2-во/465/16/21
Ухвала

судового засідання

"08" лютого 2021 р. м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

при секретарі судового засідання Левицькому М.І.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за заявою про виправлення помилки в судовому наказі №465/6227/19 від 29.11.2019р., поданою адвокатом Броною М.В. в інтересах боржника ОСОБА_1 , -

встановив:

26 січня 2021 року адвокат Брона М.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала заяву про виправлення помилки в судовому наказі №465/6227/19 від 29.11.2019р. Заяву обґрунтовує тим, що 29 листопада 2019 року Франківським районним судом м. Львова видано судовий наказ у справі № 465/6227/19, 2-н/465/1002/19 за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, на кожну дитину починаючи з 30.10.2019 року і до повноліття дітей. Під час здійснення розрахунку заборгованості по аліментах від 01.12.2020 року державним виконавцем Франківського відділу ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в рамках виконавчого провадження ВП 60829673, боржнику ОСОБА_1 стало відомо про наявність у судовому наказі від 29.11.2019 року помилки, а саме судом зазначено про стягнення 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів на кожну дитину. Таке формулювання суперечить пункту 4 частини 1 статті 161 ЦПК України, у якому зазначено, що судовий наказ може бути видано якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Таким чином, в судовому наказі мало б бути зазначено про стягнення однієї третини заробітку платника аліментів на двох дітей, а не на кожну дитину. Просить заяву задоволити, виправити помилку у судовому наказі, виданому 29.11.2019 року Франківським районним судом м. Львова у справі № 465/6227/19 (судове провадження № 2-н/465/1002/19).

Згідно ст.173 ЦПК України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в задоволенні заяви про виправлення помилки в судовому наказі №465/6227/19 від 29.11.2019р. слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно вимог ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення аліментів.

Так, відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Судом встановлено, що 29.11.2019р. Франківським районним судом м. Львова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 та користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно,на кожну дитину починаючи з 30.10.2019 року і до повноліття дітей.

Ст.129-1 Конституції України закріплено те, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина має право на справедливий судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у державі, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (наприклад, справа «Жовнер проти України» від 29 червня 2004 року, заява № 56848/00, § 33). Право на звернення до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби правова система держав-учасниць Конвенції допускала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання, залишалося би невиконаним по відношенню до однієї зі сторін всупереч її інтересам. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Зважаючи на те, що Франківським районним судом м. Львова 29 листопада 2019 року видано судовий наказ про стягнення аліментів на утримання дітей, судовий наказ відповідає вимогам п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами боржник не подавав, в суду відсутні підстави для виправлення помилки в судовому наказі №465/6227/19 від 29.11.2019р.

Разом з тим, безпідставною є вимога про стягнення з ОСОБА_2 безпідставно стягнених коштів, зважаючи на те, що дане питання має вирішуватись в позовному провадженні, оскільки виникає спір про право.

На підставі наведеного, керуючись ст.258 - 260 ЦПК України, суд, -

постановив:

Відмовити адвокату Броні М.В., яка діє в інтересах боржника ОСОБА_1 в задоволенні заяви про виправлення помилки в судовому наказі №465/6227/19 від 29.11.2019р.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя В. Кузь