КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-з/824/1175/2021 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коцюрби О.П.,
суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,
при секретарі - Качалабі О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
У грудні 2020 року в Солом`янський районний суд міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач. апелянт) про стягнення аліментів.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 13 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 5 000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 грудня 2020 року.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 840,80 грн. судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просив рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 квітня 2021 рокузмінити, стягнувши мінімальний рекомендований розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 квітня 2021 року без змін.

Питання щодо розподілу судових витрат апеляційним судом не вирішувалось.

В подальшому, 19 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Київського апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення.

Заява мотивована тим, що апеляційний суд, ухвалюючи у справі судове рішення, не вирішив питання про розподіл судових витрат. Вказує, що нею було витрачено 8 000 грн. на правову допомогу в межах розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції. Просила стягнути із ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти у вказаному розмірі.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, представник ОСОБА_2 - адвокат Шведа О.В. звернувся до суду з клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, у якому посилаючись на те, що сума витрат на правничу допомогу, яку просить стягнути позивач є занадто завищеною, просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 гривень.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, які з`явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1 - 6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження розміру понесених витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 надала: угоду про надання правової допомоги б/н від 10 травня 2021 року, укладений між Адвокатським бюро «Юрій Кормушин і партнери» та ОСОБА_1 , акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг), дублікат квитанції № 0.0..1 від 18 травня 2021 року про оплату ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 8 000 грн.

Апеляційний суд, розподіляючи витрати, понесені ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Кормушина О.І. ознайомилась із матеріалами справи (а.с. 191), та представляла інтереси ОСОБА_1 у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції 18 листопада 2021 року (а.с 201-202).

При цьому, предметом позову є стягнення аліментів. Справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені Адвокатським бюро «Юрій Кормушин і партнери» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, апеляційний суд прийшов до висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 246, 270 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Прийняти до постанови Київського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року додаткову постанову.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути0 оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар