Ухвала

01 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 442/6467/20

провадження № 61-6133св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Служба у справах дітей Дрогобицької районної державної адміністрації,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 04 березня 2021 року у складі колегії суддів: Ванівського О. М., Крайник Н. П., Мельничук О. Я.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Дрогобицької районної державної адміністрації, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми батьком.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 21 липня 2005 року між ним і

ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, який рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 березня 2018 року розірвано. Від шлюбу сторони мають двох спільних малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із відповідачкою. Після розірвання шлюбу відповідачка забрала дітей та змінила місце проживання, переїхавши на постійне місце проживання у АДРЕСА_1 , поряд із будинком батьків ОСОБА_1 , а він проживає у місті Києві, де проходить військову службу. ОСОБА_1 завжди піклувався про дітей та мав гарні відносини з ними, проте після розірвання шлюбу з колишньою дружиною вона чинить перешкоди йому та його батькам у вихованні та спілкуванні з доньками. Він добровільно сплачує аліменти на дітей щомісяця. Вважає, що доньки повинні проживати разом із матір`ю, однак він має рівні права та обов`язки з нею щодо виховання та утримання їхніх спільних дітей.

У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 просив:

- зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

- визначити такі способи його участі у вихованні дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 :

друга та четверта п`ятниця місяця з 18 год до 20 год;

щосуботи з 11 год до 19 год;

у святкові дні: 1 січня, Різдво, 8 березня, Великдень, а також день народження дитини, щорічно протягом трьох годин;

п`ять днів взимку, п`ять днів восени та двадцять днів влітку (під час шкільних канікул) для сумісного відпочинку дітей;

необмежене спілкування з дітьми засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку;

у дні побачень з дітьми забирати їх особисто з місця проживання на навчання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що:

- позивачем не надано суду будь-якого обґрунтування та доказів на підтвердження того, що мати (відповідачка) чинить йому перешкоди у побаченнях та спілкуванні з дітьми. У матеріалах справи наявна заява старшої доньки ОСОБА_3 , яка вказує, що вона не бажає спілкуватись та проводити зустрічі з батьком; стверджує, що його заява містить неправдиві відомості. Доводи відповідачки, викладені у відзиві на позовну заяву, підтверджуються поданими доказами;

- позивачу уже встановлено графік побачень із малолітньою дочкою органом опіки та піклування, який є обов`язковим для виконання. З огляду на цілі та сутність самого процесу побачення дітей з батьком суд першої інстанції не знайшов порушень прав дітей, або батька. Поки такий графік не скасований у суду відсутні підстави та відповідні докази для встановлення іншого графіку побачень;

- позивачем не обґрунтував суму витрат на професійну правничу допомогу. В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують сплату позивачем 15 000,00 грн.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Львівського апеляційного суду від 04 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 в особистому спілкуванні з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та участі в їх вихованні.

Визначено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення графіку для побачень та спілкування:

у другу та четверту п`ятницю місяця з 18.00 год до 20.00 год;

у другу та четверту суботу місяця з 11.00 год до 15.00 год;

у святкові дні: 1 січня, Різдво, 8 березня, Великдень, день народження дитини щорічно щонайменше протягом трьох годин;

п`ять днів взимку, п`ять днів восени та двадцять днів влітку (під час шкільних канікул) для відпочинку та оздоровлення дітей (узгодивши з матір`ю дитини);

необмежене спілкування з дітьми засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 840,80 грн судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:

висновком служби у справах дітей Дрогобицької районної державної адміністрації «Про визначення способу участі батька у вихованні дітей» від 19 жовтня 2020 року встановлено графік спілкування позивача з донькою ОСОБА_4 , однак у сторін у справі двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Графік спілкування позивача з донькою ОСОБА_3 не встановлювався. 21 вересня 2020 року ОСОБА_1 звертався до начальника служби у справах дітей Дрогобицької районної державної адміністрації із заявою про вжиття негайних заходів стосовно усунення перешкод у спілкуванні з малолітніми дітьми, тому неправильним є висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано суду будь-якого обґрунтування та доказів на підтвердження того, що відповідачка чинить перешкоди позивачу у побаченнях та спілкуванні з дітьми. Крім того, факт звернення позивача до суду з позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми батьком свідчить про те, що відповідачка чинить перешкоди позивачу у побаченнях та спілкуванні з дітьми. Враховуючи постійне проживання дітей разом із матір`ю, тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, обумовлення побачень батька з дитиною виключно бажанням дитини призведе до унеможливлення реалізації батьком своїх прав на участь у вихованні та побаченні з дітьми;

оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору з ОСОБА_2 належить стягнути на користь держави 840,80 грн судового збору;

адвокатом Гарницьким П. П. долучено до справи попередній розрахунок від 07 грудня 2020 року та квитанцію про сплату 10 000,00 грн. З урахуванням досліджених доказів колегія суддів зазначила, що витрати в сумі 10 000,00 грн не є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, предмет спору у даній справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Тому суд апеляційної інстанції вважав, що обґрунтованим розміром витрат на професійну правничу допомогу є 8 000,00 грн.

Аргументи учасників справи

Зміст та доводи касаційної скарги

12 квітня 2021 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 04 березня 2021 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що:

- суд першої інстанції, вивчивши в сукупності усі докази, які містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення сторін, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що вона як мати чинить перешкоди йому у побаченнях та спілкуванні з дітьми. Суд взяв до уваги заяву старшої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка висловила своє небажання спілкуватись та проводити зустрічі з батьком. Суд першої інстанції правильно встановив відсутність у дитини прихильності і бажання зустрічатися з її батьком. Суд також урахував її пояснення, підтвердженні належними доказами, про те, що у молодшої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявний діагноз рецидивуючий бронхіт; про те, що ОСОБА_4 навчається на відділі спортивної акробатики з 01 вересня 2020 року, заняття проходять тричі на тиждень з 16:30 до 18:00 та під час канікул; дитина відвідує заняття логопеда двічі на тиждень; донька навчається у Центрі Інтеграційного Розвитку «Світлиця», заняття в якій проходять тричі на тиждень та в центрі іноземних мов «ЕVerest», заняття в якому проходять двічі на тиждень;

- 21 вересня 2020 року позивач звертався до служби у справах дітей Дрогобицької районної державної адміністрації з заявою щодо надання органом опіки та піклування висновку про встановлення днів та годин зустрічей з малолітніми дітьми. Орган опіки та піклування визначив порядок участі у вихованні дитини ОСОБА_4 , однак відповідач його фактично не дотримується. На сьогоднішній день в інтересах дітей доцільною є її присутність при спілкуванні дітей з батьком (за умови їх бажання), оскільки з нею вони почувають себе більш захищено і впевнено;

- позивач не довів, що вона чинить йому перешкоди у зустрічах з дітьми. Незважаючи на те, що позивач звертався із відповідною заявою до органу опіки та піклування, висновком служби у справах дітей фактів вчинення йому перешкод у спілкуванні та вихованні дітей не встановлено;

- суд апеляційної інстанції всупереч висновку органу опіки та піклування ухвалив рішення на власний розсуд, дозволивши позивачу зустрічі з дітьми, причому обома дітьми, всупереч волі самої дитини та без супроводу їх матері;

- апеляційний суд не врахував її відзиву на апеляційну скаргу, не розглянув її клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції;

- позивач не довів належними доказами заявлений розмір витрат на правничу допомогу.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 21 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 24 листопада 2021 року справу призначено досудового розгляду у порядку письмового провадження у складі колегії із п`яти суддів.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 21 квітня 2021 року вказано, що доводи касаційної скарги містять підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, що неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Зазначено, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 754/9026/16-ц, від 27 січня 2021 року у справі № 752/9697/19, від 02 жовтня 2020 року у справі № 752/12342/14-ц, що судове рішення ухвалено з порушенням пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України.

Фактичні обставини

Суди встановили, що ОСОБА_7 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 березня 2018 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Цим же рішенням з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дочок у твердій грошовій сумі по 2 000 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення повноліття.

Висновком служби у справах дітей Дрогобицької районної державної адміністрації «Про визначення способу участі батька у вихованні дітей» від 19 жовтня 2020 року надано можливість батькові ОСОБА_1 бачитись та спілкуватись з дочкою ОСОБА_4 (перших два місяці в присутності матері ОСОБА_2 ): другу та четверту п`ятницю місяця з 18.00 год до 20.00 год; другу та четверту суботу місяця з 11.00 год до 15.00 год; у святкові дні - 1 січня, Різдво, 8 березня, Великдень, день народження дитини щорічно щонайменше протягом трьох годин; п`ять днів взимку, п`ять днів восени та двадцять днів влітку (під час шкільних канікул) для відпочинку та оздоровлення дитини (узгодивши з матір`ю дитини); необмежене спілкування з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку.

Позиція Верховного Суду

У пункті 5 частини першої статті 396 ЦПК України зазначено, що суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Аналіз пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України свідчить, що якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилалася особа у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними, то касаційне провадження закривається.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року в справі № 373/1281/16-ц (провадження № 14-128цс18) зазначено, що «під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин».

У справі, що переглядається, позивач звернувся з позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми батьком. Позов мотивував тим, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, що було підставою для його звернення до органу опіки та піклування з відповідною заявою. Орган опіки та піклування визначив способи його участі як батька у вихованні молодшої доньки. Вважав, що має рівні із відповідачкою права щодо участі у вихованні дітей.

У справі № 754/9026/16-ц (провадження № 61-5215св19) позивач звернувся до суду з позовом про визначення способу участі батька у вихованні дитини. Свої вимоги обґрунтовував тим, що після розірвання шлюбу відповідачка систематично перешкоджає йому у виконанні обов`язків щодо виховання дитини, у спілкуванні з нею та її вихованні, чим, як він вважав, грубо порушує його права та права дитини, зокрема, право дитини на особисте спілкування з батьком. Орган опіки та піклування визначив способи участі батька у вихованні дитини. Відповідно до висновку психологічного обстеження дитини психологом надано рекомендації: батькам скористатись сімейною медіацією з метою налагодження конструктивної комунікації між собою для вирішення питань, пов`язаних з вихованням дочки; поступове налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності дочки до батька шляхом їхніх зустрічей, які мають відбуватись за присутності матері або іншої третьої особи, яка є безпечної для дитини; зустрічі мають відбуватись у спокійній та безпечній атмосфері; після налагодження довірливих стосунків батька з дитиною розглянути питання про встановлення стабільного графіку зустрічей, який враховуватиме бажання та інтереси дитини.

У справі № 752/9697/19 позивачка звернулася до суду з позовом про зміну порядку участі батька (відповідача) у вихованні дітей та спілкування з ними. Зазначала, що встановлений судовим рішенням порядок участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними систематично порушується батьком дітей ОСОБА_2 та не відповідає інтересам дітей. Відповідач у присутності дітей грубо поводив себе стосовно до неї та нет виконував своїх батьківських обов`язків під час зустрічей з дітьми. На час визначення порядку участі у виховання та спілкуванні з малолітніми дочками їм було по 1,5 роки та діти не могли вільно висловлювати власні погляди і бажання. Станом на день пред`явлення цього позову вік дітей 4,9 роки і за цей час змінилися життєві обставини. 26 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації зі скаргою на безвідповідальне ставлення батька до дітей, який фактично залишав їх без догляду та піклування, погано розуміє, як потрібно поводитись із маленькими дітьми і як за ними потрібно доглядати. Також зазначала, що ОСОБА_2 погано впливає на психоемоційний стан їхніх малолітніх дітей. 18 липня 2018 року позивачка звернулась до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві із заявою про те, що ОСОБА_2 , прийшовши до місця роботи позивачки, де вона перебувала разом із дітьми, ввірвався до приміщення та погрожував силоміць забрати дітей. Також на очах у дітей допускав неналежну в соціумі поведінку стосовно неї. Відповідно до висновку за результатами психологічного дослідження дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , складеного 19 квітня 2019 року практичним психологом ОСОБА_6 , для дівчат постать батька ОСОБА_2 є джерелом негативних переживань (тривожність, напруження, дискомфорт), він є агресивно налаштованим, загрозливим об`єктом. Необхідною й обов`язковою умовою подальшого контактування малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з їхнім батьком ОСОБА_2 є реабілітація образу батька у сприйнятті дітей й налагодження їх дитячо-батьківських стосунків. Відновлення позитивного образу батька ОСОБА_2 вимагає, в першу чергу, від нього самого відмови від його конфліктної (ворожої стосовно ОСОБА_1 ) позиції, зміни манери спілкування з доньками та їх матір`ю. Допоки контакт батька з дітьми буде мати травматичний вплив на них і викликати у них напруженість, емоційний дискомфорт, тривогу, а надто страх перед реакціями і поведінкою батька, спілкування з батьком залишатиметься небажаним для дітей.

У справі № 752/12342/14-ц позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити психологічний тиск на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, на теми зустрічей з батьком - ОСОБА_1 , а також зобов`язати не чинити обмежень з приводу прояву ОСОБА_3 власних почуттів до батька - ОСОБА_1. Згідно з висновком експерта Житомирського відділення КНДІСЕ від 29 травня 2013 року, який надано позивачем до матеріалів справи на дослідження, в тому числі, з відео та аудіо файлів можна зробити висновок, що поведінкові та емоційні прояви ОСОБА_2 , особливості її спілкування з ОСОБА_3 на теми його зустрічей з батьком розцінюються, як здійснення психологічного впливу на дитину. Оцінка ОСОБА_3 сімейної ситуації (конфлікт між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , об`єктом якого є дитина) має залежність від впливу з боку матері, що зумовлено віковими особливостями дитини та його залежністю від ОСОБА_2 . Це виражається у поступовій зміні ставлення дитини до батька (в межах наданих відео та аудіо файлів): прояв до батька довіри, доступність контакту, швидкість залучення до ігрової ситуації, невимушеність під час спілкування за відсутністю матері (2009-2010 роки); прояв скутості, знервованості, страху під час спілкування у присутності матері, але доступність контакту (2010 рік); пізніше - категоричне заперечення дитиною свого родинного зв`язку з батьком та повідомлення, що тепер у нього є « ОСОБА_5 » і дідусь; доступність контакту під час спілкування з батьком за відсутності матері (2011 рік); в подальшому - відгородженість від батька, ігнорування його особи, категоричне небажання спілкуватись у присутності матері (2012 рік). З наданих матеріалів можна зробити висновок, що відношення сина до батька з перебігом часу погіршується внаслідок впливу матері на дитину. Відповідно до відповіді Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 27 жовтня 2014 року на запит служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації вбачається, що психологом вказаного Центру проводилась робота з малолітнім ОСОБА_3 із застосуванням арт-терапевтичних методів діагностики, в ході якої було виявлено, що хлопчик любляче відноситься до своєї матері, розказує, як вона йому допомагає з шкільними уроками, як вони грають разом в ігри. Дитина комфортно почуває себе в родині, з захопленням розповідає про свою сестричку та про вітчима ОСОБА_5 , якого він називає батьком і який є для нього добрим і люблячим. На запитання «Як звати твого батька?» ОСОБА_3 відмовляється відповідати, сказав, що забув. Зі слів дитини, він був би радий, якби ОСОБА_1 не з`являвся в його житті, говорячи про нього в третій особі, застосовуючи слово «він». На запитання «Чому?» хлопчик пояснює: «Тому що я його не люблю і він ображає маму». На запитання «Які в тебе спогади про батька?» розповів: «Він брав мене з собою, але мені не було з ним добре». Щодо здійснення тиску матір`ю на дитину можна сказати, що тиск не здійснюється, так як дитина висловлює свої почуття до батька в однині та чітко характеризує своє ставлення до батька, свою думку висловлює від свого імені.

Таким чином, у зазначених справах, на які міститься посилання у касаційній скарзі, не є тотожними предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також є різним матеріально-правове регулювання спірних відносин зі справою, що переглядається.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

З урахуванням того, що після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України Верховним Судом встановлено, що висновки щодо застосування норми права, які викладені у постановах Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 754/9026/16-ц, від 27 січня 2021 року у справі № 752/9697/19, від 02 жовтня 2020 року у справі № 752/12342/14-ц, та на які посилалася особа у касаційній скарзі, стосуються правовідносин, які не є подібними, то суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження.

Керуючись статтями 260, 396, 400 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 04 березня 2021 року у справі № 442/6467/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Дрогобицької районної державної адміністрації, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми батьком.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук