РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м. Одеса Справа № 522/14232/20

Провадження № 2/522/977/21

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кузнецової В.В.

за участю секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Одеської обласної прокуратури (м.Одеса, вул. Пушкінська, 3), Державної казначейської служби України (м.Київ, вул. Бастіонна, 6) про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням органу державної влади ,-

ВСТАНОВИВ:

26.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням органу державної влади, відповідно до якого просить стягнути на його користь моральну шкоду, завдану незаконним рішення органу державної влади у розмір 500 000 грн. 00 коп. шляхом безспірного списання коштів з Державного бюджету України з єдиного казначейського рахунку, на якому обліковуються кошти Державного бюджету України.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він працював в органах прокуратури з вересня 2011 року по 02 квітня 2020 року. Наказом прокуратури Одеської області від 13 квітня 2017 року № 616-к його звільнено з посади прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури за одноразове грубе порушення вимог Законів України «Про прокуратуру», «Про запобігання корупції», правил прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його чесності та непідкупності органів прокуратури, на підставі п.п.5,6 ч.1 ст.43 Закону України «Про прокуратуру», ч.1 ст.8, ч.5 ст.9, ст.ст. 10,11 Дисциплінарного статуту прокуратури.

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 815/2641/17 за його позовною заявою до Прокуратури Одеської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року відмовлено у задоволенні його адміністративного позову до прокуратури Одеської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, скасованою постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року та прийнято по справі нову постанову, якою його адміністративний позов до прокуратури Одеської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено; визнано протиправним та скасовано наказ прокуратури Одеської області № 616к від 13 квітня 2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальні»; поновлено на посаді прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області Момотка Олександра Юрійовича; стягнуто з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 38 450 гривень 23 копійки.

Постановою Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року у адміністративній справі № 815/2641/17 касаційну скаргу заступника прокурора Одеської області залишено без задоволення, постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року залишено без змін. У вказаному судовому рішенні Верховний суд констатує, що наказ прокуратури Одеської області від 13 квітня 2017 року № 616к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» є протиправним.

Внаслідок прийняття незаконного рішення органом державної влади, яким в даному випадку є Прокуратура Одеської області, йому спричинено моральної шкоди, що виразилась у психологічних, душевних та моральних стражданнях.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 02.09.2020 року провадження по справі відкрито та призначено підготовче судове засідання на 05.10.2020 року.

05.10.2020 року у зв`язку з перебуванням судді Кузнецової В.В. на лікарняному підготовче судове засідання відкладене на 16.11.2020 року.

16.11.2020 року у зв`язку з неявкою в судове засідання представників відповідачів та неповідомленням про причини неявки підготовче судове засідання відкладене на 09.12.2020 року.

Ухвалою суду від 09.12.2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.02.2021 року.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача Одеської обласної прокуратури позов не визнала та просила відмовити у задоволенні позову. Також, 27.10.2020 року представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову та зазначено, що наказом Генерального прокурора від 03.09.2020 року №410 «Про окремі питання забезпечення початку роботи обласних прокуратур» перейменовано юридичну особу «Прокуратура Одеської області! На «Одеську обласну прокуратуру» без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Представник відповідача Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. 12.10.2020 року представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову, у зв`язку з необґрунтованістю.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював в органах прокуратури з вересня 2011 року по 02 квітня 2020 року, що підтверджується копією Трудової книжки.

Наказом прокуратури Одеської області від 13 квітня 2017 року № 616-к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року відмовлено у задоволенні його адміністративного позову до прокуратури Одеської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до прокуратури Одеської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено; визнано протиправним та скасовано наказ прокуратури Одеської області № 616к від 13 квітня 2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальні»; поновлено на посаді прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_1 ; стягнуто з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 38 450 гривень 23 копійки.

Постановою Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року у адміністративній справі № 815/2641/17 касаційну скаргу заступника прокурора Одеської області залишено без задоволення, постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року залишено без змін.

У вказаному судовому рішенні Верховний суд констатує, що наказ прокуратури Одеської області від 13 квітня 2017 року № 616к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» є протиправним.

Позивач вказує, що виходячи із викладених обставин, встановлених судовими рішеннями по справі №815/2641/17 рішення органу державної влади, яке видано Прокуратурою Одеської області у формі наказу, та яке було прийнято по відношенню до нього, являється незаконним.

Крім того зазначає, що внаслідок прийняття незаконного рішення органом державної влади, яким в даному випадку є Прокуратура Одеської області, йому спричинено моральної шкоди, що виразилась у психологічних, душевних та моральних стражданнях.

Також вказує, що незаконне рішення викликало в нього особливі переживання та душевні страждання, оскільки в подальшому даний наказ після його прийняття був доведений до колективу органів прокуратури Одеської області, зокрема й Білгород-Дністровської місцевої прокуратури, де він працював, тому він вимушений був сильно переживати через те, яка думка про нього може скластись серед колег.

Він вимушений був зазнати сильних душевних хвилювань та психологічних переживань через ту обставину, що серед колег та будь-яких інших представників нашого суспільства щодо нього могла скластись хибна думка про його причетність до умисного порушення ним антикорупційного законодавства, що дало змогу будь-якій особі ототожнити його з корупціонером, що шкодило його честі, гідності та діловій репутації, характеризувало його б як особистість з негативного боку.

Крім того, він зазначає, що зазнав сильних душевних страждань з огляду на те, що цим незаконним рішенням органу державної влади було порушені його права, факти порушення яких встановлено судовими рішенням, в тому числі й Верховним Судом.

Також, прийняття органом державної влади зазначеного незаконного наказу по відношенню до нього, призвело до того, що був порушений його звичайний спосіб життя, адже його було звільнено з роботи, він втратив можливість працювати за фахом та отримувати заробітну плату відповідно до зайнятої посади, рівня своєї кваліфікації та посадового окладу, що дуже його пригнічувало.

Крім того, він вимушений був докладати додаткових зусиль для відновлення своїх прав, звертаючись до суду з метою оскарження зазначеного Наказу прокуратури Одеської області, встановлення факту його незаконності та протиправності, поновлення своїх порушених прав, які завдані незаконним рішенням прокуратури Одеської області.

Також зазначає, що за весь цей час, він перебував у стані невизначеності, адже не знав, чи будуть поновлені його права, переживав через це ще більше, що завдавало ще сильніших душевних переживань внаслідок застосування по відношенню до нього незаконного рішення органу державної влади.

Стан невизначеності, хвилювання про це та постійні думки про застосування до нього незаконного рішення, призводили також до погіршення в нього внутрішньосімейної обстановки, він не міг, перебуваючи в пригніченому стані, достатньо часу приділяти членам своєї сім`ї. При цьому, він є одруженою людиною, в нього на утриманні та проживають з ним його малолітні діти.

Крім того, внаслідок застосування до нього незаконного наказу, погіршився й стан його здоров`я, він вимушений був звертатись до лікарів, почав палити та вживати алкоголь з метою приглушення своїх душевних страждань та переживань.

Також, вказує, що незаконне рішення органу державної влади відносно нього призвело до змін в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджали йому активному соціальному функціонуванню як особистості.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як передбачено ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 56 Конституції України гарантує, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, у інший спосіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Таким чином, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статями 1166, 1167 Цивільного кодексу України доказуванню підлягає: факт вчинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише ж наявності вини заподіювана шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Як вбачається з матеріалів справи Наказом прокуратури Одеської області від 13 квітня 2017 року № 616-к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури.

На виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2017 року наказом прокурора області від 07.12.2017 року № 2198к ОСОБА_1 було поновлено на посаді прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури з 14.04.2017 року.

Таким чином, позивача було поновлено на роботі через 8 місяців після звільнення.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідачів та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав суду Висновок експерта № 07/20 від 17.08.2020 року за результатами проведення психологічної експертизи, складеного судовим експертом Савостіним О.П..

Згідно зазначеного висновку у ОСОБА_1 є зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості і виникли внаслідок незаконного звільнення з органів прокуратури (наказ Прокуратури Одеської області від 13 квітня 2017 року № 616-к); ОСОБА_1 завдані страждання (моральна шкода) внаслідок його незаконного звільнення з органів прокуратури. Розмір грошової компенсації моральних страждань, спричинених ОСОБА_1 , може відповідати заявленим вимогам 400 000 грн. та буде залежати від часу, який буде витрачений позивачем на судовий розгляд справи, стану здоров`я ОСОБА_1 на час прийняття судового рішення та на інші значущі фактори, які можуть з`явитися як додаткові обставини під час розгляду справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані - встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захисту прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Наданий позивачем висновок від 17.08.2020 № 07/20 не є належним та допустимим доказом, оскільки позивача було звільнено 13.04.2017 року , а експертиза проводилась у серпні 2020 року, після спливу трьох років з моменту звільнення ОСОБА_1 .

За такий тривалий час зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах могли відбутися з різних підстав, і встановити достеменно причинно-наслідковий зв`язок зі звільненням, після спливу трьох років неможливо.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи 07.04.2019 ОСОБА_1 було затримано працівниками правоохоронних органів безпосередньо на місці вчинення злочину та повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 та ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України.

На думку суду зазначені події, які передували проведенню психологічної експертизи могли призвести до набагато більших змін в емоційному стані позивача, ніж звільнення три роки тому.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював необхідність ефективного захисту прав заявників. Наприклад, у п. 75 рішення від 05.04.2005 у справі «Афанасьєв проти України» (заява №38722/02) ЄСПЛ зазначає, що засіб захисту, який вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9).

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача та ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди.

Враховуючи ступінь моральних страждань, яких позивач зазнав внаслідок порушення його трудових прав, та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 в частині стягнення шкоди у розмірі 20 000 грн.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 в частині стягнення шкоди у розмірі 20 000 грн.

Керуючись ст. ст. 76, 77, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Одеської обласної прокуратури (, адреса: м.Одеса, вул. Пушкінська, 3), Державної казначейської служби України (, адреса: м.Київ, вул. Бастіонна, 6) про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням органу державної влади задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду, завдану незаконним рішенням органу державної влади, у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн шляхом безспірного списання коштів з Державного бюджету України з єдиного казначейського рахунку, на якому обліковуються кошти Державного бюджету України.

В задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений та підписаний суддею 12 лютого 2021 року.

Суддя В.В. Кузнецова