ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 лютого 2021 року

м.Харків

справа № 642/2280/20

провадження № 22-ц/818/1836/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про повернення безпідставно стягнутих відсотків за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2020 року, постановлену під головуванням судді Ольховського Є.Б., в залі суду в місті Харків, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про повернення безпідставно стягнутих відсотків.

05 червня 2020 року відповідачем АТ «Державний ощадний банк України» надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, зокрема, про відкриття 06 квітня 2020 року касаційного провадження Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у аналогічній судовій справі №336/512/18 за позовом Особа_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання неправомірними дій, зобов`язання зарахувати кошти та стягнення коштів.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2020 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про повернення безпідставно стягнутих відсотків до ухвалення Верховним Судом рішення у справі №336/512/18.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; вказує, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі до ухвалення Верховним Судом рішення у справі № 336/512/18 необґрунтований; не наведено мотивів щодо об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до розгляду Верховним Судом іншої справи, де предметом позову є визнання неправомірними дій, зобов`язання зарахувати кошти та стягнення коштів; вказує, що наявні у даній справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом розгляду у справі. Крім того зупинення провадження у справі порушує права позивача на розумні строки розгляду справи з урахуванням того, що провадження у справі відкрито 04.05.2020 року.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Зупиняючи провадження у справі за вищевказаним позовом, суд першої інстанції виходив з того, що рішення ухвалене судом касаційної інстанції у аналогічній справі №336/512/18 буде мати безпосереднє значення для розгляду даної справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про повернення безпідставно стягнутих відсотків. При цьому послався на обов`язковість зупинення провадження у справі на підставі ст. 251 ЦПК України.

Проте такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що у квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про повернення безпідставно стягнутих відсотків.

Предметом спору є відсотки стягнуті за договором споживчого кредиту №250/0067 від 09.11.2018 року з позивача який є учасником АТО та має відповідну пільгу щодо звільнення від сплати відсотків за користування кредитом.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 04 травня 2020 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом.

Представником відповідача АТ «Державний ощадний банк України» подано відзив на позовну заяву, в якому міститься посилання на відкриття 06 квітня 2020 року касаційного провадження Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №336/512/18 за позовом Особа_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання неправомірними дій, зобов`язання зарахувати кошти та стягнення коштів.

Предметом позову у справі №336/512/18 за позовом Особа_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» є визнання неправомірними дій, зобов`язання зарахувати кошти та стягнення коштів.

Пунктом 6 частини 1 статті 251 ЦПК України передбачено обов`язок зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» для зупинення провадження у справі у зв`язку із неможливістю розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішенні питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду (аналогічна позиція висловлена у правовому висновку Верховного суду України у постанові №6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року).

Визначаючи наявність підстав, передбачених ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Однак, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішенням іншого суду, який розглядає справу, встановлено обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення для даної справи. Неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через об`єктивні обставини.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Проте, суд першої інстанції, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети та підстави позовів у справах і не вказав об`єктивні обставини, які б вказували на те, що розгляд касаційним цивільним судом справи № 336/512/18 унеможливлює розгляд цієї справи, натомість, зробив висновок, що зупинення провадження може мати значення для розгляду цієї цивільної справи.

Крім того, суд першої інстанції не навів мотивів, які б свідчили, що зібрані докази у цивільній справі не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду в межах цієї справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі; не зазначив, у чому полягає неможливість розгляду даної справи без урахування висновків суду по іншій справі, не вказав обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору у справі №336/512/18 про визнання неправомірними дій, зобов`язання зарахувати кошти та стягнення коштів виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими позивач обґрунтовував свої вимоги.

Крім того межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Аналогічні правові висновки висловленні у постанові Верховного Суду України від 07 жовтня 2015 року у справі за №6-1367цс15 та 01 лютого 2017 року у справі за № 6-1957цс16.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, які привели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У зв`язку з цим, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова