Провадження № 2/643/5360/21
02.12.2021 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Семенової Я.Ю.,
за участю секретаря судового засідання - Степанюк Д.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -
Позивач ОСОБА_1 пред`явила до суду позов до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 08 жовтня 2005 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1524. Також просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , 2008 року народження, та ОСОБА_4 , 2013 року народження, у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення кожною дитиною повноліття.
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначила, що 08 жовтня 2005 року зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі у сторін народились двоє малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначила, що з грудня 2019 року сторони разом не проживають, не ведуть спільне господарство, між ними припинені шлюбно-сімейні відносини, відповідач поїхав проживати за місцем своєї реєстрації та знайшов іншу родину. Посилалась, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, відмінності поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки та ведення спільного господарства. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і, як наслідок, до фактичного припинення шлюбних стосунків. Упродовж тривалого часу відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочок, які постійно потребують нормального харчування, придбання одягу, лікування, витрат на навчання, усі це потребує значних коштів, а, враховуючи високі ціни та підвищення рівня необхідних витрат, позивач сама не здатна в повній мірі це забезпечити. Натомість, відповідач, який проживає окремо від дітей, отримує нерегулярний і мінливий дохід, матеріально своїм дітям не допомагає, участі у їх вихованні не приймає.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2021 року позовну заяву було залишено без руху, позивачці надавався строк 10 днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.
Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, в зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача просили ухвалити рішення в заочному порядку.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином, про причини неявки суду не повідомив, процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористався, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, вислухавши вступне слово позивача, представника позивача, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 08 жовтня 2005 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1524, що знаходить своє підтвердження свідоцтвом серії НОМЕР_1 , виданого повторно 12 січня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Під час державної реєстрації шлюбу позивач прізвище не змінювала.
У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_2 , виданим 27 жовтня 2008 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходить своє підтвердження свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 13 серпня 2013 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області.
Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, отриманої судом 10 вересня 2021 року з Реєстру територіальної громади міста Харкова, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до заяви, посвідченої 31 серпня 2020 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Юдіною О.С., ОСОБА_2 цією заявою дає згоду на постійну реєстрацію місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Як убачається з довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 20.09.2021 про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно довідкою з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 20.09.2021 про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, судом встановлено, що малолітні діти подружжя ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживають разом з матір`ю - позивачем по справі, та знаходяться на її утриманні.
За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення.
Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим.
Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Оскільки позивач ОСОБА_1 не змінювала прізвище під час державної реєстрації шлюбу, підстави для вирішення питання щодо прізвища, яким вона буде йменуватися після розірвання шлюбу, відсутні.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України.
У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
За змістом ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Як убачається зі змісту позовної заяви позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження саме в твердій грошовій сумі. В матеріалах справи відсутні відомості щодо офіційного працевлаштування відповідача та отримання ним стабільного, регулярного доходу.
Частинами 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Як установлено судом та не заперечувалося сторонами в ході судового розгляду справи, малолітні діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні.
Зазначені обставини жодним чином не спростовані відповідачем.
Відповідачем в ході розгляду справи не надано суду доказів на підтвердження того, що він офіційно працевлаштований, має постійний, регулярний дохід, а також відомостей щодо наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дітей в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо розміру аліментів відповідачем не надано.
При визначенні розміру аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , окрім вказаних вище обставин, суд також ураховує прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» для дітей віком від 6 до 18 років, який станом на 02 грудня 2021 року становить 2618,00 гривен.
Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від:05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 182 ЦПК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Жодних доказів на підтвердження стану здоров`я відповідача, перебування на його утриманні інших дітей, непрацездатних осіб, суду останнім не надано.
Отже, враховуючи викладене, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень 00 копійок щомісячно на кожну дитину, починаючи із дня пред`явлення позову до суду, а саме 08 вересня 2021 року, і до досягнення дітьми повноліття, що, на думку суду, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
За змістом ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
При пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 гривень 00 копійок.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 908 гривень 00 копійок, та з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 454 гривні 00 копійок.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей - задовольнити частково.
Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 08 жовтня 2005 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №1524, - розірвати.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 08 вересня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 08 вересня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.
Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.
Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів у межах суми виплати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 00 копійок на користь держави.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової карти платника податків: НОМЕР_4 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , останнє відоме зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 08 грудня 2021 року.

Суддя: Я.Ю. Семенова