Справа № 487/3526/21
Провадження № 22-ц/812/2238/21
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 грудня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Крамаренко Т.В., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання - Горенко Ю.В.

за участі представника стягувача - Демченко Н.В.,

боржника ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_3

на ухвалу Заводського районного суду міста Миколаєва від 19 жовтня 2021 року, постановлену у приміщені цього ж суду головуючим суддею Сухаревич З.М., повний текст складено 21 жовтня 2021 року, за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу виданого Заводським районним судом м. Миколаєва від 02 червня 2021 року по справі №487/3526/21,-

В С Т А Н О В И В:

26 травня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

02 червня 2021 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ за яким з ОСОБА_1 на корись ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частити з усіх видів заробітку(доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 26 травня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

27 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленим обставинами.

Обґрунтовуючи заяву вказувала, що 02 червня 2021 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ по справі №487/3526/21 про стягнення з неї на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання заяви 26 травня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Однак, при постановленні судового наказу суду не були відомо те, що з березня 2021 року вона вимушена винаймати житло, де проживає разом з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 . Діти повністю знаходяться на її утриманні.

Крім того, 05 травня 2021 нею подано позов про стягнення аліментів з ОСОБА_3 , перше судове засідання призначене на 18 жовтня 2021 року.

Вважає, що вимоги ОСОБА_3 про стягнення з неї аліментів повністю необґрунтовані, оскільки діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні.

Вищенаведені обставини є нововиявленими в розумінні положень ст.423 ЦПК України, оскільки під час розгляду заяви про видачу судового наказу, враховуючи особливий порядок розгляду таких заяв, вказані обставини не були предметом дослідження, ним не надалась оцінка, тоді як вони впливають на висновки суду під час винесення судового наказу. Більш того, при винесені судового наказу не розглядається обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_1 просила скасувати судовий наказ Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 червня 2021 року по справі № 487/3526/21 за нововиявленими обставинами та у задоволенні заяви ОСОБА_3 про видачу судового наказу відмовити.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2021 року, з врахуванням ухвали цього ж суду від 21 жовтня 2021 року про усунення описки, заяву боржника ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами задоволено.

Судовий наказ, виданий 02 червня 2021 року Заводським районним судом м. Миколаєва по справі № 487/3526/21 провадження № 2-н/487/818/21 за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на дітей, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання заяви 26 травня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття та стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави судового збору у розмірі 227,00 гривень - скасовано.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на дітей - відмовлено.

Задовольняючи заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір про стягнення аліментів на утримання дітей сторін. Необхідною передумовою виникнення права батьків на отримання аліментів на утримання дитини є проживання дитини з тим із батьків, з яким проживає дитина.

Вказані обставини не були враховані судом при видачі судового наказу.

Ця обставина є істотною і такою, що суттєво впливає на юридичну оцінку обставин справи та відповідно на прийняте судове рішення.

За такого, зважаючи на те, що на час звернення ОСОБА_3 до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, у останнього не вбачалося виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою ним було подано заяву про видачу судового наказу, в той час, як наявність таких обставини є підставою для відмови у видачі судового наказу (п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України).

Не погоджуючись із такою ухвалою ОСОБА_3 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти постанову про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність цих обставин, які суд визнав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема зазначав, що 18 жовтня 2021 року він звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що його адвоката Демченко Н.В. було затримано та їй пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а в якості запобіжного заходу взято під варту. Йому необхідно був час для залучення іншого адвоката, який би зміг належним чином представляти його інтереси у суді. Однак, він був фактично позбавлений можливості мати представника у судовому засіданні.

Крім того, суд першої інстанції відмовив йому у клопотанні про виклик свідків. Вказане є порушенням права сторони доводити свою правову позицію.

Також суд першої інстанції помилково залишив без оцінки пояснення ОСОБА_1 щодо наявності лише підписів свідків у актах без вказівки їх прізвищ, пояснення свідків ОСОБА_1 не збігаються за суттю із актом про не проживання.

Боржник не надала суду доказів, які б підтверджували, що діти з квітня 2021 року перебувають на її утримані, в той час, коли ним надано низку таких.

Правом на подачу відзиву ОСОБА_1 на час перегляду справи не скористалася.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 адвокат Демченко Н.В. апеляційну скаргу підтримала, просила про її задоволення.

ОСОБА_1 та її представник адвокат Українець С.В. апеляційну скаргу не визнали, просили залишити її без задоволення, а судове рішення без змін. Суду ОСОБА_1 пояснила, що діти проживали та проживають на теперішній час з нею, і перебувають на її утриманні.

Стягувач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що в силу приписів ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджаю розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скарга задоволенню не підлягає.

Звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу ОСОБА_3 зазначав про те, що діти проживають з ним.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, вказувала на те, що на момент видачі судового наказу існували обставини, які не були встановлені судом, а саме, наявність спору про сплату аліментів та їх розмір, а також те, що вона з дітьми не проживають разом із стягувачем.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 02 червня 2021 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ по справі №487/3526/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання заяви 26 травня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

ОСОБА_1 з березня 2021 року виїхала з квартири разом із дітьми, де проживала разом з ними та ОСОБА_3 та проживає за іншою адресою винаймаючи житло.

05 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду м . Миколаєва з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей, яке було призначено до розгляду на 18 жовтня 2021 року.

Отже, боржнику ОСОБА_1 на час видачі судового наказу не було відомо, та не могло бути відомо, про звернення із такою заявою її чоловіка ОСОБА_3 та надання ним на підтвердження своїх вимог доказів про проживання дітей із ним, коли нею, як матір`ю дітей, надані інші письмові докази на підтвердження постійного проживання дітей з нею та наявність спору про право на аліменти, що апріорі, виключало видачу судового наказу на користь заявника, так як ця обставина відноситься до істотних обставин справи.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що наведені заявником обставини є нововиявленими, оскільки під час розгляду заяви про видачу судового наказу, враховуючи особливий порядок розгляду цих заяв, вказані обставини не були предметом дослідження суду.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із частиною восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Згідно з частиною 7 статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Отже, визначеними законом способами захисту порушеного права боржника у випадку видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 4 частини першої статті 161 ЦПК України) є подання позову про зменшення розміру аліментів або звернення до суду із заявою про перегляд такого судового наказу за нововиявленими обставинами.

При цьому такий судовий наказ (відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу) не підлягає оскарженню в апеляційному порядку відповідно до норм ЦПК України. Боржник також не має права подати заяву про скасування судового наказу.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Суд першої інстанції правильно констатував, що під час розгляду заяви про видачу судового наказу, враховуючи особливий порядок розгляду цих заяв, обставини, на які посилалася ОСОБА_1 у заяві про скасування судового наказу за нововиявленими обставинами, а саме наявність спору про право на аліменти, так як діти проживають з нею, не були і не могли бути предметом дослідження суду, оскільки встановлена процедура видачі судового наказу виключає процесуальну можливість боржника заперечити проти заявленої вимоги, навести свої доводи та представити відповідні докази. В свою чергу наведені боржником обставини мають істотне значення для вирішення питання стягнення аліментів на дітей.

Водночас відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства, серед іншого, є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, при розгляді вказаної справи, з метою належного виконання судом покладеного на нього цивільним процесуальним законодавством обов`язку щодо здійснення захисту порушеного права заявника, суд, встановивши наявність обставин, які суттєво впливають на прийняте судом рішення, застосувавши принципи справедливості, добросовісності та розумності, правильно ухвалив рішення про скасування судового наказу та відмову у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_3 .

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 15.01.2020 року у справі № 554/325/16-ц, від 28.10.2020 року у справі № 552/1290/20.

В свою чергу апелянт не позбавлений права вирішити спір щодо стягнення аліментів у позовному провадженні.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не задовольнив клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з затриманням та взяття під варту його адвоката, а як наслідок істотно порушив норми процесуального права щодо права сторони по справі мати представника, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що у своєму клопотанні ОСОБА_3 вказує про обізнаність щодо затримання його адвоката 13 жовтня 2021 року із СМІ. А тому, з врахуванням дати призначення судового засідання на 19 жовтня 2021 року, він не був позбавлений можливості скористатися своїм правом та звернутися за правовою допомогою до іншого адвоката. Більш того, стягувач особисто не був позбавлена можливості з`явитися у судове засідання.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на не можуть бути підставою для скасування по суті правильного судового рішення.

На підставі викладеного, судове рішення є законним і обґрунтованим, та таким, що не підлягає скасуванню. З врахуванням наведеного підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Зважаючи на результати перегляду справи судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала скаргу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.В. Крамаренко

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 08 грудня 2021 року.