом здоров`я ОСОБА_1 , тому розгляд справи було відкладено.

В судовому засіданні, призначеному на 11.02.2021 року представник позивача адвокат Матяш Д.Ю., який приймав участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, при цьому ним надано заяву про розгляд справи у його відсутність.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що між сторонами склались неприязні відносини та існує спір щодо користування домоволодінням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Звернувшись в суд із даним позовом, ОСОБА_1 заявлені вимоги обгрунтовує тим, що на територію вищевказаного домоволодіння ним було привезено металевий бак, який в подальшому було викрадено.

Листом Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області №7162/222/01-2020 від 24.06.2020 позивачу, у відповідь на його звернення, повідомлено, що металевий бак розібрав та склав у гаражне приміщення відповідач, оскільки даний бак знаходився посеред подвір`я та заважав проїзду автомобіля на територію домогосподарства.

Відповідно до статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

За змістом статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК, п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Положеннями статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, які особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Крім того, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Для настання деліктної відповідальності за статтями 1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, тому позивач повинен довести: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями статей 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування

За змістом частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, жодних доказів на підтвердження належності металевого баку, вони не містять.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відповідач визнав у відзиві на позов факт заволодіння ним привезеним позивачем металевим баком, то вказані доводи не заслуговують на увагу, оскільки як вказує позивач, що металевий бак він привіз саме на територію домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке перебуває в користуванні відповідача, тому відсутні підстави стверджувати, що останній протиправно заволодів спірним майном, не може свідчити про протиправне заволодіння майном і його переміщення в межах зазначеного домоволодіння.

Також, не може бути прийняте до уваги і посилання на те, що відповідачем було розібрано вказаний металевий бак, оскільки взагалі відсутні відомості щодо стану даного майна як на момент його привезення так і на даний час.

Відтак, позивач не довів наявність шкоди, як і не надав жодних доказів, що підтверджували б протиправну поведінку відповідача і заподіювання ним шкоди, а також існування причинного зв`язку між шкодою та поведінкою відповідача.

Отже, доводи апеляційної скарги зводяться до іншого тлумачення норм матеріального права, ніж здійснене судом та до переоцінки доказів, а відтак на правильність висновків суду першої інстанції не впливають та їх не спростовують, тому апеляційним судом відхиляються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно підпункту «в» пункту 4 частини першої ст. 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору відповідно до закону, тому судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10 листопада 2020 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Оніщук

Судді: В. П. Рибчинський

С. Г. Копаничук