Провадження № 2-з/754/22/21
Справа № 754/215/21
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2021 року м.Київ

Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді Клочко І.В.

при секретарі Оверченко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

До суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 , в якій вона просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно відповідачів в межах позовних вимог та заборонити відповідачам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження рухомого та нерухомого майна, а також накласти арешт на два рахунки відповідача ОСОБА_3 в Печерській філії АТ КБ «ПриватБанк».

В своїй заяві представник позивача посилається на те, що предметом спору є стягнення з відповідачів заборгованості в значному розмірі - 3 909 658,22 грн. Проте, відповідачі є боржниками у кількох виконавчих провадженнях, про що свідчать дані Єдиного реєстру боржників. Наявність такої інформації щодо невиконаних грошових зобов`язань відповідачів та невиконаних ані в добровільному, ані в примусовому порядку судових рішень, на думку представника позивача, дають підстави вважати, що у випадку задоволення даного позову та винесення судом рішення про стягнення коштів з відповідачів існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Також, враховуючи кількість виконавчих проваджені та відсутність дій відповідачів, спрямованих на сплату заборгованості, виникають обґрунтовані сумніви стосовно добросовісності відповідачів та існує велика ймовірність подальшого відчуження відповідачами майна чи вчинення відносно нього будь-яких інших правочинів, що призведуть до унеможливлення виконання основного завдання цивільного судочинства, а саме ефективного захисту та відновлення порушених прав та законних інтересів позивача.

Посилаючись на викладені обставини, представник позивача просить задовольнити її заяву.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

В судове засідання сторони не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 15.01.2021 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується:

накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

забороною вчиняти певні дії;

забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно п. 6 зазначеної Постанови, особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Що стосується вимог заяви про накладення арешту на все належне відповідачам рухоме та нерухоме майно, то суд не вбачає підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту положень п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві.

Тобто, суд в цій стадії має перевірити, яке конкретно майно чи грошові кошти належить відповідачеві і де вони знаходяться.

Саме з цією метою положеннями ч. 1 ст.151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З наведеного випливає, що відомості про те, на яке саме майно та на які саме кошти представник позивача просить накласти арешт, на яких рахунках, в якій сумі та в яких банківських установах перебувають грошові кошти відповідача, є необхідними для забезпечення позову.

Разом з тим, звертаючись в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, належне відповідачам на праві власності, представником позивача не надала доказів щодо вищевказаних обставин.

Відсутність відомостей про місцезнаходження майна відповідача та його вартість не дає змоги визначити співмірність засобів забезпечення позову із заявленими вимогами. Також, відсутність цих даних призведе до фактичного невиконання забезпечення у зв`язку відсутністю відомостей про майно, належне відповідачам.

Крім того, звертаючись в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунки відповідача ОСОБА_3 у Печерській філії АТ КБ «ПриватБанк», представник позивача не надала доказів щодо вищевказаних обставин, а також відсутні належні докази того, що зазначені рахунки належать саме відповідачу ОСОБА_3 . Також, відсутні будь-які докази в обґрунтування посилань на те, що відповідач почала виведення грошових коштів з належних йому рахунків.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для задоволення даної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153, 157 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: