Справа № 648/2462/21
Провадження № 2/648/917/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року смт.Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області у складі

головуючого судді Бугрименка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Тищенко Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що позивач являється власником будинку, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстровано місце проживання відповідача. Остання більше року в зазначеному будинку не проживає без поважних причин, участі в його утриманні не приймає. Реєстрація відповідача в будинку порушує права позивача, як власника майна. Посилаючись на ст.391 ЦК України, просив визнати відповідача такою, що втратила право користування зазначеним житлом.

17 вересня 2021 року відкрито провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, останній надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позовну заяву не подала.

За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Суд установив, що місце проживання ОСОБА_2 з 20 червня 2017 року зареєстровано в будинку АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстровано місце проживання позивача.

Вказані обставини підтверджується довідкою Дар`ївської сільської ради за №990 від 30 серпня 2021 року та №989 від 30 серпня 2021 року.

Спірні правовідносини регулюються нормами Житлового кодексу УРСР та Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.4 ст.9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Частиною першою статті 383 ЦК України, визначено що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. (ст.71 Житлового кодексу УРСР)

Вирішуючи спір суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. (ст.79, ч.1 ст.80 ЦПК України)

Згідно з вимогами ч.1, ч.6 ст. 81, ч.2 ст.78 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Отже, за загальним правилом, тягар доведення обґрунтованості вимог даного позову покладається на позивача.

На обґрунтування своїх вимог позивачкою надано лише довідки Дар`ївської сільської ради за №990 від 30 серпня 2021 року та 989 від 30 серпня 2021 року, відповідно до яких, в зазначеному в позовній заяві будинку зареєстровано місце проживання відповідача, але вона в будинку не проживає.

Відомості, що містяться в зазначених довідках, не доводять обставин на які посилається в позовній заяві представник ОСОБА_1 та які підлягають доказуванню в даній справі, зокрема, щодо права позивача на будинок АДРЕСА_1 , підстави реєстрації місця проживання відповідача у спірному будинку (наймач, член сім`ї тощо), строку протягом якого відповідач не проживає в будинку та причин такого не проживання.

За вказаних обставин, в заволенню позову необхідно відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 9, 12, 19, 81, 82, 141, 247, 263-265, 274, 277, 279, 280-289 ЦПК України, на підставі ст.383, 391, 406 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ

В позові відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Білозерським районним судом Херсонської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Відповідач, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя В.В. Бугрименко