Номер провадження: 22-ц/813/8809/21
Номер справи місцевого суду: 521/4820/19
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у справі за позовом ОСОБА_5 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 про встановлення факту батьківства, визнання права власності, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Мазун І.А. 27 квітня 2021 року у м. Одеса, -

встановила:

У березні 2019 року ОСОБА_5 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 про встановлення факту батьківства, визнання права власності (т. 1 а.с. 2-3).

В обґрунтування позову ОСОБА_5 посилалася на те, що з ОСОБА_9 вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах та вела спільне господарство з 2005 року до дня його смерті - до ІНФОРМАЦІЯ_1 . В Україні вони шлюб не реєстрували, оскільки він був у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 . Шлюб був зареєстрований в Афганістані, однак, цей шлюб не міг бути дійсним в Україні, так як у чоловіка вже була офіційно інша дружина. У вказаному свідоцтві про шлюб безпосередньо вказано про наявність у ОСОБА_5 та ОСОБА_9 двох спільних дітей: ОСОБА_10 , 2010 р.н., та ОСОБА_11 , 2012 р.н.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_12 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 - син ОСОБА_13 , Імена ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 - є тотожними. Вказаний доказ підтверджує батьківство ОСОБА_9 щодо дітей.

Батьком дітей спочатку був записаний рідний брат чоловіка позивача - ОСОБА_17 . Рішенням Малиновського райсуду м. Одеси від 14 грудня 2016 р., справа №521/17349/16-ц та постановою апеляційного суду Одеської області від 03 травня 2018 р., відомості про ОСОБА_17 , як про батька дітей, було виключено. Були видані повторні свідоцтва про народження дітей, у яких записи про батька дітей у Книзі реєстрації народжень були вчинені в порядку ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. ОСОБА_9 за життя завжди визнавав себе батьком ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , відкрито проявляв визнання ним батьківства, виховував дітей, піклувався про них, матеріально утримував.

У позивача зберіглася велика кількість спільних фотографій, на яких вона з чоловіком та дітьми. За життя чоловік хотів зареєструвати на своє ім`я наших дітей, однак, не встиг це зробити, так як захворів та помер від раку 30 серпня 2016 р. Після смерті ОСОБА_9 залишилась спадщина, прийняти яку сини не можуть, так як їх батько не встиг подати до органу РАГСу заяву про своє батьківство. Оскільки померлий є біологічним батьком ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а іншим способом підтвердити батьківство ОСОБА_5 не може, за даних обставин остання звернулася з даним позовом до суду.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2021 року позов ОСОБА_5 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було задоволено частково. Встановлено факт, що батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . В задоволенні інших позовних вимог відмовлено (т.2 а.с. 68-72).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати, та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 про встановлення факту батьківства, визнання права власності на спадщину відмовити, в іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (т. 2 а.с. 75-79).

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_9 , який, відповідно до Висновку експерта № 32 КУ «Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи» від 26 травня 2020р. є батьком ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та ОСОБА_9 - є різними особами, що не було враховано судом першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2016р. позовні вимоги ОСОБА_17 до ОСОБА_5 про оспорювання батьківства було задоволено. Виключено із актового запису №346 від 26 жовтня 2010 року про народження ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчиненого відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції відомості про батька ОСОБА_17 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_5 . Виключено із актового запису №2172 від 14 березня 2012 року про народження ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції відомості про батька ОСОБА_17 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_5 . (т.1 а.с.17-18)

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 03 травня 2018 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2016 року було змінено. Виключено з мотивувальної частини рішення суду висновки про те, що ОСОБА_9 є батьком дітей ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В іншій частині рішення суду залишено без змін. (т.1 а.с.19).

Також у матеріалах справи міститься копія Свідоцтва про шлюб, виданого Вищим Судом Ісламської Республіки Афганістан 17 жовтня 2016р., яким посвідчено шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , в якому серед іншого зазначено, що від даного шлюбу є діти ОСОБА_10 , 6 років в 2016 році, та ОСОБА_11 , 4 роки в 2016 році (том 1 а.с. 10-11, 12-13)

Однак, відповідний шлюб не міг бути зареєстрований на території України, оскільки 23 лютого 1985 року між ОСОБА_20 та ОСОБА_21 було укладено шлюб, про що свідчить Свідоцтво про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи (том 1 а.с. 72).

Від даного шлюбу народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (том 1 а.с. 75,76,77).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого міститься в матеріалах справи. (том 1 а.с. 16)

Як зазначено позивачем в позовній заяві, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 перебували у фактичних шлюбних відносинах та вели спільне господарство починаючи з 2005 року і до дня смерті останнього. Зазначені обставини не спростовані та не піддавалися сумніву, оскільки доказів протилежного суду першої інстанції надано не було.

В даних відносинах, зі слів позивача, народилися діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

У відповідності до ч. 2, ч. 3 ч. 4 ст. 128 Сімейного кодексу України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 постановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини (п. 6 постанови пленуму). Відповідно до статей 213,215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено) (п. 9 постанови Пленуму).

Згідно ч.1 ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Частиною 2 ст. 128 СК України передбачено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачі звернулися до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоусової Н.В. із заявами про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та нотаріусом була заведена спадкова справа №14/2016, копія якої наявна в матеріалах справи. При цьому, у матеріалах цієї спадкової справи відсутня заява позивача, яка виступає в інтересах своїх дітей, про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 . (т.1 а.с.70-114)

Постановою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоусової Н.В. від 06 квітня 2017р. відмовлено ОСОБА_8 у отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_9 у зв`язку з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини. (т.1 а.с.7)

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2018р. встановлено, що ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_8 та визначено Султані Дохтар Шах додатковий строк для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом трьох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили. (т.1 а.с.179-182)

Постановою Одеського апеляційного суду від 21 березня 2019 р. рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2018р. було скасовано в частині визначення ОСОБА_8 додаткового строку для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини та ухвалено постанову, якою у задоволенні цієї частини позовних вимог відмовлено (т.1 а.с.183-187).

Постановою Верховного Суду від 16 жовтня 2019 р. постанову Одеського апеляційного суду від 21 березня 2019р. в частині вирішення позовних вимог про визначення додаткового строку для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини було скасовано, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2018р. в цій частині залишено в силі (т .1 а.с.188-195).

В матеріалах справи наявні копії актового запису про народження ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчиненого відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції відомості №346 від 26 жовтня 2010р., та про народження ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції №2172 від 14 березня 2012 року, в яких є виправлення та зазначено в графі «по - батькові» - ОСОБА_22 , у графі «відомості про батька» - ОСОБА_9 на підставі ст..135 Сімейного кодексу України, підстава заява матері (т.1 а.с.135,138).

Згідно Висновку експерта № 32 КУ «Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи» від 26 травня 2020р. молекулярно-генетичним аналізом ДНК, встановлено, що ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , може являтися біологічним батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженої громадянкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з ймовірністю 99,99999%, батьківство практично доведене, а також встановлено, що ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , може являтися біологічним батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженої громадянкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з ймовірністю 99,99999%, батьківство практично доведене (том 1 а.с. 160-169).

Представником відповідачів не було заявлено клопотання про призначення повторної чи додаткової експертизи.

Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття; позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_5 про визнання батьківства є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, у зв`язку із чим вони підлягали задоволенню.

Що стосується позовних вимог щодо визнання права власності на спадщину, то суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні відповідної вимоги, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі частини п`ятої статті 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Згідно частин 1,4 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5 від імені своїх неповнолітніх дітей не зверталася із відповідною заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса та не отримувала відмову в оформленні права на спадщину. Крім того, оскільки суд прийшов до висновку про те, що померлий ОСОБА_9 дійсно являється батьком малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , то, відповідно, зазначені особи є такими, що прийняли спадщину після смерті свого батька, що не позбавляє позивача права звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отримати свідоцтво на частку майна, яке належало померлому.

Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Таким чином, вимоги щодо визнання права власності на спадщину в даному випадку є передчасними, а тому такими, що не підлягали задоволенню.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_9 , який, відповідно до Висновку експерта № 32 КУ «Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи» від 26 травня 2020р. є батьком ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та ОСОБА_9 - є різними особами, що не було враховано судом першої інстанції.

Колегія суддів зауважує, що наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами доведено факт батьківства ОСОБА_9 щодо малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , і наявність арифметичної помилки у написанні прізвища ОСОБА_9 , зробленої експертом при складанні Висновку № 32 КУ «Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи» від 26 травня 2020р., на доведеність факту батьківства померлого не впливає.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2021 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 06 грудня 2021 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе