Справа № 758/1531/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі судді Петрова Д.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АСАП», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щелков Денис Михайлович, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ліквідатором якого є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс», про оскарження державної реєстрації права власності,

У С Т А Н О В И В:

До Подільського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, яку він подав до подання позовної заяви до суду.

ОСОБА_1 у своїй заяві про забезпечення позову зазначає, що має намір звернутися до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «АСАП», треті особи: приватний нотаріус КМНО Щелков Д.М., ПАТ «Комерційний банк «Надра», ліквідатором якого є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ТОВ «Девелоп Фінанс», про оскарження державної реєстрації права власності, та забезпечити позов шляхом накладення арешту та заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 20,86 кв. м.

Заявник обґрунтовує заяву про забезпечення позову тим, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та завдати йому значної шкоди, оскільки є ризик повторного відчуження майна на користь третіх осіб.

Сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд дійшов висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року (справа № 183/5864/17-ц, провадження № 61-38692св18).

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункти 3-4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин не свідчить про необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову та про співмірність вказаного способу забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

З врахуванням викладеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту заявлених в майбутньому позовних вимог, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а його доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому, не надано доводів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, для забезпечення якого заявник просить вжити відповідні заходи.

Так, заявник просить заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому заявником не надано доказів щодо вартості вказаного майна на час звернення із позовом, що позбавляє суд можливості перевірити співмірність вказаних заходів забезпечення та заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи відсутність доказів співмірності заходів забезпечення позову змісту майбутніх заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання можливого рішення суду у майбутньому.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд,

У С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АСАП», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щелков Денис Михайлович, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ліквідатором якого є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс», про оскарження державної реєстрації права власності - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяД. В. Петров