Справа №: 343/1857/21
Провадження №: 2/0343/694/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2021 року м. Долина
Долинський районний суд Iвано - Франкiвської областi в складi:
головуючого судді Андрусіва І.М.,
з участю: секретаря судового засідання Семків В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано - Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 343/1857/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,
за участю: представника позивачки адвоката Васютина Я.В.,
І. Стислий виклад позиції сторін:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць та стягнути з відповідача судові витрати по справі.
Свої вимоги мотивує тим, що 19.01.1997 між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від спільного шлюбу у них народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 20.04.2010 на підставі рішення суду, шлюб між нею та відповідачем було розірвано, дітей залишено проживати разом з нею. Старша дочка ОСОБА_4 є повнолітньою, проживає окремо від неї та не потребує утримання. Молодша дочка ОСОБА_3 є неповнолітньою, особою з інвалідністю з дитинства, проживає разом з нею. Протягом останніх років вона сама виховує та здійснює догляд за ОСОБА_3 , а відповідач достатньо коштів на утримання їхньої дочки не надає, хоча як батько зобов`язаний брати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Відповідач є фізично здоровим і працездатним, офіційно працевлаштований в НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта», де отримує щомісячну заробітну плату. Крім неповнолітньої дочки ОСОБА_3 у нього немає інших утриманців, стягнень по виконавчих документів з нього не проводиться, а відтак він має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки від доходу. Оскільки в добровільному порядку відповідач не виконує батьківський обов`язок, вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
В судовому засіданні представник позивачки адвокат Васютин Я.В. пояснив, що позивачка позов підтримує в повному обсязі. Зазначив, що дитина ОСОБА_3 знаходиться на утриманні позивачки, батько добровільно коштів на утримання дитини не надає, хоча працює в НГВУ "Долинанафтогаз" ПАТ "Укрнафата" та спроможний сплачувати аліменти на їхню дитину. Відповідач на утриманні інших дітей не має.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом направлення йому поштового повідомлення за адресою, вказаною у позовній заяві, про що в матеріалах справи наявні супровідні листи, інформація з офіційного сайту Укрпошти про відстеження рекомендованих відправлень (а.с. 25, 28, 32-35).
Відзиву на позов та будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань суду не подавав.
Спір між сторонами не вирішений.
ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
ухвалою суду від 23.09.2021 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки суду не надав.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 04.11.1950, що набрала чинності для України 11.09.1997, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач, будучи повідомленим про місце, дату та час судового засідання, клопотань про відкладення судового засідання, як і заперечень проти позову, на адресу суду не направляв, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за його відсутності.
Протокольною ухвалою суду від 09.12.2021 постановлено провести заочний розгляд даної справи.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 20.04.2010 шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №52 від 20.04.2010 (а.с. 5).
Зі свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 11.09.1997 та серії НОМЕР_3 від 23.07.2007 встановлено, що за час перебування у шлюбу в сторін народилися - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3, 4).
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 від 13.11.2017 (а.с. 8) ОСОБА_3 2007 року народження є дитиною з інвалідністю.
Згідно з довідки ПП «Жео-житло-сервіс» від 10.09.2021 №395, за адресою АДРЕСА_1 проживають і приписані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Таким чином, судом встановлено, що у сторін є неповнолітня дочка, яка є особою з інвалідністю та яка потребує матеріальної допомоги. Батько проживає окремо, працює та може надавати дитині таку допомогу.
Між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні неповнолітньої дитини.
ІV. Оцінка суду:
вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Як передбачено ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що їхня спільна дочка ОСОБА_3 проживає разом з нею, відповідач проживає окремо, достатньо коштів на утримання дитини не надає, тому вона просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, зокрема, наявність у відповідача постійного місця роботи та стабільного доходу і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.
V. Розподіл судових витрат:
щодо понесених судових витрат, то згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Беручи до уваги те, що представник позивачки - адвокат Васютин Я.В. заявив про те, що розмір витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи буде надано після ухвалення рішення, суд на підставі п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України, вважає за необхідне у резолютивній частині вказати про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.
На підставі викладеного, ст.ст. 81, 141, 279, 430 ЦПК України, ст.ст. 6, 7, 79, 141, 182, 199, 200 СК України, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 282, 289 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задовольнити.
Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стягнення аліментів розпочати з 23 вересня 2021 року і проводити до досягнення дитиною повноліття.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Для вирішення питання про судові витрати призначити судове засідання на 17 грудня 2021 о 11 год року в приміщенні Долинського районного суду Івано - Франківської області в м. Долина, вул. Обліски, 115.

Представнику позивачки - адвокату Васютину Ярославу Володимировичу, тобто стороні, яка зробила про це відповідну заяву, у строк до 14 грудня 2021 року подати докази щодо розміру понесених нею судових витрат.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано - Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано - Франківського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Суддя Долинського районного суду І.М.Андрусів