Дата документу 10.02.2021 Справа № 336/1678/20
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 336/1678/20Головуючий у 1-й інстанції Дмитрюк О.В. Повний текст рішення складено 02.10.2020 року.
Пр. № 22-ц/807/142/21Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кримської О.М., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (надалі ТДВ.«СК «Кредо»), третя особа АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (надалі Банк) про стягнення страхового відшкодування

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 1-6), в якому просив стягнути з відповідача страхове відшкодування в сумі 125000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що він через страхового агента АТ «КБ ПРИВАТБАНК» уклав із відповідачем ТДВ «СК «Кредо» договори добровільного страхування від нещасних випадків № PLP0NS-1678141Y від 08.08.2016 та № DNXKNS-178N01J від 23.09.2017. За обома договорами застрахованою особою є його матір - ОСОБА_2 . На виконання умов зазначених договорів позивач сплачував відповідні страхові платежі, тобто із свого боку належним чином виконував умови договорів страхування. 08 квітня 2018 року о 21 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно несправним автомобілем ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Січових Стрільців у м. Пирятин Полтавської області та в районі електроопори № 11/76 у темну пору доби допустив неуважність, маючи об`єктивну спроможність виявити небезпеку для свого руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого допустив зіткнення з велосипедисткою ОСОБА_2 , яка рухалася по правому краю проїзної частини по напрямку руху автомобіля, чим порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху. У результаті дорожньо-транспортної пригоди настала смерть ОСОБА_2 . Вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 07.06.2018 р. у справі № 544/6485/18 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Вирок набрав законної сили 23.07.2018 р. Позивач зазначав, що в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню те, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок протиправних дій іншої особи. У зв`язку із смертю матері, ОСОБА_1 звернувся до ТДВ «СК «Кредо» з вимогою сплатити йому страхове відшкодування у сумі 125000,00 грн. відповідно до п. 5 договору № DNXKNS-178N01J від 23.09.2017. Однак, ТДВ «СК «Кредо» відмовило у виплаті, посилаючись на п. 4.2 Умов страхування до договору страхування та ту обставину, що ОСОБА_2 загинула, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Позивач, посилаючись на відсутність причинного зв`язку між вживанням застрахованою особою спиртного і настанням її смерті, вважав, що ТДВ «СК «Кредо» безпідставно відмовило у виплаті страхового відшкодування і не виконало свої зобов`язання за умовами договору №DNXKNS-178N01J від 23.09.2017.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Дмитрюк О.В. (т.с. 1 а.с. 63).

Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 64) відкрито провадження у цій справі в порядку загального позовного провадження.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2020 року (т.с. 1 а.с. 201-204) позов ОСОБА_1 у цій справі задоволено.

Стягнуто з ТДВ «СК «Кредо» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) страхове відшкодування в сумі 125000,00 грн.

Стягнуто з ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1250,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ТДВ «СК «Кредо» у своїй апеляційній скарзі (т.с. 1 а.с. 208-221) просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у цій справі у повному обсязі, стягнути з позивача судові витрати.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 1 а.с. 223).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 26 жовтня 2020 року (т.с. 1 а.с. 16).

В автоматизованому порядку суддею Кримською О.М. у цій справі замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із тривалою хворобою останньої (т.с. 1 а.с. 226-227).

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 1 а.с. 228) дану справу призначено до апеляційного розгляду, з урахуванням навантаженості судді доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 18 суддів замість 40 суддів за штатом).

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі (т.с. 2 а.с. 1-39).

Третя особа не скористалась своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У судове засідання 10 лютого 2021 року належним чином повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи (т.с. 1 а.с. 229-231, 236-239) всі учасники цієї справи не з`явились, окрім представника позивача ОСОБА_1 адвоката Осьмак А.В. (т.с. 2 а.с. 11), про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Крім того, за змістом ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання всіх учасників цієї справи, що не з`явились, і на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Осьмак А.В. (т.с. 2 а.с. 11).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Осьмак А.В., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідач ТДВ «СК «Кредо» у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст. 4, 12, 13, 81, 141, 261, 264, 265, 354 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що 08.08.2016 року між ОСОБА_1 та ТДВ «Страхова компанія «Кредо» укладено договір № PLP0NS-1678141Y добровільного страхування від нещасних випадків (а.с. 38).

23.09.2017 року між ОСОБА_1 та ТДВ СК «Кредо» укладено договір № DNXKNS-178N01J добровільного страхування від нещасних випадків, строк дії відповідно до п. 7 якого становить 12 місяців (з 23.09.2017 року по 22.09.2018 р.) (а.с. 39-40).

Обидва вказані вище договори укладено через АТ КБ «ПРИВАТБАНК», який є страховим агентом.

Договором № DNXKNS-178N01J від 23.09.2017 р., зокрема в п.5 визначено, що застрахованою особою є ОСОБА_2 , а розмір страхової виплати становить 125000,00 грн.

П.4.2 договору № DNXKNS-178N01J визначено, що згідно з умовами договору і правил страхування, страховик (ТДВ СК «Кредо») зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику ( ОСОБА_1 ) або вигодонабувачеві, а страхувальник зобов`язується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору і правил страхування.

На виконання зазначених умов договору позивачем протягом серпня 2016 травня 2018 р. на рахунок відповідача сплачувались страхові платежі. Зазначене не заперечувалось відповідачем у суді у цій справі.

За змістом ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону.

В силу вимог ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що 08.04.2018 р. о 21.30 год., ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно несправним автомобілем ВАЗ 2010, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Січових Стрільців у м. Пирятин Полтавської області та в районі електроопори № 11/76 у темну пору доби допустив неуважність, маючи об`єктивну спроможність виявити небезпеку для свого руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого допустив зіткнення з велосипедисткою ОСОБА_2 , яка рухалась по правому краю проїзної частини по напрямку руху автомобіля, чим порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху. Внаслідок зазначеної ДТП ОСОБА_2 померла.

Вказані обставини встановлені вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 07.06.2018 року у справі № 544/645/18, який набрав законної сили 23.07.2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 20-24).

У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , позивач звернувся до ТДВ «СК «Кредо» з вимогою виплатити йому суми страхового відшкодування в розмірі 125 000 грн., як було передбачено п.5 договору № DNXKNS-178N01J від 23.09.2017 року, укладеного між позивачем та відповідачем. Однак відповідачем було прийнято рішення про відмову у виплаті ОСОБА_1 страхового відшкодування, з посиланням на п.4.2 Умов страхування до договору страхування, й на ту обставину, що ОСОБА_2 загинула у зв`язку із вживанням алкоголю (а.с. 36-37).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 991 ЦК України договором страхування можуть бути передбачені підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону; рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтування причин відмови.

Підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування було посилання на п. 4.2 Умов страхування до Договору страхування (що є не невід`ємною його частиною), згідно якого не визнається страховим випадком смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, у зв`язку з вживанням застрахованою особою алкоголю, наркотичних, токсичних, психотропних речовин, ліків без призначення лікаря, самолікування або лікування особою, яка не має медичної освіти. Відповідно до умов п. 4.2 (п.п. 5) умов страхування до договору страхування не визнається страховим випадком смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, зокрема травм, отриманих застрахованою особою, що знаходилась в стані алкогольного сп`яніння.

Проте, як правильно було встановлено судом першої інстанції з перелічених вище письмових доказів, смерть ОСОБА_2 настала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в результаті незаконних дій третьої особи.

Зазначене, зокрема, підтверджується інформацією, викладеною в лікарському свідоцтві про смерть № 034 від 10.04.2018 р., де причиною загибелі ОСОБА_2 вказано «ДТП. Велосипедист, травмований при зіткненні з легковим автомобілем» (а.с. 106-107), а також у висновку експерта № 032-Д «смерть ОСОБА_2 настала від полі травми-уточнених травм із залученням декількох ділянок тіла (а.с. 108-110).

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що смерть ОСОБА_2 сталася через протиправні дії іншої особи, що є підставою для визнання відмови у виплаті страхового відшкодування незаконною, у зв`язку з чим, позов ОСОБА_1 у цій справі підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги відповідач ТДВ «СК «Кредо» дублюють доводи заперечень відповідача проти позову позивача у суді першої інстанції у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача у цій справі, яку він вважає такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Так, за змістом п. п. 6.1.1 вищезазначеного договору сторін (а.с. 87) передбачено розмір виплати в разі смерті застрахованої особи ( ОСОБА_2 ) внаслідок нещасного випадку 100% (страхова сума 125000,00 грн. - п. 5 вищезазначеного договору сторін).

Відповідач в апеляційній скарзі посилався на п.п.5, 6 п. 4.2 Умов страхування (а.с. 93-94), якими передбачено, що не визнається страховим випадком травматичні ушкодження..смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, які відбулися :

-внаслідок навмисного заподіяння застрахованою особою собі тілесних ушкоджень…, а також травм, отриманих застрахованою особою, що знаходилася в стані алкогольного сп`яніння…. (п.5),

-у зв`язку з вживанням застрахованою особою алкоголю…

В лікарському свідоцтві про смерть № 034 від 10.04.2018 р. причиною загибелі ОСОБА_2 вказано «ДТП. Велосипедист, травмований при зіткненні з легковим автомобілем» (а.с. 106-107), а також у висновку експерта № 032-Д «смерть ОСОБА_2 настала від полі травми-уточнених травм із залученням декількох ділянок тіла (а.с. 108-110).

Так дійсно, висновком експерта № 032-Д (а.с. 108-110), встановлено, що при судово - токсилогічному дослідженні в крові трупа застрахованої особи ( ОСОБА_5 ) виявлено етиловий спирт в концентрації в крові 1,0 та в сечі 1,0 проміле відповідно, що по офіційним таблицям та відносно живої особи відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння.

Проте, суд першої інстанції правильно не звернув належної уваги на заперечення відповідача у цій частині, оскільки, останні не могли бути підставою для відмови у задоволенні вищезазначеного позову позивача до відповідача у цій справі.

Так, як апеляційним судом встановлено, що з аналізу вищезазначеного п. 4.2 Умов страхування слідує, що встановлення факту перебування застрахованої особи у стані алкогольного сп`яніння є підставою не визнавати події страховим випадком лише у тому разі, якщо смерть застрахованої особи наступила внаслідок вживання алкоголю або внаслідок навмисного заподіяння застрахованою особою собі тілесних ушкоджень або травм у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, встановивши, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок «… ДТП, велосипедист, травмований при зіткненні з легковим автомобілем» (а.с. 106-107), а також у висновку експерта № 032-Д «смерть ОСОБА_2 настала від полі травми-уточнених травм із залученням декількох ділянок тіла (а.с. 108-110), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що цей випадок є страховим, та задовольнив позов позивача у цій справі у повному обсязі.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування ТДВ «СК «Кредо», передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

ТДВ «СК «Кредо» не надало суду першої інстанції належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача та у спростування позову позивача у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ТДВ «СК «Кредо».

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, докази передбачені ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, у цій справі відсутні, та зокрема стороною позивача апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ТДВ «СК «Кредо» не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України у цій справі було вирішено питання про розподіл між сторонами понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції, у цій справі або ж його зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок позивача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 12.02.2021 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С.Кримська О.М.Подліянова Г.С.