Справа №: 702/79/21
Провадження №: 2-з/702/3/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про повернення заяви

12 лютого 2021 року м. Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Мазай Н.В., розглянув матеріали провадження № 2-з/702/3/21 у цивільній справі №702/79/21 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Статтею 117 ЦПК України визначено вимоги до заяви про забезпечення доказів.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що вона не відповідає вимогам ст. 117 ЦПК України та виходить з наступного.

Відповідно до п. 4, 5 ч.1 ст.117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини для доказування яких вони необхідні; обгрунтування необхідності забезпечення доказів.

В порушення зазначених норм, заявник не обгрунтував необхідності забезпечення доказів, а саме: не зазначив обставини для доказування яких необхідні забезпечувані докази; не обґрунтував необхідності забезпечення доказів, тобто не зазначив підстав які б дозволили припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відповідно до ч. 4 ст.117 ЦПК України, яка є спеціальною нормою у спірних правовідносинах, суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, таке право не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В свою чергу, практика Європейського суду з прав людини, також, виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З огляду на вказане, враховуючи недотримання ОСОБА_1 вимог ст. 117 ЦПК України, які описані вище, суд вважає, що наявні достатні підстави для повернення заяви про забезпечення доказів заявнику.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що повернення заяви не позбавляє його права звернутися до суду з заявою про забезпечення доказів повторно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 116, 117, 353 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в Черкаський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (з дня вручення копії ухвали).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.В. Мазай