Справа № 500/9205/18
Провадження № 2/946/1570/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого Жигуліна С.М.

при секретарі Ткач І.Е.

за участю:

адвоката Соколової Г.М.

представників Радолова В.Г., Стинки С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі

справу за позовом

ОСОБА_1

до

державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт"

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору

первинної профспілкової організації ВПС "Захист справедливості" працівників Ізмаїльського морського торгового порту",

регіональної філії "Одеська залізниця" приватного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про

скасування розпорядження про притягнення до матеріальної відповідальності

В С Т А Н О В И В:

Позивач в судове засідання не з?явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причину неявки не повідомив. Представник позивача пояснила, що розпорядженням державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" за №22 від 12 вересня 2018 року та №33 від 07 листопада 2018 року визначено, що під час керування краном № 36 відповідач здійснив пошкодження скоби лісної стойки вагону №61888111, 62115720 в результаті чого підприємство сплатило на користь ПАТ "Українська залізниця" за ремонт пошкодження 5173,68 грн. та 3112,32 грн. Разом із тим пояснила, що позивач під час роботи на крані за допомогою грейфера не торкався бортів вагону, відсутня шкода від дій позивача. З посиланням на прийняте рішення за постановою Одеського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року в аналогічній справі просить визнати незаконним та скасувати розпорядження державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" за №22 від 12 вересня 2018 року та №33 від 07 листопада 2018 року щодо притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності скасувати, та стягнути з відповідача на користь позивача 8286 грн., судові витрати 704,80 грн. та витрати на правничу допомогу 2000 грн.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує, пояснив, що підприємство сплатило за ремонт вагону після роботи позивача на крані, що у свою чергу стало підставою для винесення розпорядження та стягнення з позивача вказаних сум.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору первинної профспілкової організації ВПС "Захист справедливості" працівників Ізмаїльського морського торгового порту" вважає заявлені позовні вимоги обгрунтованими.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору регіональної філії "Одеська залізниця" приватного акціонерного товариства "Українська залізниця" в судове засідання не з`явився, оповіщений у встановленому порядку про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовні вимоги.

Вислухавши пояснення сторін, суд вважає заявлені позовні вимоги обгрунтованими.

У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України.

Долученою до матеріалів справи документацією визначено, що розпорядженням державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" за №22 від 12 вересня 2018 року та №33 від 07 листопада 2018 року відповідача притягнуто до матеріальної відповідальності за те, що під час керування краном № 36 відповідач здійснив пошкодження скоби лісної стойки вагону №61888111, 62115720 в результаті чого підприємство сплатило на користь ПАТ "Українська залізниця" за ремонт пошкодження 5173,68 грн. та 3112,32 грн.

Суд також звертає увагу на те, що будь-яке судове рішення повинно бути направлене на настання відповідних юридичних наслідків, а судовий розгляд повинен мати ознаки ефективності. За наявними доказами суд повинен задовольнити вимоги або ж відмовити в їх задоволенні, належним чином вмотивувавши таке рішення. При цьому, суд у процесі розгляду справи повинен керуватися реальними, а не уявними мотивами ухвалюючи відповідне рішення, унеможливлюючи зловживання сторонами своїх прав, спрямоване на затягування процесу. Відповідно до ст.ст. 1-2, 11-13 ЦПК України сторона, звертаючись до суду з відповідними вимогами, повинна чітко дотримуватися основних засад судочинства, враховуючи специфіку відповідного процесу, виконувати свої обов`язки та користуватися наданими їй процесуальними правами, не допускаючи при цьому зловживання ними. Окрім вказаного суд зауважує, що цивільний процес має змагальний характер, а тому на сторону покладається відповідний набір процесуальних обов`язків, в тому числі щодо надання необхідних доказів стосовно спірного питання, включно з власного ініціативою в процесі збирання цих доказів.

Виконання позивачем вказаних робіт не заперечується, що у відповідності до вимог ст. 82 ч.1 ЦПК України є підставою для визнання таким, що не підлягає доказуванню.

Постановою від 11 грудня 2020 року Одеського апеляційного суду за аналогічними обставинами за апеляційною скаргою ОСОБА_2 визначено про відсутність доказів, які покладають на позивача обов?язок у порядку, передбаченому ст. 130 КЗпП України відшкодувати підприємству завдану шкоду.

До матеріалів справи не долучені докази того, що між позивачем та відповідачем укладено угода про покладення на працівника матеріальної відповідальності, встановленої ст. 130 КЗпП України, а отже відсутні правові підстав для утримання коштів із заробітної плати працівника.

В даному випадку шкода завдана третій особі яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору регіональної філії "Одеська залізниця", що передбачає стягнення в порядку регресу.

Разом із тим до матеріалів справи не долучені докази, які підтверджують наявність в діях позивача порушень інструкції по охороні праці №4 (машиніст крана), зокрема відхилення стріли і канатів, а також навал грейфером на борт вагону.

Вказані обставини є такими, що постановою від 11 грудня 2020 року Одеського апеляційного суду за аналогічними обставинами визнані такими, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Представник відповідача визнав доведеним факт стягнення з позивача 8286 грн., що у свою чергу є підставою для повернення.

Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати, з урахуванням чого на користь позивача стягуються судові витрати 704 грн. та 2000 грн. витрат на правничу допомогу, що загалом складає 2704 грн.

Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Керуючись ст. 263-267 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати незаконними та скасувати розпорядження державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" за № 22 від 12 вересня 2018 року та № 33 від 07 листопада 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності.

Зобов?язати державне підприємство "Ізмаїльський морський торговельний порт" повернути ОСОБА_1 стягнуту частину заробітної плати в сумі 8286 грн.(вісім тисяч двісті вісімдесят шість грн.).

Стягнути з державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" на користь ОСОБА_1 судові витрати 2704 грн. (дві тисячі сімсот чотири грн.)

Скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку у порядку, передбаченому ст.354 ч.2 ЦПК України.

Суддя: С.М. Жигулін