Справа № 522/4117/20
Провадження № 2/522/1958/21
02 лютого 2021 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.
при секретарі судового засідання Шеян І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Одеської товарної біржі про визнання дійсним договору купівлі-продажу,-
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Одеської товарної біржі в якому просила, визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 03 серпня 1993 року, а саме квартири АДРЕСА_1 укладеного на Одеській товарній біржі за № 171 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2020 року відкрито провадження по цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 16 липня 2020 року.
До суду 02 липня 2020 року від представника позивача надійшло клопотання про залучення додаткових доказів та клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.
У судове засідання 16 липня 2020 року з`явився представник позивача. Решта учасників до суду не з`явились, про час там місце розгляду справи повідомлялись. Про причини неявки суд не повідомляли. Судове засідання відкладено на 02 листопада 2020 року.
Судове засідання 02 листопада 2020 відкладено на 02 лютого 2021 року, з підстав знаходження судді на лікарняному.
У судове засідання 02 листопада 2020 року позивач не з`явився, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, проти ухвалення рішення суду в заочному порядку не заперечували. Решта учасників до суду не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомляли.
У судове засідання 02 лютого 2021 року позивач не з`явився, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Решта учасників до суду не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, у зв`язку з повторною неявкою відповідачі, неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позовну заяву, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 03 серпня 1993 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з іншого боку на Одеській товарній біржі, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна за № 171. На підставі вказаного договору купівлі-продажу позивач придбав квартиру АДРЕСА_1 .

Вказаний договір був укладений на Одеській товарній біржі та відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу» зареєстрований в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» реєстраційний номер № 171 від 13 серпня 1993 року. Договір не був нотаріально посвідчений, проте право власності за позивачем було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 7 жовтня 1993 року та записано в реєстрову книгу № 46 пр під реєстром № 865 стр. 196, що підтверджує реєстраційне посвідчення ОМБТІ від 07 жовтня 1993 року № 15062.

Судом також встановлено, що умови договору сторонами були виконані повністю, тобто позивач передав, а відповідачі прийняли грошову суму у розмірі 2000000 крб. за продаж вищевказаної квартири.

Позивач не має змоги розпорядитись вищевказаною квартирою у зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 03 серпня 1993 року за № 171.

Спірний договір був підписаний сторонами 03 серпня 1993 року, тобто у період дії ЦК Української РСР 1963 року, то застосуванню підлягають саме норми вказаного Кодексу.

На час укладення вищевказаного договору купівлі-продажу в грудні місяці 1993 року позивачу не було відомо, що правочин у відповідності до ст. 47 Цивільного Кодексу Української РСР (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. На теперішній час позивачі не мають можливості розпоряджатися своїм майном як належні співвласники, що порушує їх права.

Відповідно до ст. 4 ЦК Української РСР у редакції 1963 року - цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод.

В відповідності до ст. 41 ЦК Української РСР у редакції 1963 року угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1999 році.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України від 16 січня 2003 р. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 128 ЦК Української РСР у редакції 1963 року право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно ст. 224 ЦК Української РСР у редакції 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

За ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відхилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного й керуючись, ст. 47 ч. 2 ст. 227 ЦК України у редакції 1963 року, ст. 220 ЦК України в редакції 2003 року, ст. ст. 76- 81, 263-265, 268 ЦПК суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Одеської товарної біржі про визнання дійсним договору купівлі-продажу,- задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 171 від 03 серпня 1993 року, щодо квартири АДРЕСА_1 , укладеного на Одеській товарній біржі за 171 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення суду виготовлено 10 лютого 2021 року

Суддя Ю.Б. Свячена