Справа № 697/2319/20
Провадження № 2/697/183/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Колісник Л.О.

за участю секретаря судового засідання Титар Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Канів Черкаської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини та неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини та неповнолітньої дитини, в якому вказала, що 08.05.2019 сторони зареєстрували шлюб у Христинівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Під час шлюбу в них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з позивачкою і повністю перебуває на її утриманні. За досить довгий період та і на теперішній час відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає, незважаючи на неодноразові її звернення. Відповідач цілком здоровий та працездатний, має можливість заробляти грошові кошти. Інших дітей, окрім їх доньки, а також непрацездатних батьків відповідач не має, аліментів нікому не платить, тому він має змогу сплачувати аліменти на утримання їх спільної дитини.

Просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною вісімнадцяти років та на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення донькою ОСОБА_5 трьохрічного віку; також просить стягнути судові витрати.

Позивач в судове засідання не з`явилася, направила до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник позивача адвокат Бовшик М.Ю. в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач, повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи в судове засідання, призначене на 11.02.2021, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав, надав до суду відзив про часткове визнання позову. Часткове визнання позову відповідач обгрунтовує тим, що він безробітний, отримує соціальну допомогу, внаслідок ряду хронічних хвороб потребує постійного підтримання життєдіяльності свого організму, визнає розмір стягуваних аліментів на дитину в розмірі, який не може перевищувати мінімального гарантованого розміру в сумі 960,50 грн. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини пояснив, що він не має фінансової можливості надавати позивачу матеріальну допомогу, оскільки під час проходження строкової служби в армії йому було діагностовано ряд хвороб, внаслідок чого він був визнаний непридатним до військової служби у мирний час і обмежено придатним у воєнний час, а також потребує постійного нагляду лікаря та амбулаторного і стаціонарного лікування. Щодо клопотання про стягнення витрат на правову допомогу, то він заперечував та просив відмовити в повному обсязі у зв`язку з їх необгрунтованістю, оскільки з договору не зрозуміло якого характеру послуги надавались клієнту та не доведено обставину понесення витрат на професійну правничу допомогу в цій справі.

Враховуючи те, що позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, а відповідач скористався своїм правом подачі відзиву на позовну заяву, де висловив свою позицію, суд вважає, що розгляд справи можливо провести за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.05.2019 (а.с.9).

Відповідач є батьком дитини доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 (а.с.8).

Як вбачається із довідки Бобрицької сільської ради Черкаської області № 586 від 25.11.2020, дитина проживає разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні (а.с.7).

Доказів того, що відповідач надає кошти на утримання дитини сторонами не надано.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Будь-яких доказів щодо матеріального становища відповідача, наявності у нього інших дітей, непрацездатних батьків сторони не надали.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, позовна вимога щодо стягнення аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) підлягає до задоволення.

Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини суд зазначає наступне.

Згідно ч.1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і у випадку розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить їй незалежно від цієї обставини.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою. Доказів, які б вказували на неможливість працювати в судове засідання не надано. Також не надано відомостей, чи наявна у відповідача інвалідність, чи є у нього на утриманні інші особи, чи є інші стягнення з його доходів.

У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка об`єктивно обмежена у можливості працювати і утримувати себе.

Відповідач в судове засідання не надав підтверджень, що він надає добровільно допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Відсутність на даний час у відповідача офіційного працевлаштування не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог про стягнення алміентів на утримання дружини в повному обсязі, а тому позов в цій частині підлягає до часткового задоволення в розмірі 1/8 частини від всіх видів заробітку відповідача.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належить витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями ч.3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076) встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно з п.п.1,2, 6 ч.1 та ч.2 ст. 19 Закону № 5076 до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

При цьому, за визначенням п.6 ст. 1 Закону № 5076 інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9 ст. 1 Закону № 5076).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем надано суду договір №85 на надання правової допомоги, а також докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, а саме: детальний опис робіт виконаних адвокатом з зазначенням витраченого часу на виконання робіт та їх вартість, квитанцію, відповідно до якої ОСОБА_1 сплачено 1000,00 грн. та акт прийому-передачі виконаних робіт до Договору.

Таким чином, стороною позивача належним чином доведені витрати на правничу допомогу, доказів неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги відповідачем, суду надано не було, в зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу як такі, що підтверджені відповідними доказами, пропорційно задоволеним вимогам.

Отже, враховуючи зазначене, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційцно задоволеним вимогам в розмірі 958,33 грн.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі пропорційно задоволеним вимогам, в сумі 1611,53 грн. за дві позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 12, 82, 89, 141, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 84, 180-184, 191 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини та неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючій АДРЕСА_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.12.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючій АДРЕСА_2 , аліменти на її утримання, до досягнення донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.12.2020.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючій АДРЕСА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 958,33 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого в АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в сумі 1611,53 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Головуючий Л . О . Колісник