ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-о/753/109/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ПОСТАНОГОВІЙ О.І.

за участю

заявника ОСОБА_1 ;

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_2 та Новоайдарського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про встановлення фактів смерті

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - заявник, ОСОБА_1 ) звернувся доДарницького районного суду м. Києва з заявою в порядку окремого провадження, заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Новоайдарський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), про встановлення факту смерті осіб.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що на праві спільної власності ОСОБА_3 (батько), заінтересованій особі - ОСОБА_2 (мати) та заявнику - ОСОБА_1 (син), належить квартира АДРЕСА_1 . Під час військових дій, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 переїхали до міста Ростов-на-Дону, Ростовська область, Росія. Так, тітка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Щастя Луганської області Української ССР, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить запис в акті про смерть №4352, зареєстрований в міському (Кіровському) відділу ЗАГС міста Ростов-на-Дону, та підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 30 квітня 2015 року, батько заявника - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження с. Н.Олександрівка, Краснодонського району, Ворошиловградської області, Україна, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить запис в акті про смерть №57, зареєстрований в міському (Кіровському) відділу ЗАГС міста Ростов-на-Дону та підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 04 січня 2016 року. Заявник зазначає, що на звернення до Військово-цивільної адміністрації міста Щастя Новоайдарського району Луганської області з заявою про зняття з реєстрації покійних ОСОБА_4 та ОСОБА_3 отримав відмову у знятті з реєстрації померлих осіб, оскільки не було подано необхідних документів, а саме: не надано повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку. Так, заявник зазначає, що задоволення заяви має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України та оформлення спадкових справ після смерті батька, та зняття з реєстрації тітки та батька.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2020 року прийнято до провадження дану справу, здійснено необхідні заходи згідно Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав в повному обсязі, просить її задовольнити.

В судове засідання заінтересовані особи не з`явилися, про час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Вислухавши доводи заявника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з наступних підстав.

Відповідно до роз`яснень пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення, постановлене у справі про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно відповідати вимогам статей 203, 275 ЦПК. Суд повинен також навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлений факт.

Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Судом встановлено, що заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а. с. 5).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить запис в акті про смерть №57, зареєстрований в міському (Кіровському) відділу ЗАГС міста Ростов-на-Дону та підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 04 січня 2016 року (а. с. 7).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить запис в акті про смерть №4352, зареєстрований в міському (Кіровському) відділу ЗАГС міста Ростов-на-Дону, та підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 30 квітня 2015 року (а. с. 8).

Листом Новоайдарського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) від 26 серпня 2020 року, заявнику було відмовлено в державній реєстрації смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки смерть вказаних осіб вже зареєстрована на території Російської Федерації, та є законною ( а. с. 14).

Згідно чч. 1,2 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Відповідно до частини 1 ст. 3 вищевказаного Закону державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього закону, ЦК України, СК України, інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 3 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

За змістом п. 8 ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час при неможливості зареєструвати факт смерті в органах запису актів цивільного стану.

Відповідно до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, підписаної у м. Мінську 22.01.1993 року, Російська Федерація відноситься до держав (установ юстиції) учасниць СНД, з якими врегульовано відносини компетентних органів держав у цивільних, сімейних та кримінальних справах.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право», документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Разом з цим, відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, документи, складені іноземною мовою, подаються для державної реєстрації актів цивільного стану разом з їх перекладами на українську мову, засвідченими в установленому порядку. Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 відсутні, оскільки з наданих суду письмових доказів вбачається, що факт смерті громадян Російської Федерації - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вже підтверджено свідоцтвами про смерть, що зареєстровані в міському (Кіровському) відділу ЗАГС міста Ростов-на-Дону, є законним та безспірним доказом факту смерті.

На підставі викладеного та керуючись стст. 10, 60, 208, 209, 213, 214, 215, 218, 234, 235, 256, 259, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні вимог ОСОБА_1 про встановлення фактів смерті - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.