Справа № 188/1066/21
Провадження № 2/188/465/2021
07 грудня 2021 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,
при секретарі судового засідання Фесик Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,
Стислий виклад обставин справи.
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.
Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що в 1999 році вона домовилася з відповідачем про придбання у нього домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке він успадкував після смерті свого батька ОСОБА_3 . З вересня 1999 року позивач з родиною почала мешкати у вказаному домоволодінні, а 17 січня 2011 року за заявою відповідача зареєструвалася у зазначеному будинку та мешкає у ньому до цього часу.
Позивач стверджує, що відповідач тривалий час перебував у місцях позбавлення волі, тому укладення та нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна було ускладненим. 15 лютого 2011 року, після звільнення відповідача з місць позбавлення волі, позивач передала йому обумовлену суму грошей за придбання будинку в розмірі 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, а відповідач написав розписку про отримання коштів та передав пакет документів на домоволодіння.
Позивач вказує, що при цьому сторони домовилися найближчим часом, після відновлення відповідачем паспорта громадянина України, оформити договір купівлі - продажу нерухомого майна нотаріально. Наразі відповідач тривалий час відмовляється проводити будь-які дії з оформлення правочину, що змушує позивача звернутися до суду.
Позивач, посилаючись на ст.ст. 16, 328, 220, 334, 638, 655 ЦК України, просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 15 лютого 2011 року, укладений між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 і визнати за нею право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 .
Виклад заперечень відповідача.
Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.
Рух справи в суді.
Позов подано до суду 09 серпня 2021 року.
Провадження у справі відкрито 16 серпня 2021 року.
Визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24 вересня 2021 року.
Підготовче засідання призначене на 24 вересня 2021 року та 28 жовтня 2021 року не відбулось у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача.
07 грудня 2021 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та позивача. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причина неявки суду не відома, про місце, день та час судового засідання повідомлений належним чином в порядку, передбаченому статтями 128, 130 ЦПК України, в судове засідання не з`явився без поважних причин, відзив на позов не надав.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось.
Суд відповідно до ст.ст.280-281 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалив у справі заочне рішення.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
З вересня 1999 року позивач домовилася з відповідачем про придбання у нього домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке він успадкував після смерті свого батька ОСОБА_3 , та з родиною почала мешкати у вказаному будинку, а з 17 січня 2011 року за заявою відповідача зареєструвалася у зазначеному будинку та мешкає у ньому до цього часу.
Цей факт підтверджується:
довідкою виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 290 від 27 липня 2021 року про місце реєстрації позивача;
актом проведення перевірки факту проживання від 28 липня 2021 року, складеним депутатом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області Романюк Н.В. за участі свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;
довідкою виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 463 від 28 травня 2020 року про перебування спірного житлового будинку у власності відповідача.
15 лютого 2011 року позивач передала відповідачу обумовлену суму грошових коштів за придбання будинку в розмірі 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, а відповідач написав розписку про отримання коштів та передав пакет документів на домоволодіння, що підтверджується розпискою, написаною власноручно відповідачем.
Будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач успадкував після смерті свого батька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 10 січня 1995 року державним нотаріусом Петропавлівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, зареєстрованим Павлоградським бюро технічної інвентаризації 10.02.1995 за №9134.
Вартість зазначеного домоволодіння відповідно до висновків товариства з обмеженою відповідальністю «Земельне право» про вартість майна складає 27 061 (двадцять сім тисяч шістдесят одна) гривня 00 копійок.
Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням нотаріального оформлення договору купівлі-продажу вказаного будинку, але відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, посилаючись на відсутність документів, що посвідчують його особу.
Оскільки відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, позивач звернулася до суду за захистом свого права.
Спірний будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , складається із таких споруд, позначених в технічному паспорті житлового будинку, виготовленому комунальним госпрозрахунковим підприємством «Проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро» 28.05.2021, спеціальними знаками: будинок літера «А», веранда «а», сарай «В», вбиральня «Г», огорожа № 1-4, свердловина №5.
Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.
Отже, сторони дійсно уклали договір купівлі-продажу без дотримання форми його укладення, передбаченої чинним законодавством України, відбулось повне виконання договору сторонами: позивач сплатив відповідачу обумовлену у договорі купівлі-продажу вартість придбаного майна, відповідач передав позивачу це майно, позивач володіє та користується цим майном, чого не спростовано жодним доказом, але не має можливості належним чином оформити правочин через відмову продавця від нотаріального посвідчення, що є підставами для визнання цього правочину дійсним та визнання за позивачем права власності на придбане за цим правочином нерухоме майно.
Щодо вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним.
Згідно з ст. 4 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Стаття 12 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Стаття 57 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Визнати договір купівлі продажу житлового будинку можливо з огляду на системний аналіз чинного законодавства.
Правовідносини між сторонами регулюються нормами ЦК України.
Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ст. 207 ч. 1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
За договором купівлі - продажу, як визначено у ч. 1 ст. 655 ЦК України, одна сторона (продавець) передає, або зобов`язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити певну суму грошей.
Умови вказаної статті сторони виконали.
За приписами ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, належить власнику товару. Якщо продавець не є власником, покупець набуває права власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.
Відповідач як продавець є власником спірного будинку.
Відповідно до ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Відповідач відмовляється від виконання свого зобов`язання посвідчити договір нотаріально.
Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відмовляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Щодо вимоги про визнання права власності на житловий будинок.
Згідно зі ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Позивач прийняв придбане нерухоме майно.
У статі 380 ЦК України визначено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.
Відповідно до ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями (ч.1).
У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.2).
ЦК не містить терміну «домоволодіння»
За приписами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Щодо розподілу судових витрат.
Виходячи з цієї ціни позову та вимог пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», позивачем був сплачений судовий збір, про що до позову додана квитанція банку від 09 серпня 2021 року № 105.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 908,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 13, 76-81, 141, 206, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1, РНОКППНОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , який зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 15 лютого 2011 року, укладений між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за АДРЕСА_1 , який складається з такого: будинок літера «А» загальною площею приміщень 41,4 кв. м, житлова площа 18,9 кв. м та веранда «а», сарай «В», вбиральня «Г», огорожа № 1-4, свердловина №5.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суддя П. О. Бурда