Ухвала

11 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 372/3677/17

провадження № 61-13197ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділення майна в натурі та припинення спільної часткової власності,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26 жовтня 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділення майна в натурі та припинення спільної часткової власності задоволено частково. Поділено в натурі житловий будинок АДРЕСА_1 , ѕ якого належить на праві часткової власності ОСОБА_3 та ј належить на праві часткової власності ОСОБА_1 . Виділено ОСОБА_3 та визнано за ним право власності на наступні приміщення відповідно до технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 , а саме: 1-5 житлова кімната, загальною площею 21,8 кв.м, 1-4 житлова кімната, загальною площею 19,7 кв.м, 1-6 кухня, загальною площею 9,1 кв.м, ІІ веранда загальною площею 7,8 кв.м.Виділено ОСОБА_1 та визнано з нею право власності на наступні приміщення відповідно до технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 , а саме: «1-1» веранда, загальною площею 8,8 кв.м, «1-2» кухня, загальною площею 9,0 кв.м, «1-3» житлова кімната, загальною площею 10.3 кв.м, «І» тамбур, загальною площею 3,7 кв.м. Припинено право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . В частині поділу та припинення права спільної часткової власності на допоміжні приміщення: літню кухню, погріб, сарай, навіс, ворота, вимощення, колодязь, огорожу відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати за проведення експертизи у розмірі 7 500 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 жовтня 2018 року скасовано в частині відмови у поділі господарських будівель та споруд та постановлено в цій частині нове судове рішення наступного змісту: «Виділити в натурі у власність ОСОБА_3 наступні господарські будівлі та споруди, визначені у технічному паспорті під цифрами (літерами): Б - літня кухня; В - погріб під частиною будівлі; Г - сарай; Д - навіс; № 1 - колодязь питний; № 2 - 3/4 вимощення; № 3 - огорожа; виділити в натурі у власність ОСОБА_1 господарські будівлі та споруди, визначені у технічному паспорті під цифрами (літерами): № 2 - 1/4 вимощення; № 5 - огорожа, припинивши право спільної часткової власності на ці споруди. Ворота, визначені у технічному паспорті під цифрою № 4, залишити в спільному користуванні». В іншій частині рішення суду залишено без змін.

31 серпня 2020 року (відповідно до відмітки на поштовому конверті) представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 21 вересня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та наданострок для усунення недоліків, а саме заявнику запропоновано надати належні докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року та документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених законодавством порядку та розмірі.

Даною ухвалою визначено строк її виконання та попереджено про наслідки її невиконання.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 977, вказане поштове відправлення було вручено адресату 20 листопада 2020 року.

Станом на 11 лютого 2021 року вимоги ухвали суду касаційної інстанції не виконані.

Заяв про продовження встановленого судом процесуального строку станом на 11 лютого 2021 року від заявника не надходило.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини (зокрема у справі «Пономарьов проти України») сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до частини п`ятої, шостої статті 393 ЦПК України питання про залишення касаційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом десяти днів з дня надходження касаційної скарги. Питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом десяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення касаційної скарги постановляється ухвала.

Таким чином, на підставі статті 393 ЦПК України касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року необхідно визнати неподаною та повернути.

Одночасно суд має роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділення майна в натурі та припинення спільної часткової власності,визнати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко