Справа № 657/85/19

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.02.2021 смт. Каланчак
Каланчацький районний суд Херсонської області
головуючого судді Максимович І. В.
за участю секретаря Сайчишиної (Соколовської )В.В., Боровинської С.В.
представник позивача ОСОБА_1
представник відповідача: адвокат Логвіновська А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу №657/85/19, за позовом ОСОБА_2 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів,
22.01.2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів.
Дані за вкладом згідно до умов Договору:
- сума вкладу 3859,30 доларів США (три тисячі вісімсот п`тдесят девять доларів 30 центів).
- вклад оформлено строком на 93 дні по 18.12.2013 рік включно.
- банк відкриває особовий рахунок № НОМЕР_1 , на який зараховується вклад.
- на суму вкладу нараховуються проценти за ставкою 6 % річних. Проценти за вкладом зараховуються на рахунок/картку №. НОМЕР_2 .
- період нарахування процентів за вкладом - 1 місяць.
03.12.2018 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про повернення вказаного вкладу. Проте станом на день звернення позивача з позовом до суду відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором.
За час невиконання відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» своїх зобов`язань позивачу були завдані моральні страждання. Дії банку, що виразились в незаконній відмові виконувати умови договору завдали позивачу душевні страждання і переживання, яких він зазнав в зв`язку з протиправними діями АТ КБ «ПриватБанк». Оскільки, укладаючи договір банківського вкладу та довіряючи свої грошові кошти даній фінансовій установі, позивач розраховував на порядність і чесність відповідача, дотримання банком всіх умов і положень договору. Відмова в поверненні частини вкладу порушила його плани в частині розпорядження власними грошовими коштами, стало для нього сильним шоком від нахабства і незаконності дії по відношенню до своїх вкладників людей, які повірили Банку в період нестабільної політичної та економічної ситуації в країні і довірили свої особисті кошти, тим самим забезпечивши фінансовій установі запас ліквідності в один із найважчих економічних моментів, а у відповідь отримали невдячність та недбале ставлення до виконання відповідачем зобов`язань за договором. Крім того позивач розраховував на розпорядження цими коштами після закінчення строку дії договору. Проте, неправомірні дії відповідача АТ КБ «ПриватБанк» здійснили негативний вплив на його психологічний стан, оскільки він весь час переживав і нервував з приводу нестачі коштів. Моральну шкоду, завдану йому діями відповідача, оцінює в 5000 грн..
Представником позивача Собчук О.В. було до суду подано клопотання про уточнення позовних вимог, в яких він просить суд уточнити позовні вимоги та:
-Стягнути з АТ КБ "ПриватБанк", ЕДРПОУ 14360570 на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Великолепетиським РВ УМВС України в Херсонській області 30.10.1996 року) моральну шкоду у розмірі 5000 грн. (пя`ть тисяч гривен).
- Стягнути з АТ КБ "ПриватБанк", ЕДРПОУ 14360570 на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Великолепетиським РВ УМВС України в Херсонській області 30.10.1996 року) понесені судові витрати у вигляді оплати за проведення технічної експертизи документів у розмірі: 1687 грн. 68 коп.
У разі стягнення заборгованості з АТ КБ "ПриватБанк", ЕДРПОУ 14360570 на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Великолепетиським РВ УМВС України в Херсонській області 30.10.1996 року) у гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на момент винесення рішення суду,позивач просить суд здійснити перерахунок вказаної суми відповідно до курсу НБУ на момент винесення рішення суду.
Позивач вважає, що ухилення відповідача від повернення вкладу є незаконним та безпідставним, оскільки відповідно до вимог ст. 1066 ЦК України відповідач використовує кошти клієнта, гарантуючи його право безперешкодного розпорядження. Він не має права встановлювати непередбачені договором чи законом обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.
Ухвалою суду від 19.02.2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 21.11.2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду. Ухвалою суду від 23.05.2019 року по справі призначено судово-технічну експертизу документів та зупинено провадження по справі на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 18.10.2019 року відновлено по справі провадження. Ухвали суду про проведення справи в режимі відео конференції від 18.04.2019 р.; 11.11.2019; 21.11.2019 р.;02.12.2019 р.; 13.01.2020 р.; 29.01.2020 р. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося.
Представник позивача Собчук О.В. (діє згідно довіреності від 27.02.2019 року) в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав заявлені позивачем вимоги та просив їх задоволити з підстав, викладених в позові та на підставі результатів проведеної судово-технічної експертизи.
Представник відповідача: адвокат Логвіновська А.А. (діє згідно довіреності №175-К-О, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльність серія ХС №000082 від 31.01.2017 року) приймала участь по справі в режимі відео-конференції, з позовними вимогами позивача не погодилась та зазначила, що оскільки в 2014 році було відокремлено підрозділ ПАТ КБ «Приватбанк» на території АР Крим та м. Севастополя, а тому банк не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після її окупації, просила прийняти до уваги той факт, що АТ КБ «Приватбанк» докладає усі можливі зусилля для відновлення усіх банківський документів щодо укладення договорів банківських вкладів з кримськими клієнтами. 22.03.2019 року представником відповідача подано відзив на позов, в якому представник піддав сумніву факт внесення позивачем коштів на банківській рахунок у межах тієї суми, яку він зазначив у позовних вимогах, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.
Суд, заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши та перевіривши надані сторонами письмові докази, оцінивши їх на предмет належності, допустимості, достовірності і достатності, на їх підставі встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини:
Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або у іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (частини 1, 2 статті 1058 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч. 2 ст.633 Цивільного кодексу України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Як роз`яснено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово - кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).
Фінансовою послугою є операція з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів (відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).
Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.
Виходячи з вищенаведеного, вкладник за договором банківського вкладу є споживачем послуг банку (клієнт банку), зокрема у сфері залучення коштів на депозитні рахунки. Відповідно захист його прав як споживача регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів» та відповідними нормами Цивільного Кодексу України.
До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.
28.11.2018 року ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про повернення коштів, розміщених на депозитному рахунку та проценти за користування депозитом, однак відповідач не надав відповіді на звернення.
Внесені ОСОБА_2 на депозит кошти в сумі 3859,30 доларів США та відсотки за ним в сумі 1215,67 доларів США йому банком у встановлений строк не повернуті і не виплачені.
Під час розгляду судом було встановлено, що оригінал фіскального чеку АТ КБ «Приватбанк» №1, №2 не підлягають читанню із за згаслого (знебарвленого) друкованого тексту.
В зв`язку з чим представником позивача адвокатом Ващук Я.В. було заявлено клопотання про призначення судово-технічної експертизи по справі.
Ухвалою суду від 23.05.2019 року по справі призначено судово-технічну експертизу.
У відповідності до ч. 4 ст. 1060 ЦК України якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ч. 1 ст.1060 Цивільного кодексу України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).
Частиною 2 статті 1060 Цивільного кодексу України в редакції, що діяла на момент укладання договору банківського вкладу, було передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.
Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є право-відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Обовязок відповідача повернути позивачу банківський вклад на першу вимогу позивача підтверджується змістом положень ч.2 ст.1060 Цивільного кодексу України в редакції, що діяла на момент укладання договору банківського вкладу.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Всупереч вищевказаним вимогам законодавства відповідач не виконав своєчасно зобовязання щодо повернення позивачу банківського вкладу.
Згідно з положеннями ст.1074 Цивільного кодексу України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.
Відповідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод Європейського суду з прав людини як джерела права.
У справі Zolotas проти Греції (No 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі ст.830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід`ємні для банківських операцій і пов`язаним з ними правом.
Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави».
Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Таке порушення виявилося в наступному: у ст. 1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України.
Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України).
Судом також встановлено, що Ухвалою Каланчацького районного суду Херсонської області від 21.11.2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду.
17.04.2020 року представником АТ КБ «Приватбанк адвокатом Куценко О.В. подано до суду заяву про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Однак в даній заяві представник банку не ставить питання про повернення по даній справі в підготовче судове, також до суду ним не надано жодного документу на представництво по даній справі від імені відповідача, а тому суд не приймає до уваги дану заяву представника.
Стосовно позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення відсотків суд дійшов до наступних висновків.
Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання.
За положеннями статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.
Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.
Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.
Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що вкладник за договором банківського вкладу (депозиту) є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем і несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення.
Таким чином, тіло депозиту складає 3859 доларів США та 30 центів, на який період з 18.09.2013 року по 03.12.2018 року нараховується згідно умовами Договору ставка у 6% річних.
Тобто враховуючи, що ставка за депозитом складає 6% річних, то розмір процентів за кожні 3 місяці терміну дії вказаного договору, що пролонговувався складає 1,5% від суми депозиту.
На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено строк виконання зобовязання, і саме з цієї підстави позивач має право на виплату йому основної суми боргу та відсотків, а також відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відмова відповідача в поверненні частини вкладу порушила плани позивача ОСОБА_2 в частині розпорядження власними грошовими коштами, що стало для нього сильним шоком від нахабства і незаконності дії по відношенню до своїх вкладників людей, які повірили Банку в період нестабільної політичної та економічної ситуації в країні і довірили свої особисті кошти, тим самим забезпечивши фінансовій установі запас ліквідності в один із найважчих економічних моментів, а у відповідь отримали невдячність та недбале ставлення до виконання відповідачем зобов`язань за договором. Крім того позивач розраховував на розпорядження цими коштами після закінчення строку дії договору. Проте, неправомірні дії відповідача АТ КБ «ПриватБанк» здійснили негативний вплив на його психологічний стан, оскільки він весь час переживав і нервував з приводу нестачі коштів.
Згідно зі статтею 192 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Загальні положення про виконання грошового зобовязання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема в частині третій цієї статті зазначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Оскільки вклад правомірно був наданий в іноземній валюті, суд зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України, так як судове рішення не може змінювати зміст договірного зобов"язання, яке існувало між сторонами, тобто воно залишається грошовим зобов"язанням в іноземній валюті, при цьому погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 6-1063цс17.
В силу ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги в частині, що до стягнення заборгованість за строковим договором банківського вкладу підлягають задоволенню повністю.
Відповідно до частини першої, третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Суд, встановивши, що внаслідок винних дій відповідача щодо втрати належного позивачу майна останньому заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та переживаннях у зв`язку із протиправними діями відповідача, врахувавши принципи розумності, справедливості, пропорційності при визначенні розміру моральної шкоди, дійшов обґрунтованого висновку про відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн..
За змістом ч.2 ст.141 ЦПК України суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 2102,00 грн., від сплати яких позивач був звільнений при пред`явленні позову до суду.
Як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлено вимогу крім стягнення матеріальної шкоди, вимогу про стягнення моральної шкоди.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі які у випадках передбачених законодавством,звернулись до суду щодо захисту прав та інтересів…
За змістом п.7 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 2189,00 грн., від сплати яких позивач був звільнений при пред`явленні позову до суду.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 263-265, 352, 354 ЦПК України, ст..ст.. 15, 16, 509, 525, 526, 530, 830, 1060, 1074 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_2 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів задовольнити частково.
-Суми основного неповернутого банківського вкладу 3859,30 доларів США, що еквівалентно 106671,052 грн. (офіційний курс НБУ станом на 10.02.2020р. - 27,64 грн. за 1 дол. США).
Стягнути з АТ КБ "ПриватБанк", ЕДРПОУ 14360570 на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Великолепетиським РВ УМВС України в Херсонській області 30.10.1996 року) понесені судові витрати у вигляді оплати за проведення технічної експертизи документів у розмірі: 1687 грн. 68 коп.
Стягнути з АТ КБ "ПриватБанк", ЕДРПОУ 14360570 на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Великолепетиським РВ УМВС України в Херсонській області 30.10.1996 року) моральну шкоду в сумі 2000,00 грн..
Стягнути з АТ КБ "ПриватБанк" на користь держави судовий збір в сумі 2102,00 грн..
Стягнути з АТ КБ "ПриватБанк" на користь держави судовий збір в сумі 2189,00 грн. в рахунок відшкодування позовних вимог пов`язаних з відшкодуванням моральної шкоди.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної карги.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: Максимович І.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»), юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, .